prot · GW0971 · 2009-02-17 00:00:00 — Det är klart att du inte kan vara ansvarig för varje enskild polis, och det är ingen som har sagt det heller. Men vi anklagar dig för din totala passivitet, att inte vidta en endaste åtgärd, att gömma dig bakom rikspolischefen och andra poliser och säga att det här inte är en fråga för en minister. Det är klart att det är en fråga för en minister. Det är du som kan ta initiativ till att göra förändringar i utbildningen, i fråga om en särskild myndighet för poliser som misstänks för brott, i polisförordningen så att värdegrundsfrågorna finns med. Det är du som är den person som kan ta de initiativ som behövs i stället för att gömma dig bakom rikspolischefen. Det skulle betyda så enormt mycket om vi hade en justitieminister som gick ut och sade: går vi vidare, nu tar vi initiativ. gör vi de och de sakerna, och vi kan göra det tillsammans med oppositionen, med alla partier. Men framför allt gör någonting! Din passivitet börjar bli alltmer besvärande för oss alla. 11 (): Det var synd att inte hade tid att stanna kvar i kammaren för att diskutera rötterna till brottsligheten, de sociala problem som är så tydliga i Malmös förorter och i förorter. Jag tror att det är ohyggligt viktigt att långsiktigt satsa på kunskaper i skola som ett sätt att hålla unga människor borta från brottslighet. Det är otroligt viktigt att unga människor kan få jobb. Det är sociala problem som den här regeringen har ärvt. De är mycket tydliga i socialdemokratiskt styrda och i socialdemokratiskt styrda . Där ser vi hur brottsligheten blomstrar på ett omfattande sätt. De uttalanden som vi här har diskuterat är klara bakslag, minst sagt, och dränerar tilltron till polisen. Men det finns också det som ger framtidstro och som lyfter en, och det är det faktum att det nu faktiskt blir fler poliser och att många av de poliserna är unga, höggradigt motiverade poliser med ett särskilt engagemang för utsatta stadsdelar. redovisade ett reportage så sent som om , född i , uppvuxen i och närpolis på . Han sökte sig till polisen, för han ser polisen som ett försvar för vår demokrati. Han bär med sig en tydlig insikt från uppväxttiden i i sitt jobb nu som närpolis, och det är att i alla lägen mota en vi-och-de-känsla i grinden. Han vill bygga bort en osund kategorisering och få alla att känna sig som starka individer. Det är den sortens engagemang och bakgrund och erfarenheter som svensk polis behöver just . Det står i bjärt kontrast till de här Skånepolisernas agerande. 12 (m): Först vill jag säga till att jag är helt överens om att poliser är människor med väldigt speciella befogenheter. De ska också möta människor i väldigt speciella situationer. Vi har rätt att ställa tydliga och höga krav. Där kan man fundera över hur man åstadkommer det, men den von oben-attityd och den elakhet som präglar gör mig rätt irriterad, och det är väl också meningen. Jag gömmer mig inte bakom rikspolischefen, och jag gömmer mig inte bakom någon annan chef heller. Men jag har den uppfattningen att om man ska få alla poliser, 20 000 , i hela att agera med sunda värderingar och professionellt kan de inte stå och hänga upp allting på att varje gång någonting händer är det just en minister som agerar. Det måste sitta i hjärtat och själen på dem. Därför inleddes och slutfördes ett arbete om värdegrunden. Där har i princip 20 000 medarbetare vi har faktiskt fler civilanställda än vad vi hade under tid, oavsett vad säger deltagit i ett arbete kring värdegrund och den här typen av frågeställningar i dialogform. Jag medger att det inte är så macho att samtala om hur man bemöter andra människor, men långsiktigt står polisens förtroende och faller med att var och en där ute i vardagen, vare sig det är i , i eller i , agerar professionellt och utifrån en riktigt sund och bra syn på andra människor. Då måste man arbeta långsiktigt, och det är mitt mål. Därför har jag inga problem med att delegera eller att se till att