prot · GW0991 · 2009-03-25 00:00:00 — I alldeles för liten utsträckning bedrivs utifrån kunskap om vad det blir för effekter av de olika insatserna, arbetssätten och metoderna. Utredaren konstaterar att det finns tydliga behov av insatser till fortsatt stöd för kunskapsutveckling. Så har det alltså varit ända fram till . Denna utredning har remissbehandlats och bereds just nu i . Min förhoppning är att den ytterst ska leda till just en så bra socialtjänst som vetenskapen kan hjälpa till att utforma, att det ska bli slut med hemmagjorda lösningar, som ser bra ut på papperet men som ingen egentligen vet resultatet av, och att , som är en mycket viktig aktör i många människors liv, ska upplevas vara precis så väl fungerande som de som jobbar där vill vara. Alliansregeringen har initierat många arbeten inom område. Det handlar om vistelsebegreppet, men också om öppna jämförelser av kvaliteten i vården och omsorgen av äldre och om en samordnad och tydlig tillsyn av . Det handlar också om ett valfrihetssystem. öppna jämförelser är också någonting som kommer medborgaren till godo. Barn och unga har fått en tydligare rätt till information och inflytande. Det pågår ett utredningsarbete om bestämmelserna till skydd och stöd för barn och unga i socialtjänstlagen och LVU för att anpassa lagstiftningen till den utveckling som har skett i samhället. presenterades , och länsstyrelserna har fått ytterligare resurser för att förstärka tillsynen inom den sociala barn- och ungdomsvården. Det pågår således ett mycket omfattande arbete för att öka skyddet och stödet för barn och unga. Att tillsynsarbetet har brustit är allvarligt. Självfallet ska samhället ta sitt ansvar för barn och unga som är under samhällets försorg. Den förstärkta tillsynen är ett sätt att se till barnens bästa. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 87 () replik: Jag vill börja med att säga att vi yrkade på den reservation som handlade om riksnormen och försörjningsstödet. Men jag skulle vilja ta upp en väldigt konkret fråga med . Det handlar om en motion om försörjningsstöd och ideellt skadestånd. Den motionen har skrivits av två socialdemokratiska kvinnor som vi i stöder. De heter och . Jag kan läsa upp ur reservationen: Om ett brottsoffer som uppbär försörjningsstöd tilldöms ett ideellt skadestånd medför det att det skadeståndet räknas som inkomst när storleken på försörjningsstödet ska fastställas. Man får alltså mindre i försörjningsstöd och ingen nytta av skadeståndet. När det gäller en kvinna som misshandlats och våldtagits, får skadestånd och har lön, a-kassa eller sjukersättning påverkas inte det ideella skadeståndet. Men det gör det när man uppbär försörjningsstöd. Då kommer försörjningsstödet att minska, och hela skadeståndet beräknas kunna användas för hennes försörjning. Jag tycker att det är helt fel. Jag vet att frågan har varit uppe förut. Den förra regeringen sade att man skulle följa frågan, men det var ett antal partier som reserverade sig. Om det står rätt i betänkandet var det parti, m, , . Tre allianspartier reserverade sig alltså i frågan. Har ni ändrat inställning i den här frågan? Tycker ni inte längre att man ska ha rätt till ideellt skadestånd om man råkar ut för ett brott och lever på försörjningsstöd? Vad beror det på att det avstyrks? Det är ingen ändring, vad jag ser, i faggorna. 88 () replik: I den här frågan har jag precis samma uppfattning som . Jag tycker att den som har blivit tilldömd ett skadestånd vid ett brottmål, kanske blivit offer för en förövare som man har levt tillsammans med tidigare, inte ska behöva använda detta skadestånd till sin försörjning. Det var en av anledningarna till att vi reserverade oss vid förra tillfället när det här ärendet var uppe. Såvitt jag förstår var det den dåvarande regeringens uppfattning att socialbidragstanken ställdes åt sidan om man skulle lyfta skadeståndet vid sidan om. Det var därför man avstod från att följa förslaget. Jag tror, om jag ska vara alldeles uppriktig, att det är ungefär så man har tänkt nu också på . Men jag tycker fortfarande precis likadant, och jag kommer att fortsatt driva på inför regeringen och inom alliansen för att det här ska kunna bli en gemensam uppfattning. Jag tror att vi där har samma uppfattning. 