prot · GW0964 · 2009-01-28 00:00:00 — 1 § Aktuell debatt: Situationen i 1 HANS (): begärde en aktuell debatt om . Vi gjorde det utifrån den bestörtning och den sorg vi kände över grova och omfattande brott mot Gazas befolkning. Men vi gjorde det också utifrån den frustration vi kände över den borgerliga regeringens agerande här i , där varken utrikesministern eller statsministern lyckades ta orden folkrätt, mänskliga rättigheter eller fördöma i sin mun i något av de officiella uttalanden som gjorts. Samma frustration kände vi över EU:s flathet och ursäktanden inför krigsförbrytelser. har , åtminstone tillfälligt, avbrutit sin militäroffensiv mot . Men freden är fortfarande avlägsen, för fred måste ju innebära något mer än frånvaron av israeliska bombmattor. Fred förutsätter att ockupation av upphör. Det lidande och den förstörelse som skapat är svåröverblickbara men ska inte underskattas. Frågan är vad som kommer vara världssamfundets svar på grova brott mot folkrätten och krigets lagar. Det borde vara en självklarhet att avbryter sitt militära samarbete med staten och att EU häver sitt förmånliga handelsavtal med , som faktiskt är villkorat med respekt för de mänskliga rättigheterna. En oberoende internationell utredning måste komma till stånd omgående, och bör undersöka alla möjligheter att ställa alla krigsförbrytare inför rätta. måste också som enskilt land och inom EU och FN kräva att betalar skadestånd för de biståndsprojekt som skadats eller förstörts. Eller är det så att och EU än en gång ska låta grova och omfattande brott och övergrepp passera utan att det får några som helst konsekvenser? 2 Utrikesminister (): Tack för ordet! Tack också, inte bara till , utan även till oppositionspartierna som har berett regeringen denna möjlighet att säga några ord om det arbete som vi är djupt inblandade i när det gäller att på den starka europeiska bas som vi numera har försöka bidra till fredsansträngningarna i . Det sker under synnerligen svåra omständigheter. Vi hade nog alla hoppats att det gångna året med Annapolisprocessen skulle ha gett möjlighet till kanske till och med betydande framsteg. Förutsättningarna var inte alldeles obefintliga. Men genom en serie av omständigheter är vi nu i en situation där fredsansträngningarna snarare har gått bakåt. Det är en situation där vi nu visserligen efter kriget om har fått två ensidigt deklarerade vapenvilor, men där händelseutvecklingen under gårdagen, natten och morgontimmarna har visat hur bräcklig, hur skör, hur farlig situationen är, inte bara kring utan också i fredsprocessen, eller vad vi nu ska kalla det, mellan och jag skulle vilja säga i regionen i dess helhet. I denna situation kan man ägna mycken tid åt att gräva i den djupa historien. Det är av misslyckanden. när inte har fått fred eller full acceptans för sin existens i . när palestinierna inte har fått sin rätt att leva i fred i sin stat. av låt oss erkänna det misslyckade internationella ansträngningar för att få fred i ett av de områden där freden betyder mest för stabiliteten i världen i dess helhet. Det säger sig självt att detta lägger en börda på oss alla att nu försöka än mer. Vart vi vill gå tror jag inte att det råder någon som helst tvekan om, och även om jag är alldeles övertygad om att denna debatt här i åter kommer att visa att det finns väldiga skillnader i historieskrivningen vi är väldigt bra i riksdag att på olika sätt fördela ansvaret på andra så finns det en betydande samstämmighet om vad vi faktiskt vill åstadkomma. Det finns ingen säker framtid för . Det finns ingen rättvis framtid för palestinierna som inte grundar sig på en tvåstatslösning. Det ironiska är ju att vi ungefärligen vet hur denna tvåstatslösning ska se ut. Utgångspunkten är folkrätten och gränser. Sedan kan förhandlingar leda till justeringar i detta. Utgångspunkten är skisserad till mycket stor del i det historiskt betydelsefulla arabiska fredsinitiativet. Utgångspunkten är också att de numera tack och lov mer marginella