prot · GX0950 · 2009-12-15 00:00:00 — Därför vill jag säga att det är ni, statsministern, som har valt skattesänkarvägen i stället för att satsa på fler jobb. Ni har sänkt skatterna med 100 miljarder i stället för att se till att människor kommer i arbete och att ännu fler utbildningsplatser kommer till stånd. Det är ett val som regeringen gjort här hemma. Dessutom sade statsministern att vi inom oppositionen inte har någon gemensam budget. Därför vill jag påminna statsministern om att det hade inte allianspartierna heller före valet, när de var i opposition. Jag nöjer mig med dessa kommentarer. 37 Statsminister (): Jag ska erkänna att ingenting av detta var uppe på . Men det förtjänar säkert en diskussion. ((): När statsministern får ta upp inrikespolitiken, varför får jag då inte göra dessa kommentarer?) (TALMANNEN: Statsministern har ordet och får kommentera de saker som har sagts.) Jag har inte nekat möjligheten att ställa en fråga. Jag konstaterar bara att ingenting av det nämnde var uppe på . Det var min poäng. Vi ska naturligtvis återkomma till mycket av de inrikespolitiska diskussionerna under det kommande valåret. Jag har presenterat de huvudutgångspunkter som hade för sitt ordförandeskap. En väg till ett viktigt resultat för ett ordförandeskap är att inte tro att man ska agera i alla frågor som huvudprioritering. Där står jag upp för att klimatfrågan och agerandet mot ekonomisk nedgång varit våra två tydligaste huvudprioriteringar under den här hösten. När det gäller en lång rad andra frågor har de naturligtvis varit föremål för behandling under det svenska ordförandeskapet, men som jag tolkade var det inte det hon menade utan vad som skulle vara en huvudprioritering. Då svarade jag att vi i valde att vara tydliga med och vi hade bred enighet inom EU att det här verkligen var hösten då vi skulle agera gemensamt mot finanskris, ekonomisk nedgång och klimathot. 38 (): Vi vet att jordbruksbudgeten ligger på i den europeiska gemenskapen. Vi har sett hur ett antal länder väljer att försöka göra upp vid sidan av. Först gällde det mjölken 21 länder och var det 22 länder som ville diskutera förutsättningarna för jordbrukspolitiken efter 2013. Det känns lite alarmerande att det är ministergrupper som träffas. Att man träffas i grupper och försöker diskutera frågor före ett möte är inte helt ovanligt, men att 22 länders ministrar, på initiativ, träffas och diskuterar post-2013 känns för mig något märkligt. Det känns som om det på något sätt undergräver de spelregler som vi har inom den europeiska gemenskapen. I fick jordbruksministern en fråga om detta och han svarade då att han inte hade för avsikt att ta upp det vid veckans möte med jordbruksministrarna. Min fråga till statsministern är: På vilket sätt kommer detta att tas upp? Sådana möten kommer att undergräva möjligheten för ordförandeskapet och den europeiska gemenskapen att på ett organiserat sätt hantera frågorna. 39 Statsminister (): Vi har ett ordförandeskap som är under Lissabonfördraget. Det innebär att EU fått en vald ordförande som träder i tjänst . En viktig utgångspunkt kommer att vara att ordföranden blir den koordinerande rösten men också den som samlar ihop EU i frågor som gör sig påminda. Den här hösten har det till exempel varit mjölkkvoterna och problemen med jordbruksnäringen. Skälet till att det är viktigt att samla detta runt ett ordförandeskap, vilket varit en poäng som jag återkommit till, är att det ska vara en röst som försöker samla och få någon sorts enighet i hela kretsen, mellan alla medlemmar. Vi vet att när vi går ned på enskildheter delas länder ofta upp i olika synsätt. Detta syns tydligt i att vi har de som är nettobidragsgivare till budgeten och de som är nettobidragsmottagare. Där finns en tydlig konfliktlinje. En annan är att det finns de som tror på fortsatt höga subventionsnivåer till det europeiska jordbruket, eller till och med ökade sådana, och de som likt är kraftigt ifrågasättande. Den