prot · GX0918 · 2009-10-21 00:00:00 — Varför tala om stygga vargen för barn som kanske inte har någon annan relation till djuret? Vi bekräftar gärna gamla ställningstaganden, som mer liknar fördomar, utan att ifrågasätta, även i en matsedel. Att bygga upp rädsla är en effektiv styrmekanism, som bekant. Som tur är lever vi i en modernare tid. Vi kan ifrågasätta och se på saker i ett större sammanhang. Vi behandlar alltså en ny rovdjurspolitik, och jag kan säga att jag har fått många upprörda mejl från människor. Det är människor som trodde att vi var mer moderna och hade en modernare syn på det här. De känner sig överkörda på ett odemokratiskt sätt av att den framgångsrika rovdjurspolitik som har verkat nu ska byta inriktning. Från att ha haft en politik som har lyckats få en ökad tillväxt inom flera av arterna ska de nu begränsas, utan riktigt underbyggda skäl. Man pratar mycket om acceptansen. Vem skapar acceptansen? Är det Stygga vargens meny på en restaurang i ? Är det genom att hota med att landsbygden kommer att dö? Är det genom att tillåta utökad jakt på hotade arter? Då är det väl bra med inflytande från dem som är berörda, kan man tycka, som det föreslås i det här betänkandet och i propositionen. Vi i tycker alltid att det är bra med en dialog och en lokal förankring. Men det är inte alltid man ska eftersträva en förändrad beslutsnivå, och det är absolut inte vår mening att det är bra att i detta läge delegera beslut över en förvaltning till regionala viltförvaltningsdelegationer som ska vara underställda länsstyrelserna. Att vara rådgivande är en sak, att vara beslutande är en helt annan sak. Vi har ett större ansvar än så, och vi har ett nationellt ansvar vare sig vi gillar det eller inte. Vi har ett ansvar enligt EU:s art- och habitatdirektiv och det ansvaret måste vi visa. Det gör vi inte genom att flytta förvaltningen till en regional nivå, tror vi, och dessutom sänka nivåerna för den svenska rovdjursstammen. En annan mycket viktig sak att ta upp i den här debatten är just det som har skrivit i sitt remissyttrande över den föreslagna regionala förvaltningen. Brå säger att det finns en risk med ett sådant förfarande. Uttalandet kommer just från forskningen om den illegala jakten. Brå säger att det sker olika former av otillåten påverkan mot personer som arbetar med rovdjursfrågor på länsstyrelserna. Det finns också risk för att påtryckningarna kommer att öka om den aktuella går mot tongivande lokala krafter. Det här är mycket allvarligt, och det är ingenting som man kan strunta i. Vi har ett ansvar även för rovdjuren, trots att de gör vad de gör och äter vad de äter. I finns kanske en varg som har lyckats leva och bli gammal. Hans revir, Ulriksbergsreviret, återfinns sydost om på båda sidor om länsgränsen mellan och . Reviret omfattar också en liten del av . och hans fem syskon föddes . , när korsade en skogsväg, besköts han av tjuvjägare och skadades allvarligt, men han överlevde. bildade han ett par med en hona, det så kallade Grangärdesreviret. får sin första kull med tre valpar. , när valparna är knappt gamla, försvinner plötsligt den sändarförsedda tiken, och det finns indikationer på att familjegruppen utsatts för tjuvjakt. blir ensam med de tre knappt halvårsgamla valparna, och han uppfostrar dem på egen hand. träffar en tik från Gravendalsreviret. De bildar nu det så kallade Ulriksbergsreviret. Det gick inte att konstatera att de fick några valpar 2002. fanns alla tecken på att en föryngring skulle ske i Ulriksbergsreviret. Men tappade forskarna kontakten med tiken. Det sker som märkningen ska ske. Man bedömde att tiken dog , och det styrktes av upprepade ylningar från natten efter att hon försvann när han försökte att få kontakt med henne igen. Gravendalstiken har aldrig återfunnits, och det anses med anledning av funna spår, bland annat skoterspår, högst sannolikt att hon är illegalt dödad. lämnas ensam för . Vintrarna 20032004 och 20042005 kan man spåra som ensam varg i sitt