grupperna, det vill säga ett som kräver ett där palestinierna inte har någon plats eller de på den arabiska eller palestinska sidan som vill utradera från kartan, av historien får marginaliseras till förmån för de stora majoriteter både i och bland palestinier som faktiskt vill ha en bestående fred. Våldet kan inte vara vägen framåt. Terrorn kan inte accepteras här, lika lite som någon annanstans. Det är bara freden och försoningen och samverkan som kan ge vanliga människor i , och en möjlighet till en anständig, värdig och mänsklig utveckling. Jag nämnde att var när det fanns förutsättningar för framsteg. blev det inte så, men vi ska inte heller glömma de tendenser till framsteg som fanns. Annapolisprocessen ledde till direkta, omedelbara förhandlingar mellan palestinska och israeliska företrädare som berörde alla de känsliga områdena. Vi fick till stånd indirekta förhandlingar mellan och via turkisk förmedling som visade att den vägen kanske är något mer framkomlig än vad vi hade trott tidigare. Vi fick genom egyptisk förmedling dessutom en, kan man säga, indirekt förhandling mellan och Hamas som resulterade i, om än icke en vapenvila, så dock någon typ av halvt ömsesidig förståelse om återhållsamhet kring . En återhållsamhet som inte definierades i papper, och detta är ju svagheten i det hela, men där man i alla fall utgick från att Hamas skulle göra allt de kunde för att se till att inga raketattacker riktades mot , framför allt inte av organisationen själv. skulle visa återhållsamhet och också lätta på den isoleringspolitik gentemot som man hade bedrivit , självfallet framför allt efter 2006 och ännu värre efter 2007. Det var den vapenvilan som kom att eroderas och som Hamas sade upp . Raketbeskjutningarna började, och slog så till med sitt motangrepp som kom att pågå . hade rätt att svara på raketattackerna. Om till fullo hade accepterat eller respekterat det som låg i den indirekta överenskommelsen är enligt min mening i hög grad diskutabelt. Isoleringspolitiken är icke vare sig moraliskt försvarbar eller politiskt hållbar. Men man hade rätt att slå tillbaka och försvara sig. Sedan gick man så långt att jag tror att det från israelisk egen utgångspunkt blev kontraproduktivt, både vad gäller utvecklingen i regionen, vad gäller attityden till i stora delar av och alldeles säkert också vad gäller position i världen i övrigt. Man talar om att man har återupprättat sin avskräckningsförmåga måhända. Lärdomen av historien är att ingen nation, oavsett hur stor den är, kan bygga sin säkerhet bara på avskräckning. Det är försoning som bygger fred. Avskräckning bäddar oftast för fortsatta konflikter. Låt mig leva upp till det jag sade, att försöka titta framåt och ge bara några utgångspunkter för vad vi måste försöka göra . Det viktigaste är att säkra den fortsatta vapenvilan. Ingen borde ha intresse av att återuppta striderna. En säkrad vapenvila kräver självfallet att raketattacker och andra våldshandlingar mot inte återupptas, men det kräver också att isoleringen av hävs och att, som en del av detta, effektiva åtgärder mot smuggling av vapen vidtas. Detta att häva isoleringen och stoppa smugglingen är intimt sammanknippade. Med fortsatt isolering kommer smuggling för alltför många att framstå som en livsnödvändighet och för vissa som en extremt lönsam verksamhet. Att stoppa den blir då i praktiken omöjligt. Men att häva isoleringen handlar inte främst om att stoppa smugglingen. Först och främst handlar det om att ge människorna i en rätt, inte bara att överleva genom humanitär hjälp utan att leva, och att rätten också till ett normalt ekonomiskt liv kan återupprättas. Den israeliska isoleringspolitiken har hitintills varit moraliskt oförsvarbar och politiskt kontraproduktiv. I en ekonomi som faller samman raseras också stödet för moderationens krafter. Det är desperationens, det är hämndens och det är våldets krafter som då tar över, som dominerar och som styr utvecklingen. Det är det som vi har sett så tragiska tecken på i