konflikten har vi inte sett det sista av. Den kommer att dyka upp eftersom vi snart kommer in i en diskussion om nästa period vad gäller det finansiella perspektivet. Då kommer alltid jordbruksfrågorna upp, och som påpekade är det en alldeles för stor andel av EU:s budget som fortsatt går till jordbrukssubventioner. Slutsatsen är att detta bör uppmärksammas. Det har också nämnts att den typen av möten är olyckliga av just det skäl som togs upp. Det är bättre när ordförandeskapet får ha ledningen i processer som vi vet är känsliga för olika medlemsländer. Överläggningen var härmed avslutad. 2 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 3 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2009/10:150 Till Interpellation 2009/10:150 Ökning av försörjningsstöden av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. () Enligt uppdrag och rättschef Interpellation 2009/10:165 Till Interpellation 2009/10:165 Användning av dopningspreparat utanför idrotten av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. () Enligt uppdrag och rättschef 4 § Svar på interpellation 2009/10:153 om förutsägbarheten för ekonomin i kommuner och landsting 40 Statsrådet (): har frågat finansministern vad han avser att göra för att säkerställa att kommuner och landsting får förutsägbara ekonomiska villkor. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Den finansiella krisen har inneburit stora utmaningar för svensk ekonomi som helhet. Utmaningarna för en politik som sätter jobben först har blivit större. Regeringens stabiliseringspolitiska åtgärder har inriktats på att med kostnadseffektiva sysselsättningsskapande åtgärder stimulera efterfrågan och dämpa fallet i sysselsättningen. En ansvarsfull politik innebär att säkerställa att temporära åtgärder inte blir permanenta genom att de offentliga finanserna inte ska tillåtas att urholkas av stabiliseringspolitiska åtgärder. påtalar att krisen tydliggjort behovet av ekonomisk stabilitet i den kommunala sektorn. Jag kan bara instämma. Konjunkturutvecklingen påverkar i hög grad de ekonomiska förutsättningarna för den kommunala verksamheten eftersom verksamheten till största delen finansieras med egna skattemedel. Regeringen har därför aktivt velat dämpa sysselsättningsfallet i kommunsektorn och värna den kommunala kärnverksamheten. Mot den bakgrunden har regeringen föreslagit ett tillfälligt konjunkturstöd till kommunerna och landstingen som det generella statsbidraget tillfälligt höjs. Sammanlagt innebär detta en höjning motsvarande . Detta är den hittills största ökningen av generella statsbidrag till kommuner och landsting. Regeringen har således agerat kraftfullt. Dessutom höjs nivån på statsbidragen med jämfört med nivån 2009. Regeringen har även uppmärksammat behovet av att på skapa stabilare ekonomiska förutsättningar för kommuner och landsting över konjunkturcykeln och därmed förhindra en procyklisk politik. Som regeringen skriver i budgetpropositionen ska frågan om hur kommunsektorns inkomster kan få en ökad stabilitet över konjunkturcykeln utredas. Arbetet med att ta fram direktiv till ett utredningsuppdrag pågår inom . 41 (): Jag har ställt den här interpellationen eftersom jag är allvarligt oroad över kommunernas, landstingens och regionernas ekonomi framöver. Det är oerhört jobbigt för kommunerna att ha verksamheten i gång framöver och oerhört besvärligt för kommunpolitikerna att göra budgetar som sträcker sig längre än 2010. Det är viktigt för kommuner och landsting att kunna ha en långsiktig strategi för kommuninvånarnas skull, inte för kommunpolitikernas skull, utan för dem som är i behov av en bra kvalitet i förskolan, skolan, äldrevården, sjukvården och allt annat som är viktiga uppgifter som kommuner och landsting har att utföra för medborgarna och människor som bor i . Därför är jag orolig. Regeringen väljer den kortsiktiga lösningen. Regeringen väljer att vänta och vänta och vänta med att ge besked till kommunerna . Det kom