revir. träffar han ännu en tik, och fick han sin andra kull på fem valpar. får Ulriksbergsreviret valpar igen. Flocken består av fem sex valpar. finner man tiken död i trakten av . Omständigheterna tyder på förgiftning. Man vet inte säkert om lever . Hans sändare slutade fungera , och har man inte lyckats dna-analysera honom. Man har indikationer på att han levde åtminstone . Sammanfattningsvis har under sitt liv förlorat två av sina tre honor till följd av sannolik tjuvjakt. Samma gäller för hans mor. Han har också blivit påskjuten vid ett känt tillfälle. Hans far dog i sina bästa år till följd av ett medfött ryggfel. Av tre kullar på totalt elva valpar vet man med säkerhet att sex är döda, tre är sannolikt illegalt dödade, två är dödade under skydds- respektive licensjakt och en är dödad av tåg. Hur det står till för de övriga fem valparna vet man inte . Så långt historien om . Det finns en gemensam syn på de två stora hoten mot vargstammen. Det är dels den genetiska situationen med en alltmer inavlad vargstam som stammar från tre individer, dels den omfattande tjuvjakten. Man kan ju tycka att det vore klädsamt att lägga fram realistiska lösningar på problemen i en ny politik, men regeringen väljer att föreslå en del saker som alla ska träda i kraft . Man ska flytta vargar för att stärka genetiken, men inför man licensjakt. Det ska vara en regional förvaltning med tre förvaltningsområden och med en sammansättning av representanter från olika samhällsintressen. Vi kan verkligen fråga oss om det här är en godare demokratisk ordning med en beslutskonstellation av en så oklar juridisk karaktär. I betänkandet föreslår man att vargstammen ska frysas. Vi har nått ett etappmål, men det är inte samma sak som ett mål eller ett tak. ska kunna jagas via både skyddsjakt och licensjakt. Vi har ungefär 220 vargar i , och de är belastade på grund av inavel. De genetiskt svaga individerna ska skjutas, och vargar ska flyttas inom landet från andra håll. vill i stället göra det möjligt för vargen att naturligt förflytta sig, så kallad naturlig invandring, och likt den politik som har gällt fram till nu tillåta enstaka föryngringar utanför renskötselns åretruntmarker. Vi tror inte att det är det minsta lämpligt eller mer demokratiskt att tillåta licensjakt på en art som finns med på listan över hotade arter enligt art- och habitatdirektivet. Vi förstår inte hur man plötsligt kan tycka att 220 vargar utgör ett tak. Det är bara ett delmål som skulle utvärderas för att kunna anta ytterligare ett mål. Vi tror däremot att betydelsen för acceptansen är skyddsjakt på de individer som orsakar större problem än andra. Men det utrymmet blir mindre om licensjakten införs. Vi anser att det är fel att sänka miniminivån på antalet lodjur. Även lodjur behöver det genetiska utbytet med bland annat den finska stammen och också den ryska stammen. Vi anser att den politik som fastställdes med en viss minskning av lodjursstammen i norra får ske först när tillräckligt många lodjur har etablerat sig i så att stammen nationellt inte minskar. Jag hoppas att det tydligt framgår att inte ser rovdjurens existens i som en fråga om överlevnad. Vi anser att de har en roll i ekosystemen. Rovdjur tillhör den svenska faunan och har en roll som toppredator. Jag vill påminna om att vi har ett större ansvar för de stora rovdjuren än att som det framgår i förslaget begränsa och minimera. Vi är valda att ta det ansvaret. Det är möjligt att göra det. Därmed vill jag avsluta med att yrka bifall till reservationerna 4, 11, 22 och 24. 