saker sköts i rätt ordning. Jag tycker att den rikspolischef som regeringen har utsett gör ett utomordentligt arbete och tar det här på allvar. Utöver att han också har patrullerat i , har satt sig ned med chefer och gått igenom det hela och dessutom är på väg att tillsätta en fristående utredning har han alldeles särskilt kallat in alla länspolismästarna för att diskutera igenom hur man arbetar. Det är inte enstaka händelser, jag vill gärna säga det, som ger uttryck för en skev syn, utan listan är tyvärr lång även om det procentuellt är ganska få poliser som beter sig fel. Men det är viktigt att man agerar och att man gör det på rätt grund, att det finns regler och att det fungerar ordentligt hela vägen. Jag tycker att det är utomordentligt. Det är inte för att jag är mesig när sådant här händer. Självklart engagerar jag mig, men man måste se till att rätt person agerar i rätt sak och att vi faktiskt får det moderna synsättet att sjunka in i verksamheten. Ta exempelvis detta att möta många ungdomar ungdomsproblematik var ju uppe här. var det sköldar och det ena med det andra som skulle ut så fort det var en demonstration eller stök. arbetar polisen mer och mer med en dialogmodell, där man söker samarbete, sänker aggressiviteten och jobbar på ett helt annat sätt polisiärt. Det har visat sig väldigt framgångsrikt. Även här är det naturligtvis trögt, för det finns enskilda poliser som säger att det inte fungerar om man inte får göra si eller så. Men man jobbar för att arbeta tillsammans med de medborgare man tjänar i stället för mot dem. Jag tycker att det är riktigt, och jag tänker inte be om ursäkt för att det inte alltid står på löpsedlarna. Sedan tror jag att när vi kan räkna propositioner, svar på interpellationer och annat kanske jag och kan göra listningen av vem som arbetar mest. Men för mig är det viktigt att göra saker ordentligt. Jag tror också att det ger betydligt bättre resultat. Det ger i alla fall fler poliser och fler civilanställda. 13 (): Det pratas om att det utbildas fler poliser med bland annat utländsk härkomst. Det utbildas generellt sett fler poliser, påstår företrädarna för regeringen. Vi får se vad som händer med det, om de har pengar att faktiskt kunna hantera sin totala budget . Vi har ju lite oroväckande hört, vilket oroar även oss från , att rikspolischef lyfter upp frågan om att saknas, pengar som är till för att kunna hantera polisväsendet på ett bra sätt. Det ska vi titta närmare på. Det hoppas jag att också statsrådet kommer att kunna göra. kom med en rapport . Det var en beställning från den förra regeringen, som men också stöttade, till om att de skulle titta närmare på hur det stod till med diskrimineringen inom rättsväsendet. Tyvärr var själva förfrågan inte utformad på ett sådant sätt att vi har sett en kvantitativ studie utan snarare en kvalitativ studie. Där konstateras bara att det faktiskt förekommer diskriminering inom rättsväsendet. finns det en jättestor risk, , att denna utredning kommer att bli en hyllvärmare och inte användas till någonting annat än till att stötta upp andra utredningar. Vi tror att med hjälp av denna utredning går det att göra saker. Det går att på ett mycket konkret sätt komma åt en stor del av problematiken inom exakt det område som statsrådet faktiskt har ansvar för. Statsrådet har ju möjligheten att utan att hänge sig åt ministerstyre lyfta upp viktiga frågor. Jag skulle vilja att Brottsförebyggande rådets rapport om diskriminering inom rättsväsendet blir en bok som statsrådet kommer att ha på sitt nattduksbord framöver. 