prot · GW0982 · 2009-03-11 00:00:00 — Det blir därför mycket viktigt att nu lyfta fram och komplettera svenskt bistånds hängivna arbete, inte minst för att uppnå millenniemålen, genom att förtydliga att vi måste skärpa demokratibiståndet för att få en varaktig fattigdomsminskning som inte bara handlar om rätten att kunna äta sig mätt. Det ska komplettera det arbete som vi redan gör vad gäller de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Det finns ingen konflikt i detta. Däremot är det ett klart faktum att de allra fattigaste i vår värld lever antingen i länder i konflikt eller post-konflikt eller under förtryck. Då måste vi, om vi vill bekämpa fattigdomen i världen, på ett helt annat sätt än tidigare också titta på detta med förtryck. I alla länder kan demokratin fördjupas. Det gäller också den självspegling som ledamoten talade om, och det gäller självklart även i . Demokrati är en process och något som måste vårdas. Vår uppgift som biståndsgivare är att förstå vilken typ av stöd som behövs i varje given situation. Demokratins olika faser behöver uppmärksammas. I auktoritära stater som och måste demokratibiståndet ske på ett annat sätt än i mer stabila länder med demokratiunderskott. Vi ska stärka demokratiska krafter även i länder där det är känsligt och där vi inte har ett långsiktigt samarbete. Demokrati måste självfallet börja inifrån och underifrån men kan och ska stödjas utifrån. De mänskliga rättigheternas odelbarhet och ömsesidiga beroende slås fast i skrivelsen. Skrivelsen redogör för demokratibiståndets tre fokusområden, vilka även finns med i budgetpropositionen , nämligen de medborgerliga och politiska rättigheterna, demokratins och rättsstatens institutioner och procedurer samt demokratiseringens aktörer. Jag kommer för att vinna tid inte att gå in på dem eftersom de tydligt framgår i skrivelsen. Många talare har valt att ta upp en massa andra saker, men jag hoppas att vi nu mer ska kunna diskutera hur demokratibiståndet från svensk sida kan bli bättre, inte minst i de bilaterala ansträngningar som görs för att vi också ska kunna påverka de multilaterala organen. Vi gör nu även en särskild satsning på demokratisering och yttrandefrihet, en satsning som banar väg för nytt fokus i det totala demokratibiståndet. Vi tittar på de politiskt känsliga och föränderliga processerna och hur ska kunna stödja dem. Exemplet är mycket intressant , men vi vet också att det sker förändringar, ibland i rätt riktning, ibland i fel riktning. Det handlar om att vi utifrån varje given situation måste ha beredskap och lyhördhet för hur vi ska kunna bistå på bästa sätt. Därför är det viktigt med denna satsning, att kunna ha beredskap för snabba insatser även i länder som inte är strategiberoende. För detta har regeringen anslagit . Vad är det då som är nytt i denna skrivelse? Det är att vi lägger ökad tonvikt på de politiska och medborgerliga rättigheterna. Bara så kan vi få en varaktig och fullgod fattigdomsminskning i världen. Vi vill ha en ökad användning av biståndet som ett instrument för demokratisering i hela världen, och vi vill ha ökad uppmärksamhet på demokratins aktörer. Vi vill göra en inventering och jobbar nu strategiskt för att se vilka tillgängliga verktyg, metoder och genomförare av demokratibiståndet det finns. Det är också viktigt att titta på demokratisering som en process, att ånyo vilja slå fast att demokratisering måste växa ur inhemska ansträngningar. Vi måste kunna analysera demokratisituationen i varje enskilt fall och anpassa biståndsinstrumenten till olika faser av demokratisering. Därför måste vi bli mycket duktigare, vilket också framgår av skrivelsen, på makt, kontext och aktörssamverkan samt kunna analysera det för att nå de goda resultaten. Det här arbetet lägger grunden för en helt ny offensiv användning av det gamla svenska demokratibiståndet, som vi vill skärpa. Vårt arbete gäller naturligtvis också vårt engagemang i Europeiska unionen och i multilaterala organisationer. Jag hoppas först och främst att under ordförandeskapet i EU ska kunna verka för att även EU blir bättre och starkare i demokratiseringssträvandena i sina externa relationer men också att vi kan återkomma till kollegerna och vännerna i utrikesutskottet om hur vi ska kunna arbeta vidare med detta oerhört centrala och viktiga i det svenska biståndet. 