4 (): Inledningsvis vill jag yrka bifall till betänkandets förslag i sin helhet. Syftet med förslaget är att vi inom alliansen vill visa att vi tar ansvaret för den biologiska mångfalden på allvar och att vi arbetar intensivt för en fortsatt samexistens mellan människor och rovdjur genom att på ett balanserat sätt stå upp för de fem stora rovdjuren i den svenska faunan. Det här betänkandet visar, om inte annat, att politik är det omöjligas konst. Jag påstår att i det här betänkandet förenar vi motstående intressen på ett balanserat och bra sätt. Betänkandet är ett bra bevis på detta. Vad är bakgrunden till detta? Vi har länge levt i avsaknad av en trovärdig och accepterad rovdjurspolitik. Vi har en av starkaste tillväxttakt av rovdjur. Vardagsbekymren i konfliktytan har ökat i takt med att rovdjursnumerären har ökat. Avståndet mellan människor i rovdjursområden och beslutsfattarna har upplevts som ljusår. pekar i sin på att myndighetsutövningen i avsaknad av tydliga riktlinjer i viss mån har blivit godtycklig. socialdemokratiska regeringar visade brist på empati och utvecklade en utpräglad tondövhet, vilket förstärkte konfliktytan. Man valde att skjuta upp och begrava saker och ting i utredningar. Vänstern och styrde och ställde. Det bristande medborgarinflytandet gjorde att fäbodsägare, tamdjursägare, markägare, jägare och rovdjursföreträdare inte fick komma till tals, utan allt sköttes internt inför stängda dörrar. Kruppa fäbod kanske många har hört talas om. En av dem som bor där på somrarna heter Per Hållnissa. Han var på mitt rum för ungefär en månad sedan och beskrev sitt liv med sina föräldrar på sin fäbod. Han är tätortsbo, bor här i men bor på fäboden på somrarna. Han är uppväxt där, och han är småbarnsförälder. Det var flera angrepp hos dem , ett av angreppen i deras direkta åsyn. Det gjorde ett outplånligt intryck på familjen . Det har gjort att de känner en osäkerhet, en otrygghet inte minst för sina barns skull. Det är just den här typen av rädslor som vi måste lyssna till och ta till oss för att möjligtvis kunna åstadkomma en förbättring. När det gäller fäbodar rent allmänt har de förutsättningar för en unik biologisk mångfald. Fäbotanken bygger just på att man inte har djuren innanför hägn, det är det som är poängen. Det finns tamdjursarter som man räddar genom fäbodsdriften, men också den fauna och flora som bildas på fäbodarna är unika. Jag konstaterar att en tät rovdjursstam i direkt anslutning till en fäbod är någonting oförenligt. Det fungerar inte. Jag utgår från att viltförvaltningsdelegationerna i sin beskattningsutformning tar hänsyn till detta. Vi inom alliansen har besökt fäbodar. Vi har besökt rennäring, vi har besökt rovdjurscentrum, vi har varit i verkligheten för att ta till oss av dessa konflikter för att kunna medverka till en bättre politik. Alliansregeringen har väldigt tydliga riktlinjer. ska ha livskraftiga rovdjursstammar, men det måste till åtgärder för att en bättre samexistens ska komma till stånd och en ökad accept. Vi ska dessutom uppfylla våra internationella åtaganden. Det är statement som ligger i botten för vår politik. Vi har under den här mandatperioden ändrat § 28 redan två gånger för att just tillmötesgå människors rättmätiga behov av att skydda sina tamdjur. Vad innehåller förslaget? Ja, det är tre delar. Det handlar om organisation, om att flytta förvaltningen närmare de berörda människorna. Länsstyrelserna ges ett utvidgat ansvar att ha hand om delegationer från . Under ska bildas viltförvaltningsdelegationer som blir beslutande. I viltförvaltningsdelegationerna ska det finnas en bred representation av lokala och regionala företrädare. Detta är en väldigt viktig punkt. Detta understöds också av inriktning, nämligen att man ska flytta besluten närmare människor. Landshövdingen i länet kommer att vara ordförande i respektive viltförvaltningsdelegation. För att öka samförståndslösningar och samplanering ska det bildas rovdjursförvaltningsområden i landet. Vad är då själva förvaltningsinriktningen? har jag talat om organisationen. Jo, förvaltningsinriktningen är att vi ska se till att vi får en livskraftig rovdjursstam på alla de fem stora. För att hjälpa till med detta kommer vi att införa jakt på varg och tillfälligt begränsa tillväxten av vargstammen. Vi kommer också att medge minskning av lodjursstammen som är ganska ojämnt fördelad i landet. Begränsningen på vargen är