14 (m): Det är bra att tar upp Brås rapport om diskriminering i rättsprocesser. Rapporten kom , om jag kommer ihåg det rätt. I rapporten drar man slutsatsen att tidigare forskning, rättsliga aktörers erfarenheter och mångas upplevelser samstämmigt ger en bild av att det finns faktorer som missgynnar personer med utländsk bakgrund i rättsprocesser, och det är väldigt allvarligt. I rapporten ger Brå också ett antal förslag till åtgärder. Man pekar på vikten av att rekrytera fler med annan härkomst till olika institutioner, man förutsätter att statusen för rättstolkar ökas, man vill ha utbildning för rättsväsendets aktörer och en rad liknande saker. Och det vidtas faktiskt en del åtgärder nu som är viktiga att ta med sig. arbetade fram en policy och riktlinjer som ska användas som stöd för att utveckla mångfalden inom domstolsväsendet. Jag tror att det är väldigt bra att man har gjort det. Man har fortlöpande en fortbildning i frågor kring mångfald, diskriminering och bemötande. Över tusen anställda vi kanske vill att det ska vara fler gick en mångfaldsutbildning inom domstolsväsendet, vilket i vart fall är ett steg framåt, tycker jag. Inom har man också arbetat fram och gått med i ett nätverk för likabehandlingsfrågor. Där har man mångfalds- och likabehandlingsansvariga vid sju myndigheter och bolag. Det genomförs nu utifrån den här rapporten en hel del åtgärder. På grund av tidsbestämmelserna här i hinner jag inte redovisa dem alla. Jag tycker att det här är oerhört väsentligt. Jag tror att det är steg framåt. Men vi har också i våra regleringsbrev och annat en noggrann uppföljning av detta. Det är det som menas med att jag följer resultaten noggrant. Utbildning, rekrytering och annat är centralt, precis som framgick av Brårapporten. Vi kommer att arbeta vidare i den riktningen. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2008/09:287 om regeringens syfte med arbetsmarknadspolitiken 15 Statsrådet (): har frågat näringsminister om hon avser att gå arbetsgivarna, de anställdas fackliga organisationer och de av regeringen utsedda samordningsmännen till mötes och ta initiativ till att finansiera ett system där anställda kan vara kvar i företagen och utbildas för att företagen ska gå starka ur denna svåra kris. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Redan i budgetpropositionen föreslog regeringen flera offensiva reformer för att möta utvecklingen i form av en förstärkt politik för arbete och företagande, viktiga framtidsinvesteringar i forskning och infrastruktur samt fortsatta välfärdssatsningar. När det gäller utbildning föreslog regeringen en utökad dimensionering, dels inom den nya , dels inom gymnasial vuxenutbildning med yrkesinriktning, så kallad yrkesvux. Dessa satsningar uppgår sammantaget till 500 respektive 4 200 platser . Finanskrisen och konjunkturnedgången har medfört att varsel om uppsägningar och nedläggning av verksamheter drabbar många kommuner och län i . Efter att noga ha följt utvecklingen samt arbetat med att dämpa effekterna av krisen och förbättra förutsättningarna inför en gradvis återhämtning har presenterats ett åtgärdsprogram om sammanlagt för arbete och omställning. Detta program presenterades i propositionen Åtgärder för jobb och omställning som regeringen överlämnade till (prop. 2008/09:97). I den finns också förslag om en omfördelning av ca 1 240 utbildningsplatser till sådana högskolor som planerat åtaganden kopplade till krisen. Sammantaget innebär den uppkomna ekonomiska krisen ökade krav på utbildningssektorn. Utbildningsinsatser är viktiga för att underlätta omställning och för att skapa förutsättningar för att öka effektivitet och produktivitet. För att använda resurser så effektivt som möjligt är regeringen, om så behövs, beredd att överväga ytterligare åtgärder för att kunna möta efterfrågan på utbildning. , liksom några av de regionala samordnare som tillsatts av regeringen, har framfört att det finns ett behov av insatser som inte enbart riktas mot grupper som står utanför arbetsmarknaden utan också mot personal som hotas av varsel. Regeringen är inte beredd att generellt ta över arbetsgivarnas ansvar för personalens kompetensutveckling. Men regeringen följer utvecklingen på arbetsmarknaden noga och är öppen för att, om situationen så kräver, utveckla de instrument som står till buds så länge förändringarna är förenliga med de internationella regelverk som gäller för . Det finns även möjlighet att söka medel ur det svenska socialfondsprogrammet som bland annat finansierar projekt för kompetensutveckling av sysselsatta. Socialfondsprogrammet kan därigenom bidra till att på företagsnivå lindra effekterna av konjunkturnedgången som det stärker den enskilde arbetstagarens möjligheter i en eventuell omställningssituation. Den totala budgeten för dessa insatser är för perioden 20072013. 