ingenting i vårbudgeten. Det kom inget besked . Kommunpolitikerna blev alltmer frustrerade över att de skulle behöva säga upp personal i den kris vi är inne i. Flera kommuner fick också gå så långt att de fick lägga varsel och därmed sänka kvaliteten i kommuner och landsting. Sedan kom höstbudgeten, där det fanns extrapengar till kommunerna. Det var naturligtvis välkommet. Men det finns inte ett ord om hur det ska bli 2011 och 2012. Det finns exempel på kommuner som inte genomför sina uppsägningar på de varsel man har lagt utan i stället tänker lägga varsel , eftersom personalen har uppsägningstid. Då skulle det 2011 gå ut oerhört många kommunanställda och landstingsanställda i arbetslöshet. Om man tittar lite närmare på regeringens budget ser man att regeringen räknar med att 60 000 personer kommer att försvinna ur kommuner och landsting. 60 000 jobb det är en kvalitetsförsämring utan like. Förutom att man inte kan ge trygghet till barnen i förskolan, en bra sjukvård och en bra äldrevård är det många som kommer att bli uppsagda. Arbetslösheten kommer därmed att öka. Det är mycket allvarligt, eftersom vi är i den jobbkris vi är i. Det är många som säger att det har ljusnat i ekonomin. Det finns hopp om det . Vi ser hur världsekonomin vänder, och därmed kommer också svensk ekonomi att vända. Men arbetslösheten vänder inte. Den ökar bara. Att i det läget som regeringen har gjort välja att ge så kortsiktiga besked till kommunerna är allvarligt och brist på respekt för dem som gör budgetar i kommunerna. Förutom minskade skatteintäkter i kommunerna har kommunerna drabbats av de allt högre socialbidragskostnaderna. Detta har förvärrat kommunernas situation något oerhört. Det finns ingenting som just nu tyder på att socialbidragskostnaderna kommer att minska. Tvärtom har de ökat dramatiskt. Det kommer att försämra kommunernas möjligheter till kvalitet i vård, skola och omsorg mycket mer. Det är allvarligt, . 42 (): Jag delar interpellantens syn att kommuner och landsting behöver förutsebara ekonomiska förutsättningar, förutsebara statsbidrag och en regering som långsiktiga besked. Men hur har det varit? Under den förra socialdemokratiska regeringen med aktivt stöd av och var frågorna, debatten och utfallen av debatten tyvärr desamma som . Jag skulle gärna vilja se ett mer långsiktigt tänkande i den kommunala finansieringen och planeringen och därmed en långsiktig trygghet för alla. är det olika roller och olika ansvar som vi har om vi är kommunpolitiker, landstingspolitiker eller riksdagspolitiker. Hur fungerar då systemen? Ingen regering, inget parti och ingen annan styr till fullo över framtiden. Ingen kunde förutse den finanskris vi nu börjar se slutet av men som har påverkat alla. Ingen har ambitionen att försämra för någon, tvärtom. Jag är helt övertygad om det. Det är alltså inte fråga om en brist på respekt att situationen är som den är. Jag är däremot övertygad om att vi kommer att behöva en debatt, eller säg gärna dialog, om hur det offentliga uppdraget ska finansieras . Hur ska ansvaret för framtida åtaganden fördelas mellan stat, kommuner och landsting? Vi vet att framtiden kommer att se helt annorlunda ut. Andelen äldre i befolkningen ökar, andelen arbetande minskar, och trycket på omsorgen och vården kommer därmed att öka. Trots det har vi förmodligen alla målet en ännu mer utvecklad välfärd. Det innebär att vi måste tänka nytt. Det går inte bara att ställa sig på barrikaden och skrika efter mer pengar. Det är ingen lösning. Det fordras mer. Det fordras tankeverksamhet. Jag hoppas verkligen att alla partier arbetar för att finna lösningarna, eftersom detta är något av en ödesfråga. En av nyckelfrågorna är givetvis sysselsättningen. Det är sysselsättningen som ger lönen, lönen som ger skatten, och skatten som ger välfärden. I krisens under innevarande mandatperiod har regeringen satsat i den kommunala verksamheten. Det är mer än vad någon annan regering gjort under samma tidsram. Satsningen