89 () replik: Då vill jag bara tacka för det svaret. Jag tror inte det finns minsta risk för att man utsätter sig för att bli brottsoffer för att försörjningsstödet inte ska sänkas, utan jag tror att det är helt riskfritt oavsett var vi ideologiskt står om försörjningsstödet ska vara lite vidare och om vi vill ge lite större möjligheter för människor att existera eller om det ska vara väldigt knappt. Jag tycker att vi i den här frågan borde kunna förena oss. Jag hoppas att ni kan övertala så att vi gemensamt ska kunna åstadkomma en ändring. reserverade sig inte förra gången, men har de en annan uppfattning nu kan representanten för partiet säga det när han är uppe i talarstolen. 90 () replik: frågade om vistelsebegreppet i sitt inledningsanförande och frågade om vår inställning och ändring där. Förra gången när detta var uppe sade Kommuner och Landsting att det inte var något större problem. Men det här problemet har växt, och kan man ändra sig, precis som ni har gjort i den aktuella debatten, den föregående debatten om barnen. Utredningen kommer med sina förslag, och då får vi se vad man har kommit fram till. Vi kanske får enighet om att ändra i socialtjänstlagen och se till att människor som har stöd får sina tjänster betalda och också kan kräva det från hemkommunen. Jag skulle, , återkomma om frågan om försörjningsstöden, den stora ökning som sker i landets kommuner när det gäller försörjningsstöd. Vi ser att människor som blivit utförsäkrade kommer i allt stridare strömmar till våra socialförvaltningar. Arbetslöshetsförsäkringen har blivit försämrad, det är låga ersättningar och så vidare. När det gäller barnfattigdomen är det kanske barn som har föräldrar som har hamnat mellan stolarna eller blivit utförsäkrade. Vad tänker regeringen göra? 91 () replik: Vi kanske kan bli överens om vistelsebegreppet fram på vårkanten. Jag tyckte bara att det var lite smålustigt, men jag inser att det kanske var en del i det politiska spelet att Socialdemokraterna reserverade sig i frågan. Jag skulle vilja kommentera lite grann det säger om att höjda a-kasseavgifter har gjort att människor har lämnat a-kassan och sedan inte har pengar om eller när de blir med av sitt arbete. Jag gjorde en uträkning. Med hjälp av länken kan man titta efter hur det ser ut i ens egen kommun. Man talar om vilken inkomst man har och kan se efter vad som har hänt. En person i , min hemkommun, som tjänar har trots kommunalskattehöjningen i ändå mer över än , när alliansregeringen tillträdde. Jag skulle vilja påstå, , att detta hade räckt och räcker till den höjda a-kasseavgiften. 92 () replik: Jag har inte pratat om a-kasseavgiften. Jag har pratat om försämringen och de låga ersättningsnivåerna i arbetslöshetsförsäkringen, om människor som , och om man har barn , får 70 procents ersättning, sedan 65 procents ersättning, sedan går in i fas ett, två, tre, och sedan vet man ingenting. har lovat beträffande sjukförsäkringssystemet att det ska komma några trygghetsjobb när man har blivit utförsäkrad, samhällsnyttiga jobb. Men vad är det som kommer? Det är det vi vill ha svar på. Om man ser till att det finns tillräckligt med stimulanser, om man höjer statsbidraget till kommunerna och ser till att man lagar revorna i våra välfärdssystem kommer självklart färre människor att hamna i behov av försörjningsstöd ute i våra kommuner. 