63 () replik: Det var intressant att lyssna på biståndsministern. Mycket av det som sägs är det svårt att invända mot. Det handlar om samverkan, aktörer, effektivitet, prioriteringar och så vidare. Men det är ändå viktigt att komma ut på fältet och se hur det fungerar. Jag försökte ta ett exempel, nämligen , som biståndsministern deltog i ett samtal om i radio. är ett av de fyra länder vi väljer att prioritera i när vi nu har dragit oss tillbaka från de andra länderna. Där kommer vi successivt att öka vårt bistånd . Det är ett bra exempel, för det är ett land där demokratin inte fungerar. Det är en demokrati och inte en enpartistat, som sade i radion, men det är ändå en demokrati med stora svårigheter. Det är ett av världens fattigaste länder och ett av värdens mest korrupta länder. Hur arbetar vi då med detta land? Låt oss nu bli konkreta i stället för att bara prata om de övergripande begrepp som återanvänds i debatt efter debatt. Låt oss vara konkreta. Jag talade med oppositionsledaren i så sent som för övrigt och partivän. Han säger att vi medverkar till förtrycket i genom vårt bistånd. Jag undrar, : Med det fina formulerade dokumentet, på vilket sätt ämnar påverka utvecklingen i ? Oppositionsledaren är väl insatt i vad vi ger för något. På vilket sätt medverkar vi till att minska förtrycket och öka kampen mot korruption? 64 Statsrådet () replik: Ett tack till för att han ger mig möjlighet att rätta mig själv. Jag vet att jag i brådskan sade att var en enpartistat, men jag vet mycket väl att det inte är det. Men den visar tyvärr tecken på att det regerande partiet inte skyr några som helst medel för att klamra sig fast vid makten. De har gjort det snart . Jag tror att kanske bättre än någon annan här i kammaren vet hur de går till väga. Man omöjliggör för oppositionen att bedriva ett reellt arbete, och många av det civila samhällets aktörer får inte de möjligheter som borde finnas. Det råder också bristande pluralism i medierna med mera, så det bär ju tecken av en enpartistat även om det definitivt inte är det. Det är stora problem för oppositionen. En av oppositionsledarna, , har också fäst stora förväntningar vid den borgerliga regeringen i , eftersom vi har sagt: Vi ska verkligen se till att vara era bästa vänner. Detta visar sig inte alltid vara det allra lättaste. Det statliga biståndet innebär ju att vi engagerar oss med regeringen både bilateralt och multilateralt. Då blir biståndet delaktigt, precis som oppositionsledaren poängterar. Precis som framhålls i den rapport som hänvisade till står biståndet ibland för att underlätta för fattigdomsbekämpning med andra givares pengar som naturtillgångar i landet används av makteliten i stället för att komma folket till del. Där måste vi diskutera biståndets undanträngningseffekter och vilket ansvar vi har. Därför är jag så mån om att komplettera vårt omfattande arbete, som i det här fallet i mycket går från stat till stat. Det kompletteras med ett starkare stöd till det civila samhället, till mer av demokratisträvanden. Det är inte alls enkelt, men som biståndsgivare får vi möjlighet att driva en MR-dialog med . Man kan vara skeptisk och säga att de inte är mottagliga, men det ligger ändå på vårt ansvar att försöka diskutera med regeringen. Vi kan också genom givarsamordning se till att vi ställer ökade krav på transparens, inte minst när det gäller det som poängterade: kampen mot korruption. Vi måste också bli duktigare på att utveckla detta i vårt bilaterala samarbete. Vi har sett fram emot exempel på hur vi skulle kunna verka ännu bättre i . 