på 210. Detta ska paras med att vi ska stärka den genetiska statusen för just vargen eftersom den är uttunnad. Det ska göras i första hand genom att underlätta invandring och i andra hand genom att flytta redan invandrade individer och att förbereda för möjligheten att flytta in varg utifrån. Den tredje delen i förvaltningsinriktningen är att det ska göras en utvärdering av rovdjursförekomsten och då speciellt vargen. I den här utvärderingen kommer det att finnas en bred representation med lokalt och regionalt inflytande. Utvärderingen ska redovisas . Några allmänna kommentarer: När det gäller viltförvaltning generellt måste det finnas en balans mellan mänskliga aktiviteter, foder, bytesdjur och rovdjur. Grunden till vår viltstam generellt sett är den fotosyntetiska produktionen av foder. Sedan har vi idisslare eller gräsätare och predatorer, och däremellan finns det ett samband. Jag hoppas att vi ska kunna ha detta samlat, inte förvalta olika rovdjursslag för sig och skog för sig. Det ska hänga ihop, för det gör det i verkligheten. Vi måste lära oss att vi ska ta utgångspunkt i naturen och inte i mänskliga revir. Jag utgår från att det vid och berörda länsstyrelser planerats för att genomföra jakt på varg . Om inte, är det hög tid att sätta i gång. Det finns ingen ursäkt för att inte komma i gång . När det gäller den allmänna avvägningen av konfliktytan mellan mänskliga intressen och rovdjur får det aldrig råda någon tvekan om att när rimliga skyddsåtgärder har vidtagits och det ändå är en konflikt måste det alltid vara människans intressen som går före. Vi i allianspartierna lovade före valet, och levererar vi. Jag påstår att det här betänkandet innebär en framgång för människor och en framgång för rovdjuren därför att vi, förhoppningsvis, ska kunna minska tjuvjakten. Vi kommer att stärka de genetiska förutsättningarna. Det här är också en framgång för tamdjuren. För alla berörda parter ger detta betänkande en framgång. Vad har vi på oppositionssidan i den här frågan? Vi har en socialdemokrati som inte vill ha något tak . Det är mycket märkligt därför att det innebär att det blir samma system som gäller, nämligen att det kommer att gå som det har varit. Man vill ha en delutvärdering och nästa 2029. Man har inte någon adaptiv förvaltning med i resonemanget. Jag blir lite fundersam när jag läser deras motion om § 28. Där står det att det bara gäller djur innanför hägn. Det är möjligt att det är en felskrivning, men man vill ha en återgång till det som tidigare gällde. Vänstern säger att ingen delegation ska ligga kvar på . Man vill inte ha någon jakt, och man vill försämra § 28 så att det bara ska gälla djur innanför hägn. Det innebär åter att du inte har någon möjlighet att skydda dina fäbodsdjur och hundar. Man vill inte heller stå bakom en minskning av lostammen. säger: Ingen delegation till eller till lokala beslutsfattare, ingen jakt. Man vill försämra § 28 och ändra tillbaka till vad som gällde 2006, om jag har läst rätt. Det innebär att det först är vid ett upprepat anfall som man får vidta en åtgärd. Man vill dessutom ha varg i renbetesland men ingen minskning av lostammen. Vad är då den samlade strategin från oppositionen? Vem är det som bestämmer? Är det två mot en, eller bestämmer det största partiet? Gäller den förra regeringens beslutsordning att två små bestämmer över den store, återigen att svansen viftar med hunden? Det är ett viktigt besked mindre än före valet. En röst på vänsterblocket är en röst för en dramatisk tillbakagång och en ändlös kamp, återigen, för tamdjursägare, landsbygdsboende, friluftsmänniskor och jägare. 