prot · GW09140 · 2009-09-03 00:00:00 — Det bör understrykas vad gäller det i belägna Ashraflägret att det inte rör sig om ett flyktingläger utan om en före detta militärbas på irakiskt territorium för den iranska gruppen Folkets mujaheddin. Jag har kommenterat den aktuella situationen rätt utförligt i mitt svar på riksdagsfråga 1159 av . För att återknyta till fråga kan jag notera att irakiska myndigheter vid ett flertal tillfällen åtagit sig att inte sända lägerinvånare till mot deras vilja. Jag kan försäkra att som ordförandeland i Europeiska unionen kommer att fortsätta påtala övergrepp mot mänskliga rättigheter och de demokratiska brister som det iranska systemet uppvisar. 12 (): Jag vill börja med att tacka för ett i grunden bra svar, även om jag tycker att inte alla frågor är besvarade. Anledningen till interpellationen är att varit på tapeten . Det började med valet. Det var ett val som vi var många som hoppades skulle leda till en förändring och som skulle kunna innebära en förbättrad dialog med landet. Precis som utrikesministern säger var det en öppnare valrörelse, även om resultatet är att vi ännu inte vet vem som egentligen vann valet. Vi kommer förmodligen aldrig att få veta det heller. Precis som utrikesministern säger så slogs de fredliga demonstrationerna ned brutalt med både dödade och skadade förutom alla som fängslats och misshandlats i fängelserna. Det här är uppenbara brott mot de mänskliga rättigheterna, som också förbundit sig att respektera. För mig är det oacceptabelt att en stat behandlar sina medborgare på det sättet, och när det sker måste omvärldens svar vara klart och tydligt. Men vad gjorde då ? Jo, vi skickade vår ambassadör till presidentinstallationen. Det förstår inte jag. Jag tycker att otydligheten inte kan bli större i det fallet. Vi legitimerar för hela EU:s räkning i det här fallet att de iranska säkerhetsstyrkorna behandlade medborgarna på det sätt som skedde. Utrikesministern svarar att utvecklingen efter valet är oroande, att ser allvarligt på det och att vi delar FN-rapportörernas oro över rapporter om tortyr och övergrepp. Men är vi inte mer än oroliga? Vad bryr sig om att vi ser allvarligt på det som skett och att vi är oroliga? Förmodligen inte särskilt mycket. Vi kunde ha markerat vårt avståndstagande mycket tydligare. Därför tycker jag att EU faktiskt inte har reagerat särskilt starkt, även om det är bra att ordförandeskapet har fördömt de många avrättningar som skett . Nästa stora fråga har varit Ashraflägret. Upplysningsvis kan jag tala om för ministern att jag vet att det handlar om Folkets mujaheddins läger, men även individer i motståndsrörelser omfattas av de mänskliga rättigheterna. Dessutom handlar det om en grupp som avväpnats och lovats beskydd. Det är inte acceptabelt att irakiska styrkor stormar ett läger, dödar en del och kidnappar andra, och den humanitära situationen är under all kritik i lägret. För att veta vad utrikesministern faktiskt tycker har jag läst svaret på fråga. Även när det gäller Ashraflägret följer och EU utvecklingen, och vi är oroade. Vi har talat med de irakiska myndigheterna om vikten av att respektera lägerinvånarnas mänskliga rättigheter. Men räcker det, och borde inte EU gjort det redan före , när lägret stormades? Ministern säger att det är de irakiska säkerhetsstyrkornas ansvar att upprätthålla ordningen på territorium, och så är det naturligtvis. Men frågan är då om vi kan förvänta oss att ska klara av det av väpnad konflikt och svåra motsättningar mellan olika grupper i landet. Med har , åtminstone , goda relationer, och då blir ju följdfrågan på vilket sätt eller EU har erbjudit sig att hjälpa att hålla emot påtryckningarna från i den här frågan. har ju många andra problem att brottas med också. Minoriteternas situation i är värre än för övriga invånare. De drabbas av ett dubbelt förtryck. Efter presidentvalet har regimen nu också passat på att göra sig av med ett antal personer ur olika minoritetsgrupper genom allehanda anklagelser. I mitten av sommaren avrättades 13 balucher och därefter ett antal till. Det är därför mycket viktigt att vi också är mycket tydliga när det gäller principen att länder inte ska skicka tillbaka människor till länder där de riskerar dödsstraff eller att utsättas för tortyr. Jag får återkomma till den här frågan i mitt nästa inlägg. 13 Utrikesminister (): Jag vet inte om jag har så mycket att tillägga i den här frågan heller. Om vi inskränker oss till och till att börja med säger att man kan ifrågasätta om de irakiska myndigheterna har möjlighet att klara av de uppgifter de har vad gäller säkerheten på det irakiska territoriet. Det är alldeles riktigt att det pågår ett tillbakadragande av de internationella styrkorna från . Vi har välkomnat detta. Jag vet inte om menar att vi nu ska kräva att amerikanerna ska gå tillbaka in i och svara för säkerheten. Jag tror inte att det vore helt lämpligt. Det är alldeles korrekt att det brister i vissa hänseenden. Det har pågått, och pågår delvis fortfarande, konflikter inne i mellan olika grupper. Vi har försökt ge de irakiska myndigheterna det stöd vi kan ge för att klara säkerheten, också när det gäller Camp . De övertog ansvaret för detta. Det är inte orimligt att de gjorde det när de ska ha kontrollen över sitt lands territorium. Sedan ska de självfallet respektera