93 () replik: Jag noterade att sade i sitt inledningsanförande något som jag hörde i när jag var liten: Det är bättre att vara rik och frisk än att vara fattig och sjuk. Jag instämmer i det. Det är klart att det är. Jag tror att alla instämmer i det. Alla vill vara friska, och alla vill ha en chans att kunna ha något lite mer pengar att röra sig med. Vi har kommuner som kanske inte är riktigt så friska som de hade räknat med att vara, men i budgetpropositionen fick de resurser på , för både 2009, 2010 och 2011. ser vi att det här inte riktigt räcker till. Regeringen har en hög beredskap för att skjuta till mer resurser men kommer inte att göra det utan vidare. Det krävs en noggrann budgetprocess för att göra sådant. Det tror jag att också instämmer i. För att kunna hjälpa kommunerna till mer pengar måste man ha gått igenom väldigt noga vad det är som krävs, vilka parametrar man ska titta på, och så vidare. Det beskedet kommer i vårpropositionen i stället. 94 (): betänkande om socialtjänstfrågor är i varje stycke mycket viktiga frågor. Jag tänkte ändå begränsa mig till några få. Vistelsebegreppet har varit uppe till diskussion nu i kammaren. Det har även varit uppe i några delar av som är mitt hemdistrikt och givetvis på många andra populära semesterorter under en lång rad av år. Det är en viktig fråga. Det handlar inte bara om att kommunerna får extra mycket att göra inom då personer som är hemmahörande i en annan kommun får hjälp detta kompenseras då från hemkommunen utan det handlar också om den enskilde som inte alltid, som det ser ut , med lätthet själv kan bestämma över sin situation. Därför är det bra att regeringen beslutade om en utredning om just vistelsebegreppet i socialtjänstlagen. Syftet med utredningen är bland annat att ta ställning till hur ansvarsfördelningen mellan kommunerna kan förtydligas när det gäller enskilda personers vistelse i en annan kommun än hemkommunen. Då utredningens resultat ska redovisas behöver vi inte föregripa den, utan vi kan lugnt vänta och hoppas på det bästa. Den sociala barn- och ungdomsvården är ett område som ligger mig väldigt varmt om hjärtat. Jag har arbetat på ett utrednings- och behandlingshem för barn mellan noll och . Till det behandlingshemmet kom det många små fantastiska hjältar och hjältinnor som hade varit med om så mycket hemskheter under sin korta levnadstid som inte någon människa ska behöva vara med om under ett helt liv. De kom där med sina tunga bördor på de små axlarna. Jag minns särskilt en liten gosse. Det var precis vid skolstarten. Han hade en ryggsäck på ryggen, och han var så sammanbiten att det såg ut som om han var huggen i sten. Han hade blivit omhändertagen på skolan. Precis när det ringde in i hans liv kom polisen och och tog honom. Jag lovar att han inte tog av sig ryggsäcken under den . Vi gjorde förstås allt som stod i vår makt för de här barnen, men vi kunde ju aldrig kompensera vad de hade varit med om eller det faktum att de hade blivit fråntagna sina föräldrar. Det allra viktigaste för oss i personalen var att se till att barnen fick en rejäl utredning och att utifrån den sedan försöka hitta de lösningar som var de bästa för de här barnen för att de skulle få ett bra liv framöver. Det är många aktörer runt ett barn i den här situationen, men det är som alltid har det övergripande ansvaret för att se till att barnet ska få det som det behöver för sin fortsatta utveckling. Så här långt kan det vara rätt lika på de flesta socialkontor, men sedan, efter en eventuell placering, kan det se mycket olika ut. De flesta socialkontor sköter sina ålägganden, följer upp barnen och ser hur de har det så att de ska få sina rättigheter tillgodosedda. Men många, faktiskt för många, socialkontor missköter sina uppdrag. Det kan få till följd rätt så stora lidanden för barnen. Om man tänker på den lille gossen med sin ryggsäck räckte det med det som han hade varit med om. Han skulle aldrig behöva vara med om något mer som skulle störa hans utveckling. Jag vet inte hur det gick för honom. Häromkvällen var det ett tv-program som berättade att barn som var familjehemsplacerade hade en mycket lägre andel fullföljda gymnasieutbildningar än barn som inte var placerade. Att barn som blivit omhändertagna av samhället blir svikna och kränkta ytterligare en gång finns det inget försvar för. Vi måste vara hundraprocentigt säkra