5 i (s) replik: Jag kan ge besked på en gång. Om tror att vi kommer att backa när det gäller 28 § har han fel. Jag hittar själv inte någon sådan skrivning i betänkandet, så jag vet inte var har hittat något som kan ge någon antydning åt det hållet. Jag vet inte riktigt hur tänker när han säger att vår plan för vargen, att behålla miniminivån och inte sätta tak, skulle göra att vi skulle stanna kvar vid den politik som förs , för det är ju helt felaktigt. En förvaltningsplan och dessutom en regional förvaltning är det som ligger till grund för att inte låsa stammen vid 200 individer . Om vi ska ha en regional förvaltning måste den också ha beslutsrätt. Det är inte en beslutande regional förvaltning om vi säger: Ja, det är jättebra att ni vill ha vargar, men vi har bestämt att ni inte får ha mer än totalt 200. Ni måste skjuta dem därutöver. Om de är överens om att de vill ha fler vargar i regionerna än de som de har blivit tilldelade, är det väl klart att de ska få ha det. Det är det som det handlar om och ingenting annat. Jag märker att snyggt glider förbi frågan om inplanteringen i sitt anförande. Jag kan förstå det, för det är en besvärlig fråga, men jag vill ändå ha svar. Hur tänkte ni när ni kom fram till förslaget om inplantering av varg från andra länder? Det finns inte någonstans något stöd för det. Var ska de utplanteras? Hur ska man kunna särskilja de nya vargarna från de gamla vid jakt? Vad händer om man råkar skjuta en ny varg? Blir man då anklagad för illegal jakt eller grovt jaktbrott? Hur ser det ut rent praktiskt? Och hur ska ni hinna se något resultat av genetiken på en hel stam fram till, som du säger, ? 6 () replik: Detta om 28 § står i er motion, bara upplysningsvis. Jag påstår att införandet av ett tak är den mest aktiva riktlinjen för myndigheterna. Ni lämnar till myndigheterna, precis som ni har gjort , att självständigt avgöra hur det här ska hanteras. Det är just där det politiska ansvaret brister från Socialdemokraterna. Ni är alltså i princip på samma bog som Vänstern och . Därför, , tala nu om för oss vilken linje av de tre som kommer att gälla. Är det den gamla socialdemokratiska regeringens linje, nämligen att det är småpartierna som ska styra och ställa? En oerhört väsentlig fråga är om ni vill vara med i matchen eller om ni passar och backar in bakom Vänstern och . Det tycker jag att du ska ge ett tydligt och rakt svar på. När det gäller inplanteringen visar just den det ansvar som vi vill ta för vargstammen. Det är ett ansvar för den biologiska mångfalden. Det är just kombinationen av att vi kan hålla ett tillfälligt tak som vi för in nya gener på ett aktivt sätt som är trollspöet och lösningen. Det saknar ni, vilket gör att er politik är fullständigt resultatlös. Det är precis som det har varit. 7 i (s) replik: Med tanke på hur noga verkar ha läst vår motion är det förvånande att vår långsiktiga och ganska genomgripande strategi för vargpolitiken, som finns beskriven där, verkar ha gått honom förbi. Det är absolut skillnad på en vargpolitik som ska gälla i två till och en som ska gälla , så klart. Att sätta ett tak när man gör en 20-årsplan är inte att respektera en regional förvaltning. Däremot tror jag, och jag hoppas att det är så som majoriteten också har tänkt när man beslutat om den regionala förvaltningen, att det ska finnas ett visst mått av beslutanderätt också där. Annars blir alltihop bara ett spel för gallerierna. Vad gäller samarbetspartierna har det gått väldigt bra för oss att driva en gemensam politik sedan vi förlorade det senaste valet. Jag tror inte att vi kommer att ha något problem med det framöver heller. Jag vet också att man inte ska kasta sten i glashus. Och det har inte varit helt enkelt för majoriteten, om jag har förstått det rätt, att komma fram i den här frågan, men ni har ju onekligen lyckats. Det är trevligt att du är omtänksam och bekymrad över vad som kommer att hända efter att vi har vunnit valet . Men tro mig, det kommer att ordna sig till det bästa då också. Jag tycker fortfarande att vi får för lite praktiska svar på hur denna inplantering av varg ska gå till och också var det förslaget egentligen kommer ifrån. Det är ingen som tycker att det är en bra idé. Det finns ingenstans där det har visat sig funka bra på varg. Ni pratar om att ni vill att acceptansen ska öka lokalt som man ska släppa