kommer dessutom efter fyra goda år i kommunerna. Regeringen har alltså vidtagit extraordinära åtgärder för att för att stärka kommunerna och stabilisera verksamheten i en svår tid. kan man givetvis önska mer. Men i relation till vad andra regeringar gjort är detta en gigantisk storsatsning. Av interpellantens fråga kan skönjas att man önskar någon form av indexerade statsbidrag eller liknande. Jag vill betona att en sådan förändring knappast är förenlig med den ekonomiska planering som en stat måste ha. Jag konstaterar dessutom att Socialdemokraterna inte valde att ha en sådan viljeinriktning när man satt i regeringsställning. Jag hoppas verkligen att man kvarstår vid den insikten och att det även fortsättningsvis är en udda företeelse i debatten. Vi vet att det är ett parti i kammaren som förordar detta. Men jag hoppas verkligen att Socialdemokraterna tar sitt ansvar vad gäller den delen. Sedan får vi alla gemensamt dra vårt strå till stacken för att finna de långsiktiga och därmed förutsebara lösningarna inom ekonomin. Statsrådets inriktning med utredningen om hur vi ska klara svängningar i de olika konjunkturerna är ett bra första steg i det arbetet. 43 (): Jag vill tacka både interpellanten och svararen för de olika insatserna. Det är viktigt att vi kan diskutera kommunernas ekonomi. När man ser på de olika frågor som ställs från socialdemokratiskt håll får jag en känsla av att man skjuter på pianisten för det oljud vederbörande åstadkommer men inte bryr sig om att pianot är ostämt, som världsekonomin, eller att det rent av är så att kompositionen inte är särskilt vacker att lyssna till. Det är väldigt symtomatiskt för de frågeställningar vi får. Jag är också väldigt oroad, dock inte så mycket över hur det står till i kommunerna. Det måste jag medge. Jag är mycket mer bekymrad över skatteunderlaget som sådant. Jag är till exempel väldigt bekymrad över utvecklingen på i så att de inte ska kunna betala ordentliga skatter, eller, för att ta ett helt slumpvis exempel, hur det är på i så att de har sysselsättning eller på Volvos karosseriverkstad i . Det symboliserar själva krisen. Varför får vi inte tillräckligt med skatteunderlag för att man till exempel ska kunna ha ordentlig utbildning i de olika kommunerna? Det handlar om att man får anpassa sig till den volym av utbildning man har. Under förra mandatperioden noterade jag att kommunerna sammantaget fick mer . är fallet ungefär 30 miljarder. Det vill säga större än det beloppet. Det är klart att det är många kommuner som är bekymrade över detta. Under de som jag satt i kommunfullmäktige, i huvudsak under socialdemokratisk ledning, noterade jag att skatteintäkterna gick upp och ned lite efter konjunkturen och sysselsättningsgraden. Detta säger någonting om vad som är allra viktigast. Vi måste se till att våra småföretag, mellanstora företag och stora företag fungerar. Annars blir det absolut ingen stabilitet i kommunernas ekonomier. Det finns också en annan viktig sak när man ser den infallsvinkel som ofta har i sina interpellationer. Är det väldigt bra att kommunerna blir alltmer beroende av statsbidrag? Det är viktigt att ha klart för sig att det inte är en bra utveckling. Friheten att handla i kommunerna ökar om man har egna intäkter. Därför ska man alltid se den typ av statsbidragshöjningar som staten har tvingats till på grund av den finansiella krisen som nödåtgärder. Jag tycker att man har skött det bra. Att statsbidragen varierar är en följd av att skatteunderlaget varierar. Det som jag brukar kalla för Marstrandsmodellen, som man nu funderar på att utreda, nämligen utjämning mellan olika år, är en väldigt viktig indikator för att kommunerna inte ska höja kostnadsnivån utan att man direkt tänker på det när det går väldigt bra. Vi ha sett väldigt många nya idrottshallar och så vidare under högkonjunkturåren, och det kanske inte är det allra bästa. Man måste se till att utjämna konjunkturskillnaderna. Skatteunderlaget skiljer väldigt mycket i kommunerna. Just nu har man det till exempel jättesvårt i där man har väldigt många friställningar. Å andra sidan kan man notera att det socialdemokratiskt styrda är en av de få kommuner som har råd att sänka skatten. Det är också något att fundera på. Skillnaden mellan och är verkligen stor och 2011. 