på att barn som samhället har tagit över ansvaret för ska få det de behöver. De ska aldrig mer behöva vittna om alltifrån ett litet ointresse till övergrepp efter att de har blivit placerade i familjehem eller HVB-hem. Det kan tyckas vara självklart att det inte är så, men vi vet att det förekommer. Det här gäller förstås även lite äldre barn och ungdomar som har blivit omhändertagna oavsett om det har gällt deras egna beteenden eller föräldrarnas. Det är därför enligt och min mening inte för tidigt att regeringen beslutade att ge en utredare uppdraget att se över bestämmelserna till skydd och stöd för barn och unga i socialtjänstlagen och LVU samt lämna förslag till de förändringar som bedöms nödvändiga. Det som ska ingå i uppdraget och som ska tas ställning till blir hur den sociala barn- och ungdomsvårdens övergripande mål och ansvar för barn och unga ska formuleras, om reglerna för anmälningsskyldighet behöver förtydligas och om socialnämndens möjlighet att anmäla brott mot barn ska ändras till en skyldighet. Jag tror att det är många som tror och har skrivit in i kommunen att det står ska och inte bör. Det handlar också om ifall reglerna om utredning av barns förhållanden behöver kompletteras, om reglerna om insatser enligt socialtjänstlagen och LVU behöver ändras, om villkoren för familjehem kan förbättras, om reglerna om uppföljning av insatser behöver förbättras och men inte minst den viktiga frågan vilken kompetens som behövs för att arbeta inom den sociala barn- och ungdomsvården. När översynen av bestämmelserna är genomförd ska utredaren ta ställning till om bestämmelserna till skydd och stöd för barn och unga ska sammanföras i en särskild lag och om de bestämmelser i socialtjänstlagen som reglerar familjerättsliga arbete ska föras över till den särskilda lagen. Utredningen ska vara slutförd . Jag ska inte på något vis föregripa den utredningen. Jag kan bara hoppas på klokskap. När det gäller föräldrastöd och föräldrautbildning, som är en oerhört viktig insats som vi har pratat om förut och som givetvis är kopplad till det jag tidigare pratade om, har det redan behandlats av utskottet i betänkandet 2007/08: SoU11, En förnyad folkhälsopolitik, som beslutat om. , fru talman, vill jag säga några ord om tvångsvård av gravida kvinnor som missbrukar under graviditeten. Jag och tror att det kan vara en framkomlig väg för att på så sätt minska alkoholskador på barnen men också för att ge möjlighet för mamman som hon är omhändertagen att få både föräldrautbildning och behandling. Ytterst få mammor vill sina barn illa. De allra flesta vill också kunna ta hand om sitt barn. Det pågår ett arbete i med att bereda frågan om möjligheterna till tvångsvård av gravida. Så även här ser vi fram emot en förändring. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. 95 () replik: Jag uppskattar att så mycket tog upp barnens situation, barn som på olika sätt är omhändertagna och vilket stort ansvar vi har. Vi har en historia som inte har varit så bra där. Men jag begärde egentligen replik för att jag funderar över var de människor som har missbruksproblem hamnar ute i framöver. Det gjordes en stor satsning under s, v och mp, Ett kontrakt för livet, där man verkligen försökte lyfta upp missbruksvården efter att det hade varit ganska tufft under 90-talskrisen för många med missbruk. Vi satsade rätt mycket pengar, och man gjorde det här kontraktet mellan , den som hade missbruk och kommunen om att man helt enkelt skulle satsa på behandlingen. Man skulle få en bra eftervård, och så fick kommunerna rabatt. Det var man väldigt positiv till ute i kommunerna, och vad jag vet är man positiv till det här också. Detta har fortsatt ända till 2008 tack vare att pengarna räckte dit, men är det slut. var en annan stor satsning som innebar kraftfull utveckling av missbruksarbetet ute i kommunerna. Inte minst försökte man göra insatser för dem som har ganska stora missbruksproblem, men det handlade också om att hitta nya metoder. Just nu ligger det 75 miljoner till förebyggande arbete mot alkohol och narkotika, men de här insatserna är över. Inga nya pengar har satsats på dem, och i nuvarande läge ute i kommunerna kan man starkt befara att missbruksvården inte kommer att prioriteras framför skola, förskola och äldreomsorg. Jag skulle alltså vilja höra hur vi ska se till att missbruksvården inte drattar på ändan och hur vi ska se till att de människor som är i den och har en väldigt utsatt situation inte blir utan hjälp, stöd och behandling. 