Hamas starkare ställning, i Hamas våldsanvändning. Den föds ur den desperation som odlas av isoleringspolitiken. Budskapet från Europeiska unionen på denna punkt är lika starkt som det är tydligt. Isoleringen måste hävas. måste ha rätten att leva. Det är en förutsättning för freden. Därtill kommer att vi uttrycker starkt stöd för president förnyade ansträngningar att uppnå en palestinsk försoning. Att nå fram till en överenskommelse om en regering som har makt och myndighet såväl i som på är också avgörande för att kunna åstadkomma en verklig, av alla accepterad återuppbyggnad av . Om en sådan försoning resulterar i en mer renodlad samlingsregering eller i någon mer teknokratisk övergångsregering är inte vår sak att bedöma. Vi skulle välkomna den, och vi skulle vara beredda att samarbeta med den. Ansvaret för de fortsatta fredsförhandlingarna kommer dock även fortsättningsvis att ligga hos president . Detta är utgångspunkter för en politik som syftar till att dämpa våldet, minska spänningarna och skapa förutsättningar för en fredsprocess. är såväl Europeiska unionens som president i och efter samtal i går i . De kommer bägge att fortsätta i regionen, och några av oss andra kommer att förstärka deras insatser på olika sätt under . Om vi har förutsättningar att i något litet avseende lyckas av misslyckande lämnar jag osagt. Men stödet från riksdag i de ansträngningarna betyder mycket och har sin betydelse även i ett vidare perspektiv. 3 HANS (): Vi kan nu i grova drag sammanfatta av israelisk militäroffensiv mot . Israeliska människorättsorganisationer rapporterar att minst 1 300 palestinier har dödats. Oberoende källor hävdar att så mycket som av dessa döda har varit civila. 410 barn har dödats och 104 kvinnor. Över 5 320 palestinier har skadats, många av dem allvarligt. har 13 israeler dödats, 3 av dem av egen eldgivning. Den materiella förstörelsen är omfattande. Tiotusentals Gazabor har fått sina hem förstörda. 400 000 Gazabor har inte längre tillgång till rent vatten. Ca 50 och 21 hälsokliniker och sjukhus har blivit helt eller delvis förstörda. Att det mänskliga lidandet och den materiella förstörelsen på har blivit så omfattande är knappast förvånande. har i sina urskillningslösa attacker inte skonat någon del av samhället på . Skolor, sjukhus, moskéer, ambulanser och har bombats och beskjutits. För de 1,5 miljoner Gazabor som spärrats in på en yta som motsvarar den svenska ön har det inte funnits någon säkerhet, ingenstans att fly eller att söka skydd när en av världens militära stormakter valt att urskillningslöst attackera ett utfattigt folk, inspärrat på ett område som inte kan beskrivas som någonting annat än världens största fångläger. Det vi har sett kan inte beskrivas som något annat än ett skolboksexempel på brott mot folkrätten och krigets lagar. De raketer som Hamas har avfyrat in i är inte förenliga med folkrätten och förtjänar bara fördömanden, men Hamas raketer kan aldrig legitimera de långt mer omfattande israeliska attackerna på palestinsk civilbefolkning. attacker har kallats självförsvar, men hur kan beskjutning av skolor, ambulanser och sjukhus kallas självförsvar? På vilket sätt har staten blivit säkrare av att 410 palestinska barn har mördats? har självt valt att inleda en markoffensiv på , har självt valt att bomba FN:s center för humanitär hjälp, har självt valt att använda sig av vit fosfor. Ingen annan än bär ansvaret för detta. , , kan vi inte passivt bevittna grova och omfattande brott mot folkrätten. De ansvariga måste ställas inför rätta. Men har redan deklarerat att ingen kommer att ställas inför rätta, innan någon undersökning har hunnit göras. har redan meddelat att befäl och soldater ska veta att de är säkra från olika tribunaler och att staten kommer att beskydda dem som de beskyddade oss i . Så mycket för rättsstaten i det som ibland kallas för enda demokrati. När vägrar att ta ansvar för sina krigsförbrytelser är det omvärldens ansvar att se till att och de krigsförbrytare som har