44 FINN (): Jag tackar interpellanten för en interpellation som gör att vi kan diskutera en viktig fråga här i kammaren. Jag blev glad när jag läste statsrådets svar. Det gäller inte minst den sista delen av svaret, som nämndes av . Där lyfter statsrådet fram möjligheten att titta på stabiliteten konjunkturellt och se det i ett perspektiv som kan gynna kommuner och landsting. Jag tänkte uppehålla mig lite grann vid det unika att vi har tre beskattningsnivåer i . På den andra beskattningsnivå, alltså den som huvudsakligen finansierar hälso- och sjukvården genom landstingsskatten, finns det ett problem. Man hamnar i kläm mellan att leva upp till å ena sidan kommunallagens ansvar för att hålla stabiliteten och budgeten i balans, å andra sidan hälso- och sjukvårdslagens krav på att ge lika och rättvis vård till alla medborgare i detta land. Under alla år som Socialdemokraterna har styrt det här landet, herr talman, har man inte bekymrat sig så mycket om diskrepansen mellan att i första hand titta på budgeten och i andra hand till uppdraget, det vill säga efterlevandet av hälso- och sjukvårdslagen. Jag kan tycka att det svar som statsrådet nu ger, nämligen att man tillsätter en utredning för att stärka stabiliteten konjunkturellt, säkert också kan medföra nytta i så måtto att också kan komma att fokusera mer på att leva upp till hälso- och sjukvårdslagen. Ett av de största problemen i svensk sjukvård är den ojämlikhet och den orättvisa som finns mellan de olika sjukvårdshuvudmännens sätt att bedriva vården runt om i landet. Här tror jag att det finns en ytterligare poäng i det som statsrådet glädjande nog har aviserat här i kammaren . Den andra poäng som statsrådet lyfter fram när framför att det inte kommer några pengar är att det kommer stora pengar. Det kommer mer pengar än vad kommunerna vill ha, som statsrådet också lyfte fram. Det är 17 miljarder som dessutom späds på med 5 miljarder till, så pengar sätts det av! Då måste man ställa sig frågan: Hur kan regeringen under en global finanskris skaka fram så här mycket pengar? Är man oansvarig med statsfinanserna? Nej, på inget sätt är man det. Regeringen har tagit tag i någonting annat som har diskuterats i negativ bemärkelse från oppositionen, nämligen att minska ohälsotalet. Man har en effektiv jobblinje från alliansens sida. Man har dessutom sett till att efter stor försummelse se över sjukvårdsförsäkringens reform så att vi också har en arbetslinje för dem som kanske inte har full arbetskapacitet men väl dold sådan. Det var de som tidigare försattes i passiv långtidssjukskrivning eller förtidspension. Dessa människor kan nu komma tillbaka i en helt annan omfattning till arbetslivet. Det leder inte bara till att de själva mår bättre och får bättre hälsa utan också till det faktum att de är med och bidrar till skatteintäkter. Det gör den här typen av reform möjlig även under en brinnande global finanskris i vårt land. Det är också därför kanske kommer bäst ut ur den här krisen jämfört med många andra liknande länder runt om i . Jag skulle vilja sammanfatta detta, herr talman. Jag tycker att statsrådet ger ett svar på interpellationen som ger oss möjlighet att blicka positivt framåt. Jag har i mitt fall fokus på landstingen, och jag ser där en möjlighet att inte alltid fastna i tråkiga budgetdebatter utan förhoppningsvis se en stabilitet inom sektorn. Då kan vi fokusera på uppdraget inom hälso- och sjukvårdslagen. vill jag berömma alliansregeringen för dess goda ambitioner att minska ohälsotalet. Regeringen har sett till att få en sjukvårdsreform på plats där vi ser en arbetskapacitet också för dem som kanske inte har full arbetskapacitet men som kan vara med och bidra så att vi har resurser att göra dessa reformer även i trånga finansiella situationer. 