96 () replik: Det tar upp är en oerhörd tragedi, speciellt när det gäller barnfamiljer där man överger barnen helt och hållet på grund av missbruk. Det finns många bra och en del dåliga exempel på behandling. Jag kan själv tycka att behandling som bygger på att andra ska bestämma och tala om hur den behövande ska ha det för det mesta misslyckas. I kommun, som jag själv kommer ifrån och som jag egentligen har mest erfarenhet av eftersom jag har suttit i sociala utskottet där, har de som har arbetat med vuxna missbrukare alltid fört en otroligt nära kommunikation med dem. Man har nästan helt och hållet gått efter vad personerna i fråga behöver. Det har varit olika lösningar som har varit väldigt individanpassade, ibland till och med på gränsen till något man rent juridiskt inte får göra. Man har byggt små hus på en gård och så vidare. Jag tror alltså att man i det läge som man är i nu skulle våga pröva lite nya lösningar och inte ovanifrån tro saker, för det tycker jag att både denna och föregående debatt har handlat om. Det handlar om så enkla lösningar. Jag tror att det finns fler lösningar än det finns problem. 97 () replik: Jag tror också att man behöver pröva olika lösningar, men jag tror inte att det svar som gav räcker. Vi vet ju att många människor som är i ett tungt missbruk behöver hjälp med en gång, när de kan få hjälp. Ska de vänta i en eller på att få hjälp kan de i värsta fall ha avlidit eller gått ned sig väldigt mycket. Kvinnor kan tvingas kvar i prostitution och annat för att finansiera sitt missbruk. Det var bland annat dessa personer som det inte hade satsats så himla mycket på när det var ont om pengar i kommunerna tidigare som man verkligen ville ta ett tag för. Man kan också säga att ökade kunskaperna. Man prövade en mängd olika metoder runt om i kommunerna, för det var ett väldigt brett utvecklingsarbete med olika insatser och erfarenhetsutbyte där man också utvärderade vad som hände. Min oro gäller alltså egentligen om det kommer att bli så nu igen att människor med missbruk helt enkelt blir utan vård och behandling eller att de får vänta så länge att de går ned sig, lever i ett utsatt läge och till med avlider innan de får den hjälp och det stöd de ska få. På vilket sätt ska alliansen garantera att kommunerna klarar av att göra den här fortsatta satsningen på dem som är i aktivt missbruk när nu skatterna minskar, försörjningsstödet ökar och man helt enkelt måste göra besparingar? Ser inte alliansen någon risk att just människor med missbruk kommer att vara en av de grupper som riskerar att komma rejält i kläm i det här läget? 98 () replik: När talade tänkte jag lite på hur det var förut kontra hur det är . gav några konkreta förslag, men jag har inte, trots att jag lever i närheten av och bor därifrån, uppfattat att vi har haft så gigantiskt stora möjligheter att rädda våra missbrukare. Det har liksom inte funnits någon rak väg ut ur missbruket. Det har lyckats på vissa ställen. Det har funnits vissa eldsjälar som har kunnat hitta nyckeln till vissa personer, men det finns tyvärr inte någon rak linje som har gällt. I så fall hade det varit lätt, för då hade vi kunnat gå tillbaka till det. Personer som missbrukar är absoluta ansvar. Det är upp till varje kommun att se till att de medborgare som bor i kommunen får vad de behöver. Jag skulle bli förvånad om man släppte taget om de personer som har det här behovet, för politiker och tjänstemän i en klok kommunledning förstår vad det skulle