16 (): Jag tackar statsrådet för svaret på interpellationen. Den ställdes som sagt var till näringsminister , men jag fick svar från statsrådet och det går lika bra, tror jag. Statsrådet har svarat på frågan om man från regeringens sida skulle kunna gå arbetsgivarna, de anställdas fackliga organisationer och dem av regeringen utsedda samordningsmännen till mötes och ta ett initiativ till att finansiera ett system där anställda kan vara kvar i företagen och utbildas så att företagen ska gå starka ur denna svåra kris. Jag ska försöka kommentera det så gott det går som står till buds. Vi hade i arbetsmarknadsutskottet en föredragning med företrädare för och , alltså arbetsgivarparten. Föredragningen var mycket bra. Den fackliga parten och arbetsgivarparten var eniga och tydliga i sitt budskap till arbetsmarknadsutskottet. Man var överens om att det behövs utbildning i stället för passiv arbetslöshet. Det behövs för att klara konkurrenskraften. Det sades, med en tydlig riktning mot regeringen, att man inte bara kan stödja bankerna och det finansiella systemet. Industrin måste också stödjas. Förslaget som lades fram från arbetsgivarhåll, från fackligt håll och från samordningsmännen var precis det som jag tog upp i min interpellation. Under pågående anställning ska man kunna ha utbildning med en ersättning på a-kassenivå. Kostnaden ska kunna delas mellan företag och stat. Man sade att situationen är extrem. Arbetsgivarsidan beskrev den så sent som i arbetsmarknadsutskottet som en naturkatastrof och sade att man inte bara kan låta situationen verka ut; man måste göra något. Både den fackliga sidan och arbetsgivarsidan vädjade om handling eftersom man inte känner att det finns någon handling. Man konstaterade att det finns andra regeringar i andra länder som handlar och gör något. Man beskrev risken som finns när man rustar ned i , nämligen att man permanent flyttar produktion till de länder som tar bättre hand om sin industri. Detta är alltså den verklighet som industrins egna företrädare beskrev när de träffade arbetsmarknadsutskottet . De förslag till åtgärder som statsrådet lämnar här i kammaren härrör från budgetpropositionen . Dessa kan härledas tillbaka . Det finns ett litet förslag som man kan ifrågasätta hur mycket substans det över huvud taget är i. Men här och , , säger arbetsmarknadens parter, såväl arbetsgivare och fackliga företrädare, att den situation som svensk industri befinner sig i är att likna vid en naturkatastrof. De vädjar till arbetsmarknadsutskott och säger: Man kan inte bara stå bredvid och låta detta verka ut; man måste göra något. Jag vill vädja till statsrådet som representant för regeringen: Ta arbetsmarknadens parter på allvar och gör något! 17 FINN (): Jag tackar statsrådet för ett långt och utförligt svar om regeringens många insatser i en svår situation. Det förefaller som att just när denna debatt drog i gång fick åtminstone ett hotat företag, , en liten respit i så motto att arbetsgivarna på andra sidan , det vill säga , tog sitt ansvar tillsammans med de amerikanska politikerna för att se till att det förhoppningsvis blir ett nödlån i syfte att hjälpa i en svår situation. Jag gick upp i debatten för att jag, precis som interpellanten, tycker att det är viktigt att man tar vara på de signaler som kommer från arbetsmarknadens parter. Det gäller inte minst frågan som alliansregeringen har lyft upp om utbildningsinsatser på ett område som berör de anställda men förstås också bilindustrin