65 () replik: Det här var intressant. Här blir det lite avstånd mellan å ena sidan de fina begrepp och formuleringar som vi lägger framför ledamöter och å andra sidan verkligheten. Jag ämnar återkomma i debatt efter debatt och ta fler konkreta exempel. Men detta är ett bra exempel: Vi formulerar oss väl, vi prioriterar , vi kraftsamlar, och vi kommer att öka biståndet. Låt det inte råda något tvivel om att jag tycker att detta är ett bra land att lägga kraft på, och det är riktigt att vi prioriterar det. Frågan är bara hur vi gör det. Det är ju delvis detta som dokumentet handlar om. Här tycker både författarna till den internationella rapporten och oppositionsledarna i landet att vi sviker. Just nu är det ni som är ansvariga. Det här är inte mina ord. Det är internationella utvärderingar och oppositionsledarna i landet som säger det. Sedan har jag ingen anledning att ifrågasätta när de säger att de sätter ett hopp till oss. Med de fina formuleringar som vi nu lägger fram måste vi också visa att vi kan göra skillnad. Jag tror att vi kan göra skillnad, inte bara här utan på flera andra platser, men då måste vi vara spetsiga i vår politik. Vi måste också använda politiken som redskap, inte bara för att kanalisera bistånd utan också i relation till . Jag har själv med biståndsministern i olika sammanhang tagit upp att jag tycker att man bland annat ska satsa på att bygga upp rättsvårdande instanser i landet. Det är en av grundförutsättningarna för att man åtminstone i delar ska kunna stödja en uppbyggnad av ett rättsvårdande samhälle. Jag ser fram emot att fortsätta den här debatten om hur vi ska kunna spetsa till politiken och också göra faktisk skillnad och inte bara komma med fina ord. 66 Statsrådet () replik: Jag vill påminna kammaren om att det nu är den nya politiken som i stort gör sig till tolk för. Den särskilda demokratisatsningen och den här skrivelsen har ju i princip börjat implementeras , och det är möjligtvis de gamla försyndelserna som vi nu får äta upp, liksom vi ser de stora förväntningarna på att vi ska göra rätt med demokratisatsningen. Jag tror att tar upp något viktigt i det övergripande utvecklingssamarbetet, nämligen att vi måste bli mycket duktigare på rättsstatsuppbyggande. Människor ska kunna hävda sina rättigheter gentemot staten. Vi ska kunna skapa förutsättningar för mötesfrihet för olika aktörer inte minst för mediepluralism, men också för fackföreningsrörelser med mera. kompletterar vi också vårt bilaterala samarbete med med en särskild demokratisatsning för att stötta partier och utbyte. För att kunna vara tuffare är det väldigt viktigt att både och Sida utvecklar en metodologi för att i givarsamordningen kunna ställa ökande krav på den kambodjanska regeringen att bättre respektera mänskliga rättigheter och fördjupa strävandena mot demokrati. Just därför, för att kunna bli spetsigare i vår politik, har regeringen valt att lägga fram den här skrivelsen, så att vi allra helst tillsammans med utrikesutskottet ska utveckla den här politiken. Den har varit gravt underutvecklad. 67 HANS () replik: Detta har kanske inte varit den eldigaste debatten i utrikesutskottets historia. Det blir lätt så när vi diskuterar demokrati och mänskliga rättigheter. Det blir oftast ganska luddiga och övergripande formuleringar ska man vara elak kan man säga floskler och vackra ord om demokrati och mänskliga rättigheter. Men visst finns det tydliga skiljelinjer mellan den borgerliga alliansen och oss i den rödgröna oppositionen när det kommer till de här frågorna, och dem ska vi inte blunda för. Det är ingen slump att den borgerliga regeringen i sin skrivelse om mänskliga rättigheter i biståndet blundar för fackföreningsrörelsens potential i demokratiarbetet medan vi i oppositionen lyfter fram det. Det är ingen slump att vi i oppositionen lyfter fram jämställdhetsperspektivet och vill stärka det som bland andra säger nej. Det är ingen slump att den borgerliga regeringen när den pratar om mänskliga rättigheter bara pratar om, i realiteten, politiska och medborgerliga