kosta om det skulle inträffa. När pratade om vet jag inte om det var hon menade. Även om det har hånats har det faktiskt bedrivits behandling där för personer som ingen annan har velat ha. Jag vet inte om det är bra eller dåligt, men finns inte heller detta i , och det tror jag inte är alliansregeringens förskyllan. Det är heller inget vi skulle ha velat ha. 99 (): låg på ett golv och kräktes. Hon hade precis fyllt och hade just testat heroin . var när hon hamnade på ett behandlingshem ett hem för vård eller boende. Hon hade länge varit bråkig och aggressiv och rymde i tidig ålder hemifrån. Hon drack sprit och experimenterade med droger. har befunnit sig på så kallade HVB-hem av sitt liv. Hon beskriver för hur hon upplever den situationen: Det blev bara värre för mig. Det var bråk med de andra och jag mådde bara sämre. Hon avslutar med att säga att det var inte mycket till vård. Det finns många som runt om i . var 21 500 barn placerade i samhällets vård, antingen i familjehem eller på behandlingshem, HVB. Det är en ökning med på bara . Den intressanta frågan är vad som händer med de barn som blir placerade i samhällets vård barn som som omhändertas och inte längre lever med sina biologiska föräldrar. Sanningen är att den bilden ofta är väldigt dyster. har granskat hur det ser ut för tonårspojkar generellt sett och sedan jämfört med de tonårspojkar som blir placerade. Rapporten visar på mycket skrämmande resultat. Det är tio gånger större sannolikhet att barn som blir placerade är döda än pojkar generellt sett. Det är 30 gånger större sannolikhet att en placerad pojke hamnar på sjukhus på grund av suicidförsök, psykisk sjukdom eller missbruk. Så här kan man fortsätta på punkt efter punkt. Det är naturligtvis så att det runt om i den sociala barn- och ungdomsvården i görs fantastiska insatser. Många gör ett mycket gott jobb. Men den generella bilden är tyvärr väldigt negativ. Man måste se sanningen i vitögat. Den sociala barn- och ungdomsvården i är ett gigantiskt misslyckande. Vad behöver då göras för att se till att vi rätar upp den sociala barn- och ungdomsvården i ? Jag tror att det behövs ett antal olika åtgärder. För det första måste vi se till att vi inför en nationell auktorisation, en licens, för dem som ska driva behandlingshem, alltså HVB. är det faktiskt så att vi inte ställer några precisa krav vare sig på dem som driver behandlingshem, på dem som jobbar på behandlingshem eller på innehållet i den vård som bedrivs på behandlingshemmet. Låt oss föreställa oss hur det skulle vara om vi tillämpade den principen i den svenska sjukvården i övrigt. Om talmannen bröt benet och tog sig till närmaste vårdcentral och där möttes av någon som sade att man inte riktigt visste om den här personen var läkare över huvud taget men den personen sade: Jag tror att det funkar bra med en Alvedon. Skulle vi acceptera ett sådant förhållningssätt i den svenska sjukvården? Nej, det skulle vi naturligtvis inte göra. Tyvärr är det så att det förhållningssättet präglar väldigt mycket av den sociala barn- och ungdomsvården i . Det måste bli en kraftig skärpning. Vi måste se till att vi har professionell och engagerad personal på våra behandlingshem. För det andra måste vi satsa på metodutveckling inom den svenska barn- och ungdomsvården. Vi satsar på både familjehemsplaceringar och placeringar inom HVB. Sanningen är att vi vet väldigt lite om de här pengarna över huvud taget ger någon effekt, om de över huvud taget ger något resultat. är professor vid och han säger så här: Mycket lite av den institutionsvård som finns i har utvärderats. Vi vet inte om behandlingen har positiva, skadliga eller inga effekter alls. Lyssna nu mycket noga på den meningen: Vi vet inte om behandlingen har positiva, skadliga eller inga effekter alls. Detta är ju ett gigantiskt underbetyg på hur vi politiker har bedrivit politiken när det gäller den sociala barn- och ungdomsvården . Det ansvaret är säkert delat av många partier. Jag vill gärna säga det.