och bilindustrins utveckling. Det är viktigt att man har en komplett politik. När interpellanten gör sig till talesman för ett parti som säger sig värna just bilindustrin och därmed bilindustrins arbetare funderar jag lite grann på hur tongångarna har varit i . Här har de svenska parlamentarikerna drivit lite olika linjer. Socialdemokraternas har tillsammans med samarbetspartierna och krävt nya regler för utsläpp från bilar. Dessa skulle implementeras inom loppet av , till 2012. Det är till dess. Enligt dem som bedriver utveckling av bilar är detta en närmast orimlig tid även om man alltid kan påtala att arbetet borde ha startats tidigare. Min fråga till interpellanten är: På vilket sätt blir Socialdemokraterna trovärdiga när man säger sig värna om de anställda i en svårt utsatt bransch, som interpellanten framförde här, som partikamrater och stödpartier i gör det helt orimligt för bilindustrin att motprestera de miljökrav man ställer? Det är viktigt, herr talman, att man ställer miljökrav på utveckling av nya bilmodeller. Men det är också viktigt att man har realistiska möjligheter till sådana omställningssituationer. Här har Europaparlamentariker från mitt parti, från och från en hel del av dem som representerar alliansen lyft fram att en omställningstid skulle vara rimligare och i harmoni med vad forskarna inom bilindustrin säger. Ska man sammanfatta detta, herr talman, har både regeringens insatser på hemmaplan och vår trovärdighet i vad gäller det viktiga miljöarbetet i bilindustrin en sammanhållen ansats som gör det helt rimligt att stödja såväl de anställda i en utsatt bransch här hemma som att ge denna bransch rimliga möjligheter till omställning. Däremot låter det från Socialdemokraternas sida som att det inte görs tillräckligt mycket här för en utsatt industri som de egna politikerna på Europaarenan ser till att sätta käppar i hjulet för att denna industri över huvud taget ska överleva i en svår omställningsfas. Det skulle vara intressant att få ett förtydligande av interpellanten hur helheten i politiken ser ut när man nu så starkt kritiserar regeringen för att vara passiv. Där gör jag en helt annan bedömning än interpellanten. 18 Statsrådet (): Det står i interpellationssvaret att arbetet i regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Sanningen är naturligtvis att detta ligger mitt emellan inte bara mitt departement och utan i hög grad också . Den fråga som nämnde i ett sammanhang, om att ge industrin så goda villkor att den attraherar verksamheter från andra länder, är givetvis en näringspolitisk fråga. När personer behöver stöd på grund av arbetsmarknadsomställningar kallas det enligt den traditionella svenska modellen arbetsmarknadspolitik och ligger under . Jag ska på denna punkt understryka att svaret givetvis är från regeringen kollektivt. Vi står för detta gemensamt. Vi tolkade dock frågan så att samverkan mellan företag i problem och det traditionella utbildningssystemet var av särskilt intresse för interpellanten. Det är en mycket intressant fråga. Jag är den förste att säga att både individ och samhälle gör klokt i att utnyttja nedgångsperioder till att satsa på utbildning. Märker man att det dröjer tills man som individ får ett nytt arbete är ofta det bästa man kan göra att plugga vidare. Då är som sagt den traditionella svenska modellen att man via Arbetsförmedlingen får hjälp med att få en arbetsmarknadsutbildning. Den stora frågan som uppkommer när man läser interpellation är: Hur ska man dra gränsen mellan det efterlyser och all den företagsutbildning som arbetsgivarna svarar för? beskriver hur fack och arbetsgivare med stor emfas uttrycker sin enighet. Ja, det är ett välkänt fenomen att man kan bli oerhört enig och oerhört förbrödrad om att någon annan ska betala och ta det ansvar som man egentligen har själv. När det drar ihop sig till första maj brukar ju Socialdemokraterna vara de främsta att ställa krav på arbetsgivarna, men har det på