rättigheter och blundar för de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Den här skiljelinjen i svensk politik när det kommer till mänskliga rättigheter och demokrati i biståndet ska vi inte blunda för. åker jag till för att vara valobservatör. Förhoppningsvis kommer att vara ett land som genomför ett framgångsrikt och demokratiskt presidentval där man gör upp med sin blodiga historia av förtryck och mord från framför allt landets höger. Jag tycker att på många sätt synliggör just bristerna i regeringens strategi för demokrati och mänskliga rättigheter. Visst är ett land som har institutioner eller försöker bygga institutioner och där man har rösträtt och allmänna val. Men kommer att kunna vara en reell demokrati för alla sina medborgare så länge människor inte har mat i magen, så länge barn, i synnerhet flickor, inte kan läsa och skriva? Och hur ska människor kunna kräva sina rättigheter när de inte har tak över huvudet? visar bristerna i den borgerliga regeringens strategi. Det går inte att kämpa för demokrati och mänskliga rättigheter om man med demokrati och mänskliga rättigheter bara menar de politiska och medborgerliga rättigheterna och konsekvent blundar för de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Hur ska ni kunna nå helhetslösningar för länder i kampen för demokrati när ni använder de mänskliga rättigheterna som ett smörgåsbord? 68 Statsrådet () replik: Jag använder alls icke de mänskliga rättigheterna som ett smörgåsbord. Jag har försökt förklara hur vi jobbar konsekvent i utvecklingssamarbetet för att uppnå millenniemålen. Vår huvuduppgift är att bekämpa fattigdomen. Men frågan är just om vi ska nöja oss med det, . Ska vi inte också kunna använda biståndet och utvecklingssamarbetet till att just främja demokratisering, till att tala för de mest utsatta och de mest marginaliserade? Ska vi inte använda biståndet för att stärka HBT-personers rättigheter eller se till att religionsfriheten respekteras? Det är det här som det handlar om. Det räcker inte bara med att äta sig mätt. Man måste också ha frihet och möjlighet att leva sitt liv, att organisera sig tillsammans med andra. Det är därför som vi vill poängtera att detta är ett komplement med en särskild satsning på demokrati som jag tror är väldigt viktig. Jag vill inte påstå att det finns några som helst skiljelinjer, utan jag välkomnar delar av detta inlägg, om man skalar ned retoriken genom att just identifiera vad tar upp. Vad syftar vi på när vi i demokratiskrivelsen talar om demokratins aktörer? Ja, om vi ska vara framgångsrika i detta vore det fullkomligt vansinnigt att utesluta en av de absolut starkaste krafterna i världen, nämligen kvinnokraften. Och är det något av de här arbetena som jag har granskat som har varit väldigt viktigt men också extremt farligt så är det fackföreningsledarnas arbete. De är utsatta och får också plikta med sina liv för att de ställer upp för mötesfrihet och rätten att organisera sig. Det är på deras sida vi ska stå tillsammans. Det är därför vi behöver den här skrivelsen. Det är därför jag också skulle vilja att vi tillsammans utvecklar kapacitet och metoder för hur vi ska kunna göra detta. Det är det som hela den här skrivelsen lägger grunden för. Det handlar inte om att nu börja skilja på höger och vänster, utan det handlar om grundläggande mänskliga rättigheter och ett demokratistöd som fungerar i det svenska utvecklingssamarbetet. Det trodde jag att vi skulle kunna vara mer överens om. 69 HANS () replik: Det är inte så lätt att vara överens när vi har fått den skrivelse som vi har fått på bord. Det skulle vara önskvärt att det engagemang som tydligen finns hos biståndsministern för fackliga frågor, för fackliga rättigheter och rätten att organisera sig också skulle avspegla sig i skrivelsen. Men det har det inte gjort. Vi ser på område efter område, där man skulle kunna lyfta fram just drivkraften och förändringskraften hos fackföreningsrörelsen som en kraft för demokrati och