vargar hemma i någons område och sedan åka därifrån. Det ska sedan hanteras lokalt av befolkningen. Hur ska det öka acceptansen? Och, återigen, hur ska man kunna skilja de nya vargarna från de gamla vid jakt? 8 () replik: Ja, alla åhörare hörde att vi inte fick något svar på vem det är som kommer att bestämma under nästa mandatperiod, om vänsteralliansen olyckligtvis skulle få majoritet. Man går alltså in i ett fullständigt töcken när det gäller den rovdjurspolitik som alliansen nu är oerhört tydlig med att ta tag i för människornas, rovdjurens och tamdjurens bästa. Det är ett viktigt besked vi har fått . När det gäller inplanteringen handlar det väldigt mycket om teknik, alltså på vilket sätt den ska göras. Det skulle vara mig förmätet och mycket främmande, med mina bristande detaljkunskaper om hur inplanteringen ska göras och när vi har myndigheter som har fått det uppdraget, att tala om hur det ska gå till. Men jag är alldeles övertygad om att det finns förutsättningar att lyckas. Det måste lyckas för att vi ska klara den genetiska statusen på rovdjuren, vilket vi värnar om mer än vad vänsterblocket gör eftersom vi är beredda att ta till denna extraordinära åtgärd. Men som sagt handlar det i första hand om en naturlig invandring. Och dessbättre har det visat sig att det har kommit in ett par tre nya djur. I går fick jag information från en av vargforskarna att en av dem dessutom har reproducerat sig, vilket är väldigt glädjande. Jag kan bara avslöja för , i den mån hon inte visste det, att de viktigaste vargarna i regel är märkta med radiosändare, vilket gör att det går att skilja ut djur i naturen. Men, som sagt, det här är inget större bekymmer. Den som vill problematisera det hela gör precis som och sätter upp alla svarta skynken som bara går. Det är viktigare att vi får till stånd en bättre genetisk utveckling än att hålla på och problematisera som vänsteralliansen gör. 9 () replik: Jag funderar också över var ni har fått det där med inplantering av varg ifrån. Finns det någonstans där det har fungerat väl? Det känns lite som att det är fort och fel. Och ni ska utvärdera den nya politiken . Jag vill ställa en fråga till . I den interpellationsdebatt som jag hade med jordbruksministern, och som jag refererade till i mitt anförande, inför förändringen av 28 § sade jordbruksministern att hans uppfattning var att bevarandet av rovdjuren inte kan ske utan att det finns en bred acceptans för rovdjurens närvaro. Min ambition, sade han då, är att en ändrad lydelse av 28 § jaktförordningen ska ge den effekten. Då undrar jag: Har ni redan nu kunnat se att förändringen av 28 § jaktförordningen har inneburit någon förändring? Har det blivit större acceptans? Var det alltså lyckat att göra den förändringen? Om inte, varför går ni i så fall vidare och vill ha begränsad licensjakt? Då kan ni inte tycka att den har varit lyckad. Den har alltså inte ökat acceptansen för rovdjuren, om jag förstår det rätt. Hur ser på jordbruksministerns förhoppning och ambition? När det gäller inplantering, var har man fått idén ifrån? Har den funkat någonstans? 10 () replik: Var har idén kommit ifrån? Ärligt talat vet jag inte. Det spelar mindre roll, för det man ska ta ställning till är om det kan vara en tillgång eller inte. Alla som har sysslat med djuravel vilket jag delvis har gjort vet att om man vill förstärka eller få en bättre genetisk status, oavsett om det handlar om hundar, kor eller hästar, är det bra att emellanåt få in nya friska gener. Det är en mycket gammal kunskap, men det verkar som att vänsterblocket står fullständigt handfallna och häpna inför upptäckten att nya gener kan göra en stam friskare. Det är grundläggande avelsarbete som har gett den kunskapen. Men hej och hå, välkomna till verkligheten och förnyad kunskap! Jag fick också frågan om vi har gjort någon utvärdering av § 28. Det senaste beslutet började gälla . Det är rätt magstarkt att vänta sig att vi skulle ha kunnat se några effekter av detta.