begått brott ställs inför rätta, oavsett nationalitet, och att vi skickar ut en tydlig signal till krigsförbrytarna i att de inte har någonstans att gömma sig. I en rad EU-länder, inklusive , finns möjligheten att ställa krigsförbrytare inför rätta i nationella domstolar. Den möjligheten måste vi här i utnyttja. Är den beredd att agera för att krigsförbrytare som kommer till vårt land eller till något annat EU-land ställs inför rätta? talade tidigare om de svåra förutsättningarna för ett arbete för fred. Det är ingen tvekan om att vägen till fred kommer att bli problematisk och svår. Men det som glömde var ju att och EU själva har försvårat förutsättningarna för fred genom att välja att vägra prata med samtliga parter i konflikten, genom att vägra sätta press på staten . I stället har vi kunnat se hur och EU på område efter område har gett förmåner. förnyade EU sitt handelsavtal med , ett av de mest förmånliga handelsavtalen som EU har med något land. Liknande avtal med andra stater har hävts efter omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna. Det borde vara en självklarhet att och EU nu gör detsamma med handelsavtalet med . beslutade EU:s utrikesminister, med svenskt stöd, att fördjupa det politiska samarbetet med . Bland annat ska EU:s internationella ESDP-insatser öppnas för israeliskt deltagande och fler högnivåmöten ska hållas med försvarsminister. Är det verkligen rimligt, , att EU:s finrum ska öppnas för den israeliska försvarsministern , den person som bär det yttersta ansvaret för de omfattande krigsförbrytelser som har gjort sig skyldigt till? Även vi i har ett djupt och omfattande militärt samarbete med , ett samarbete som självklart borde avbrytas i ljuset av det som har hänt . Jag frågade i min inledning om ska låta brott passera utan konsekvenser. Jag måste ändå tolka svar som ett tydligt ja. Det kommer inte att bli några konsekvenser för . Inga krav kommer att ställas. Ingenting kommer att hända när det gäller relationer till EU eller till . verkar ha fått en särställning i EU:s och ögon. Hade vi accepterat att något annat land i , eller hade betett sig som staten utan att det hade fått några som helst konsekvenser? Det borde vara en självklarhet att EU:s handelsavtal hävs, att EU:s fördjupade samarbete fryses och att upphör med sitt militära samarbete med . Med vilken trovärdighet kommer att kunna tala om fred, frihet och folkrätt i någon del av världen om vi låter grova brott passera ? I detta anförande instämde , och (alla v). 4 (): I dagens aktuella debatt om är det viktigt att vi skaffar oss perspektiv. 1 300 dödade och över 5 000 skadade i motsvarar, om vi sätter dessa siffror i relation till , över 8 000 dödade svenskar och långt över 30 000 skadade svenskar. nämnde att 410 barn dödades i , vilket i skulle motsvara 2 440 barn. Är det rimligt? Allt detta skedde på en yta som motsvarar en fjärdedel av . Två frågor kommer att hänga kvar i luften oerhört länge: Vilket intresse hade av att 410 barn dödades i denna konflikt? På vilket sätt tjänar det intresse? sade att vi nu ska se framåt. Trots det använder han långt av sina till att bara beskriva historien. Det är något som vi alla kan. Det väsentliga är naturligtvis att fokusera på vad vi kan göra för att få till stånd en ordentlig fredsprocess. hade två besked, nämligen att vi måste säkra vapenvilan och att isoleringen av måste upphöra. Jag vill hänvisa till det uttalande som Socialdemokraternas verkställande utskott har antagit om Gazakrisen. De jag har till förfogande räcker inte för att beskriva allt det vi socialdemokrater tycker och vill göra i detta. Jag vill ta tillfället i akt i denna aktuella debatt att rikta mig till regeringen och fråga vad det är vi ska göra framöver. Vi socialdemokrater menar att det är väsentligt att de krigsförbrytare som finns i denna konflikt utan tvekan ställs inför rätta. På vilket sätt är berett att agera inom för mänskliga rättigheter och inom för att undersöka, pröva och försöka få de krigsförbrytare