45 Statsrådet (): frågar vad regeringen tänker göra för att säkerställa att kommuner och landsting får förutsägbara ekonomiska villkor. Jag har svarat på det. En av de centrala delarna i mitt svar är att vi har sett till att det har tillkommit . Vi skissar nu också på direktiv till en utredning som ska titta på möjligheterna till buffertar som skapar bättre förutsägbarhet. Jag tycker att det är intressant att läsa interpellation, herr talman. Där får man inte så mycket känslan av att världen befinner sig i en ekonomisk kris en av de djupaste vi har sett . Länder som för inte så länge sedan framhölls som förebilder låt oss ta och som exempel har underskott på . Jämför det med som har ett underskott på ! Hur ska det då se ut i de länderna? Hur stora statsbidrag ska de ha? Vad ska de göra för att skapa förutsägbarhet? Min poäng, herr talman, är att i har det här hanterats på ett sätt som jag tror att vi kan rakryggade möta väljarna med. Vi har skjutit till oväntat mycket pengar för att klara ut det som har drabbat världen. Men tycker tydligen ändå att det är för lite. Jag håller med om att den välfärd som produceras av våra kommuner och landsting är ovärderlig och att satsningar där alltid är välkomna. Men vi kan inte äventyra statens finanser. Då äventyrar vi i förlängningen också det som är den kommunala välfärdens fundament. När man tittar på Socialdemokraternas alternativ ser man att ni vill satsa mer på kommunerna. Ni kallar det för breda satsningar, det vill säga sysselsättningsstöd och öronmärkta satsningar. Men ni har inga höjda statsbidrag, noterar jag. Om vi försöker tolka det här välvilligt och tittar på vad det ni föreslår innebär för skola och personal är det ca 2 miljarder . Då är det glädjande att den ekonomiska situationen och läget har förbättrats sedan budgetpropositionen lades fram . Tillväxten blir inte de som vi trodde i budgetpropositionen, utan snarare . Det råkar vara så att till grund för den bedömningen ligger just en ljusare bedömning av hushållens konsumtion och en förbättrad situation på arbetsmarknaden. Fler arbetade timmar är den hårda kärnan i och landstingskommunal ekonomi. Det innebär högre skatteintäkter. gör vi bedömningen att kommunsektorns finanser förbättras 2010 jämfört med vad vi trodde i budgetpropositionen. Totalt stiger inkomsterna med nästan . Men utgifterna stiger också med ungefär 2 miljarder. Förbättringen, herr talman, i det som sker är alltså ungefär de 2 miljarder som Socialdemokraterna vill ta fram genom skattehöjningar och sådant. Det kommer fram genom den bättre ekonomiska utveckling som vi ser i vår omvärld och genom att är väl förberett för att ha ett bra utgångsläge när konjunkturen nu vänder. Kanske borde och fråga sig om inte den förda ekonomiska politiken faktiskt har vissa poänger. 46 (): Först och främst säger att det inte var så stor skillnad när det gäller statsbidragen bara 2 miljarder. Det var väl ungefär det sade. Men den stora skillnaden, , ligger i vårt budgetalternativ. Vi har nämligen ett långsiktigt alternativ. Vi ger besked till kommunerna 2011 och 2012. Det är detta som är den stora bristen från regeringens sida. Precis som andra interpellanter har påpekat behöver kommuner och landsting långsiktiga besked för att kunna göra sina budgetar och för att kunna ge bra kvalitet till människorna som bor runt omkring här i . Det handlar om kvalitet i förskolan, i skolan, i sjukvården och i äldreomsorgen. Men regeringen vägrar att ge långsiktiga besked till kommunerna. Det är det som oroar mig mest. Utöver detta försämras kommunernas ekonomi genom att socialbidragen ökar så markant. Dessutom har regeringen själv räknat med att 60 000 personer inom kommuner och landsting kommer att få sluta sina arbeten. Det är inga roliga besked när vi har så hög arbetslöshet. Det är mycket allvarligt.