mänskliga rättigheter, hur man missar det. Men när man lyssnar på biståndsministern är det trots allt uppenbart att man skiljer på mänskliga rättigheter beroende på vilka mänskliga rättigheter det är. När man pratar om mänskliga rättigheter pratar man i realiteten bara om de politiska och medborgerliga rättigheterna. Biståndsministern säger: Det här är ett komplement till bland annat arbetet med millenniemålen. Plötsligt är rätten till en bostad, rätten till ett arbete, rätten till utbildning inte längre mänskliga rättigheter. Detta har plötsligt i biståndsministerns värld förminskats till att bli ett arbete med millenniemålen. Vi kan inte arbeta och ha en helhetsstrategi för mänskliga rättigheter när vi särskiljer och lyfter ut olika frågor. Det tycker jag är att ha en smörgåsbordsstrategi, när man i arbetet för mänskliga rättigheter bara lyfter fram vissa rättigheter, och andra rättigheter betraktas som allmänt bistånd. Ett av de här exemplen är hur man nu har agerat i FN-systemet när det gäller tilläggsprotokollen. När det gäller de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna har den borgerliga regeringen varit skeptisk till ett sådant tilläggsprotokoll. välkomnar man tilläggsprotokollet om de medborgerliga och politiska rättigheterna. Man har från den borgerliga regeringen kraftigt motsatt sig att man ska ge individer klagorätt när det kommer till de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Man vill inte ge människor runt om i världen och grupper runt om i världen rätten att gå till FN och ställa sitt land till svars om de har fått sina ekonomiska, sociala eller kulturella rättigheter kränkta. välkomnar man den möjligheten när det gäller politiska och medborgerliga rättigheter. Man vill alltså med andra ord ha helt olika internationella system, helt olika möjligheter för den enskilda individen att kräva sin rätt, beroende på vilken typ av mänskliga rättigheter det handlar om. Det går inte att bete sig på det här sättet, agera på det här sättet, och sedan säga att de mänskliga rättigheterna är odelbara och inbördes beroende. 70 Statsrådet () replik: Jag vidhåller att vi i arbetet för att uppnå millenniemålen kan känna att vi strävar åt samma håll. Vi kan också säga att det i en del länder låt mig ta som exempel har gått hyggligt bra. Före den ekonomiska krisen påstod sig uppfylla alla millenniemål utom det sista som handlar om klimat och miljö. Men är då fortfarande ett bra land att leva i, enligt sätt att arbeta? Har vi inte mycket kvar att göra när det gäller antikorruption? Har vi inte mycket kvar att göra vad gäller demokrati, vad gäller att se till att de mänskliga rättigheterna inte kränks, vad gäller att HBT-människor ska få mycket bättre förutsättningar, vad gäller den religiösa mångfalden och så vidare? Jag tycker inte att det räcker med att bara framhålla att vi är nöjda med att vi har begränsat och bekämpat fattigdomen, den ekonomiska och sociala, utan vi måste också titta på de politiska rättigheterna på ett sätt som vi inte har gjort tidigare. Det är därför som jag talar om att detta blir ett komplement till det som vi redan gör, för jag är inte nöjd. Jag tycker inte att det blir en uthållig fattigdomsbekämpning om vi inte ser till att också göra ytterligare demokratisträvanden. Och här vill vi utveckla metoderna för detta. Jag tror att det finns en enorm kapacitet och ett enormt engagemang i . Det tror jag också gäller den svenska modellen med alla dess olika folkrörelser. Det handlar om att kunna inspirera, att kunna uppmuntra demokratins förändringsaktörer och att kunna se till att vi får ett starkare stöd för att alla ska ha möjligheter att göra sin röst hörd och kräva sina rättigheter. Det här har saknats i det svenska biståndet tidigare. Det är därför som jag är så glad över att vi har kunnat arbeta fram den här skrivelsen. Men det blir en nystart där jag tror att väldigt mycket av det som också har lyfts fram är med. Det handlar om kvinnors roll, fackföreningsrörelser och om att ha det kontaktnät som man har, inte minst i den här , tack vare de partinära organisationerna. Det handlar också om att kunna ha egna personliga vittnesbörd från enskilda vänner och bekanta som strävar mot frihet och demokrati. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 11 § Godkännande av motorfordon m.m. Föredrogs trafikutskottets betänkande 2008/09:TU9 Godkännande av motorfordon m.m. (prop. 2008/09:53 och prop. 2008/09:107). 71 (): Jag står här för att inleda denna debatt och förklara lite vad det är vi ska debattera och försöka bringa något slags tydlighet i detta, även om jag betvivlar att jag lyckas fullt ut alla gånger när det gäller sådana här frågor. Vi ska debattera trafikutskottets betänkande Godkännande av motorfordon m.m. Det är ett betänkande som inrymmer två propositioner från regeringen samt tre motioner. Propositionerna gäller godkännande av motorfordon och också ändringar i lagen om vägtrafikregister. De båda propositionerna innehåller förslag om en rad lagändringar för att kunna införliva EG-direktiv i svensk rätt. Det är så spännande saker som ändringar i fordonslagen, lagen om överlastavgift, lagen om vägtrafikdefinitioner, lagen om motorfordons avgasrening och motorbränslen, lagen om trängselskatt och vägtrafikskattelagen. De tre motionerna som har inkommit gäller överlast. Den samlade oppositionen har velat bifalla dessa och har då också skrivit en reservation. Utskottets majoritet föreslår att man antar de båda propositionerna och avslår motionerna. Därmed vill jag lämna över till trafikutskottet för debatt. 72 (): Jag vill inleda med två konstateranden. För det första: Att köra med överlast är en kriminell handling, ett brott. För det andra: I en rättsstat rycker man inte på axlarna åt ett brott. Man bekämpar brottet och brottets orsaker med alla till buds stående medel. Det finns mycket goda skäl till att jag betraktar överlast som en brottslig handling. Överlaster ökar slitaget på våra vägar. Enligt beräkningar skapar överlaster ökade kostnader för vägunderhåll på . Överlastning är alltså ett slags stöld av allmän egendom. I strävan efter att nå kortsiktiga konkurrensfördelar låter man lastningen gå på lösa boliner. Man lastar för mycket och med felaktig fördelning över axlarna. Man kanske kan vinna , lägga på något extra ton. Det sliter lite extra på vägbeläggningen och brofundamentet. Javisst, men vad spelar det för roll när fakturan skickas till skattebetalarna? Om skattebetalarna är det första brottsoffret är seriösa åkeriföretag det andra. De åkare som vill göra rätt för sig utsätts för en orättvis och olaglig konkurrensnackdel. De som inte låter kortsiktig vinsthunger ta överhand över viljan att följa lagar och regler missgynnas. I en rättsstat kan man aldrig acceptera en sådan ordning. Det är lätt att hamna på ett sluttande plan men svårare att ta sig upp från det. Det kan vara svårt att klandra en åkare som börjar tumma på reglerna när företaget står på randen till konkurs till följd av konkurrenter som inte håller sig inom lagens råmärken. Så följer nästa åkeri med och nästa och nästa. Att bryta mot lagen blir slentrian, ett normaltillstånd. Enligt mätningar för är av fordonen med en bruttovikt över överlastade. Visserligen sjunker andelen överlastade fordon något, men det går mycket långsamt. Men, och detta är ett viktigt men: De ökade kostnaderna för vägunderhållet beror inte främst på för hög bruttovikt utan på för hög axelvikt. När det gäller andelen fordon med felaktig axelvikt är läget oförändrat illa. Det är obegripligt att regeringen tar så lätt på detta. Hade regeringen resonerat på samma sätt om det hade handlat om ett annat brott, till exempel snatteri som sett till straffvärdet är ett jämförbart brott? Tänk om var fjärde butikskund hade passat på att nalla lite extra från hyllorna! Hade man då suttit med armarna i kors, lutat sig tillbaka, gäspat lite grann och hoppats att branschen skulle lösa de problemen? Situationen är oacceptabel.