som finns att ställas inför rätta? Krigsbrott ska beivras. Det gäller såväl israeler som har använt oproportionerligt övervåld, använt vit fosfor, som att det också ska prövas om Hamas har använt civila som sköldar. När uttalar sig på sin blogg efter EU-möten faller en stor del av bördan på Hamas och palestinierna, det vill säga att de ska agera. Jag tycker att det är fel fokus. Efter det fruktansvärda som har skett i måste det ställas oerhört starka krav på . Jo, för att det är många runt om i världen, speciellt i , som faktiskt frågar sig om vill ha fred. Vad tjänade 410 barns död till nytta för ? Det är viktigt att den och EU ställer stenhårda krav på för att de ska bevisa att de vill ha fred. ska häva blockaden mot , se till att humanitär hjälp kan komma in och se till att vanligt folk i kan ha en möjlighet att handla med omvärlden. All annan isolering leder naturligtvis till ökad extremism. Ta bort vägspärrarna. Underlätta vid checkpoints. Se till att muren inte går på ockuperat område. Upphör med bosättningspolitiken. Avsluta ockupationen av . Det ska ställas stenhårda krav på , som måste visa reell vilja till fred. Det krav som har ställts på palestinierna är att de ska ha en samlingsregering och samtala med varandra. Låt mig återkomma till det. Självklart ska vi i omvärlden också ställa krav på Hamas att avsluta sin raketbeskjutning mot israelerna. Vad kan vi göra i ? Socialdemokraterna har framfört att vi i ska kräva att det fördjupade samarbetsavtalet med ska suspenderas. Det ska suspenderas ända tills visar en genuin vilja genom konkret handling. Undersök vårt militära samarbete. Våga ta en diskussion om vi ska fortsätta det militära samarbete som vi har med . Sammanställ alla de biståndsprojekt som har förstörts i . Undersök möjligheten att ställa krav på att återbetala. Lyft fram kvinnornas och barnens situation i . Det är oerhört lätt att förstå den frustration människorna känner och den traumatisering som sker. Om det ska vara en genuin fredsprocess framöver borde svenskt bistånd gå till de traumatiserade barnen och kvinnorna i . Glöm inte bort FN:s resolution om kvinnors roll i fredsprocessen. och jag hade en debatt om behovet av att samtala och föra en dialog med alla parter i konflikten. Då kallade mig för Hamaskramare. Vi socialdemokrater krävde att den här regeringen skulle ha ett samarbete med den samlingsregering som Hamas gick med på när både och Hamas ingick i regeringen. besökte samlingsregeringen och talade med företrädare för men inte med företrädare för Hamas. Jag menar att en regering måste föra en dialog med alla parter i en konflikt. Hamas är en del av problemet men också en del av lösningen. Kommer att samarbeta med den samlingsregering bestående av Hamasrepresentanter och Fatahrepresentanter som han så hett eftersträvar? I detta anförande instämde , , , , , , , och (alla s) samt och (båda v). 5 (): jag läste om henne i går, minnesdagen av Förintelsen. Hon var en ung flicka som drömde, hoppades, fick uppleva fruktan, rädsla, hur hoppet och modet att leva förtärdes, för att sedan på nytt se en glimt av hopp. Vi känner alla till hennes öde, har besökt platser för Förintelsens offer, och känt klumpen i magen. Hur kunde det få hända? Låt oss lära av det. Låt oss berätta om det. Låt oss ta vara på de erfarenheter och det internationella regelverk som har byggts upp för att förhindra att dessa ohyggligheter drabbar människor . Låt oss stå upp för de reglerna. Det handlar om alla människors lika rätt och värde, om frihet, om att få drömma om ett gott liv oavsett var man bor. Utifrån ohyggligheter kom besluten om en tvåstatslösning och . Men alltsedan 1948 har det aldrig förverkligats. Under de som har förflutit har vi alla misslyckats. har bildats men inte uppnått säkra och av alla erkända gränser. Palestinierna har aldrig fått se sin stat bildas eller fått några gränser som har erkänts. Vi övriga i världssamfundet har inte kunnat eller velat göra vad som krävs för att uppnå hållbar fred. Det