något sätt blivit lite omvända roller här, där det faller på alliansregeringen att betona att i det marknadsekonomiska system vi har förväntar vi oss att arbetsgivarna, ofta arbetsgivare som har gjort goda vinster , tar sitt ansvar. Då är det faktiskt så att så länge man är anställd hos en arbetsgivare har den arbetsgivaren ett ansvar för att också sörja för ens kompetensutveckling. Om alla arbetsgivare som föredrar att någon annan betalar personalutbildning skulle kunna få skicka räkningen till staten talar vi här om en nota på . Det är väl den frågan jag vill bolla till : Om man ger sig in på denna väg, att staten ska lyfta av arbetsgivarnas ansvar för personer som är anställda, hur ska man då dra gränsen? 19 (): Tack återigen för den här debatten, statsrådet! Det här faller mitt emellan departementen, säger statsrådet, och det är naturligtvis sant. Det gäller ju inte bara den här frågan utan även många andra frågor. Jag ställde den till näringsministern och fick svar från statsrådet och är lika nöjd med det. Jag inser naturligtvis att regeringen står bakom svaret. Det var alltså absolut ingen kritik på den hanteringen från min sida. Orsaken till att jag framför allt riktade mig till näringsministern var att det är näringsministerns statssekreterare som framför allt har hanterat den fråga som interpellationen så att säga utmynnade i. Men nog om det. Statsrådet säger att fack och företag är eniga och att det på något sätt skulle vara givet, eftersom någon annan betalar. är det så här att det tämligen ofta händer att arbetsmarknadens parter i är eniga. Det är en del av styrkan med den svenska modellen och det svenska systemet. Man ser och uppskattar möjligheterna att arbeta tillsammans mot gemensamma mål. Sedan kan man ha olika uppfattningar när man ska fördela produktionens resultat, men när det gäller att så att säga baka kakan är man väldigt ofta eniga av naturliga skäl. är det så att det inte bara är fackföreningen och arbetsgivarna som är eniga om att det behövs någonting i stil med den modell som jag precis har beskrivit, utan det är faktiskt så att även de samordningsmän som regeringen har tillsatt är det. Det är väl i någon mån ett understatement att säga, som det står i svaret, någon samordningsman. Läser man i regeringens egna rapporteringar ser man att det här är en av samordnarnas viktigaste slutsatser. Det är den fråga som samtliga samordnare lyfter fram, står det i ett regeringsdokument som jag har här, från . Där står det att samtliga samordnare lyfter fram behovet att skapa utbildningsplatser i företag för att behålla de anställda och kompetensen i företagen, överbrygga lågkonjunkturen och rusta företagen för nästa högkonjunktur. Då är det faktiskt arbetsgivarna, fackföreningarna och samtliga av regeringen utsedda samordnare som tycker att det här är ett bra förslag. Dessutom vill jag poängtera att också de borgerliga ledamöterna i arbetsmarknadsutskottet står bakom detta, bland annat anförda av en partikamrat till statsrådet som heter , som är en kollega till mig i arbetsmarknadsutskottet. Man uttalade sig i en tidningsartikel i där man mycket entusiastiskt förespråkade det här systemet. Då blir det lite grann en annan fråga. försöker statsrådet säga att det inte är så konstigt och att det är särintressen som på något sätt har hittat en vinnvinn-situation och i en ohelig allians har gått samman och kräver det här. Men så är det inte. Jag vill återigen starkt understryka att det är arbetsmarknadens parter, självklart den socialdemokratiska oppositionen och flera av de borgerliga arbetsmarknadsutskottsledamöterna som uttalat sig för det här. Det är samtliga av de av regeringen utsedda samordnarna som har uttalat sig för det här förslaget. Då kan man inte så lättvindigt bara skjuta det åt sidan. Jag vill återigen poängtera för statsrådet det stora allvar som man framförde gemensamt från förbundsordförande och företrädaren för arbetsgivarparten, Teknikarbetsgivarna.