som har hänt och händer än i är en oerhörd tragedi för alla. Självklart har rätt att försvara sig, men inte med vilka medel och inte hur som helst. har de små glimtar av hopp som funnits släckts. har vapnen talat. Än en gång har humanitär rätt trampats på. När man hör berättas att barn leker hjältelekar, att de dör, kan man inte låta bli att få en klump i magen. Barnen i måste också ha rätt att få växa upp med drömmar om vad de vill göra i livet och möjligheter till utbildning och ett gott liv, i stället för att drömma om martyrdöd som vägen till framgång. När vi hör och ser berättelser från de vanliga människor som drabbas, från barn som växer upp med rädslan som huvudkudde, måste vi bryta tystnaden. Också om det här måste vi våga tala. Det måste gå att bryta det mönster som alltför länge fått råda i regionen. Vi, deras medmänniskor, måste våga ställa krav, våga ha förväntningar på någonting annat. Det gäller visavi israelerna, och det gäller visavi palestinierna. Vi måste visa att vi håller på humanitär rätt. Vi måste visa att vi menar allvar när det gäller alla människors lika rätt och värde. Övergrepp ska utredas, inte försvaras, och ansvar tas, oavsett vem det handlar om. Det är nu viktigt att och EU tar ansvar, men inte genom att sätta sig på läktaren, inte genom bu- eller hejarop, utan faktiskt genom att på allvar ge sig i kast med det politiska uppdraget att uppnå två stater som kan leva i fred med varandra och andra inom säkra och erkända gränser. Det är hoppingivande att den nya amerikanska administrationen så snabbt signalerat vilja till handling. Här gäller det verkligen att våga och vilja söka möjligheterna, att bryta de gamla mönster som uppenbart inte burit frukt men väl odlat hat. Låt en ny era få börja! Visa att det faktiskt, trots det som händer än , finns skäl att hoppas! Självklart, herr talman, krävs det en hållbar vapenvila, med öppnandet av gränsövergångar till i stället för öppnandet av smuggeltunnlar, en återuppbyggnad humanitärt och fysiskt, som raketbeskjutningen av södra upphör. Men, herr talman, det räcker inte med detta. Det krävs också att den blivande administrationen i visar att man inte säger ett och gör något annat på . De olagliga utposterna måste bort och bosättningarna upphöra. När nu vapnen talat, med förskräckande effekter för vanliga människor, måste också vanliga strävsamma människor få höra andra budskap som förändrar deras vardag till det bättre, som inger hopp om att fred är möjlig. Fruktan har alltför länge fått härska, fått terrorisera människor i regionen. Förvisso, herr talman, finns det åtskilliga krafter som utifrån sina olika utgångspunkter vill se fruktan växa, som på känt manér med rädsla söker behålla eller erhålla makt. EU:s länder har visat mod, vågat bryta gamla mönster på vår kontinent. Låt oss också vara modiga i det humanitära och politiska arbetet för fred för både israeler och palestinier, i både och den övriga regionen. Låt mig, herr talman, uttrycka stöd för tydliga vilja och arbete just för fred och försoning. Historien har visat oss att det till synes omöjliga faktiskt är möjligt. 6 (): Tv-bilderna från kriget i har drabbat oss alla. Varje civilt offer i ett krig är en tragedi för mänskligheten. Varje barn som aldrig får chansen att växa upp är en outsläcklig sorg. Varje förlorad, skadad eller utsatt individ göder våldet, hämnden och hatet. Jag tänker på de palestinska skolungdomarna i som tragiskt dött under det senaste kriget. Jag tänker på dagisbarnen i södra , i Sderot, som levt med rädslan för Hamas kassamraketer . Jag tänker på alla spruckna förhoppningar om en bättre och mer fredlig tillvaro för folk. De senaste veckornas våldseskalering i är djupt oroväckande. Världssamfundet måste göra allt för att se till att den bräckliga vapenvilan blir ömsesidig. Redan nu kom det dock rapporter om att våldet har blossat upp igen. Vi måste ställa konkreta krav i detta läge. Såväl som måste genast öppna sina gränsövergångar mot för att släppa in humanitär hjälp.