de regler som finns för medborgerliga fri- och rättigheter. Det har vi också påpekat för dem. Vi försöker, med de begränsningar som självfallet finns, följa utvecklingen så noga som möjligt. Utvecklingen i är en av våra allra största utmaningar på det utrikespolitiska området. Det gäller såväl den inre utvecklingen i landet och respekten för medborgerliga fri- och rättigheter som, självfallet, en del av de vidare utrikespolitiska frågeställningarna, nota bene kring den nukleära frågan. Jag har haft en relativt omfattande dialog med den iranska regimen, framför allt utrikesminister , vid ett flertal olika tillfällen. Det har centrerats, som jag noterade i svaret, kring framför allt vad vi kan kalla konsulära frågor, när det gäller att de ska respektera EU-medborgare eller anställda på EU-ambassader. Vi har noterat vissa framsteg även om de, som jag påpekade, inte är fullständiga. Vi kommer att fortsätta den mycket tydliga dialog vi har haft med dem i dessa hänseenden. Vi har också varit mycket tydliga när det gäller inställningen till det som har inträffat efter presidentvalet. Vi har varit tydligare än någon annan ledande internationell aktör. De reaktioner vi har sett från vissa mer konservativt inriktade i den iranska regimen gentemot Europeiska unionen och gentemot olika medlemsländer inklusive visar att de signaler vi har sänt och det vi har sagt i alla fall har uppfattats där. Sedan kan man alltid fråga sig: Vilka möjligheter har vi att påverka en utveckling som den i ? Möjligheterna är begränsade det ska vi inse. Men ett viktigt instrument som vi har är ambassaden i . Jag tillhör inte dem som företräder den, som jag tycker, helt felaktiga teorin att om någonting är fel tar man bort ambassadören eller stänger ambassaden. Det är då vi behöver den. I själva verket har vår ambassadör berövats större delen av sin sommarsemester i och med att vi har bett honom vara kvar och följa allting så uppmärksamt som möjligt, att vara närvarande på allt man över huvud taget kan vara närvarande på för att få alla de kontakter, all den insikt, all den information och alla de underrättelser man kan få angående vad som inträffar i och kring denna regim. Det har vi gjort i samarbete med andra EU-länder, och det tänker vi fortsätta att göra. Det är det instrument på plats som förfogar över i för att också hjälpa enskilda människor i konkreta fall, bortsett från de politiska uttalanden och de politiska deklarationer som vi gör, och också bortsett från den dialog på något högre nivå högre nivå åtminstone rent formellt som jag har med utrikesminister i de här frågorna. 14 (): Jag kan börja med att tala om för utrikesministern att jag inte alls vill ha tillbaka utländsk trupp i . Däremot ställde jag en konkret fråga, och det var vad den kan göra för att hjälpa att hålla emot påtryckningarna från i den här frågan. Vad kan vi som stat, som EU-ordförande, göra för att hjälpa i denna svåra övergångsperiod när de utländska trupperna har lämnat landet och de fortfarande inte har kontrollen över det egna territoriet? Det handlar snarare om det: Vad kan vi göra rent konkret? Det räcker inte med att säga att vi har påpekat det för dem. Vi påpekar att de inte bör storma Ashraflägret, eller vi påpekar andra saker, men det handlar om detta: Vad kan vi konkret göra för att hjälpa i det här fallet? Jag har inte föreslagit att vi ska dra tillbaka vår ambassad i . Däremot har jag ifrågasatt varför vår ambassadör befann sig på installationen av president . Att inte vara där hade varit ett tydligt avståndstagande eller en tydlig markering. Jag tycker inte att det fanns någon anledning för oss att skicka vår ambassadör dit. Jag vill återkomma till frågan om de många avrättade balucherna. Jag avslutade mitt förra inlägg med att säga att vi ska vara väldigt tydliga när det gäller principen att länder inte ska skicka tillbaka människor till länder där de riskerar dödsstraff eller att utsättas för tortyr. Så är fallet i det här lägret i där flera personer riskerar att utlämnas till , människorna i Ashraflägret etcetera. Men det här gäller oss själva också. har jag fått oroande signaler om att det planeras en massutvisning av burundier från . är också ett land där staten inte kan garantera de återvändande flyktingarna skydd. Vi måste också tänka på hur vi själva agerar. Vi kan inte bara kräva det av andra, utan vi ska också tänka på hur vi agerar. Jag är mycket oroad över den utveckling som vi ser i , där vi skickar människor till andra länder och säger åt dem att det är deras sak och att det är deras regeringar som ska skydda dem när vi vet att de inte kan det. Sedan tycker jag att det är väldigt bra att regeringen och EU har protesterat mot dödsstraffen. Det är bra, om det är så som utrikesministern säger, att ni har varit mycket tydliga i kritiken och att det har gett någon form av genklang. Jag har bara inte sett vad det är som har hänt, vad det är för gensvar som har gett i det här fallet. Det är väldigt bra om ni också lyfter fram minoriteternas utsatta situation i de här länderna i den dialog ni för med , , , och många andra länder i det här området. Det är ju inte så att alla medborgare har samma värde i alla lägen för dessa länders regeringar. Då är det viktigt att vi visar att för oss är alla människor lika mycket värda, oavsett vilken grupp man tillhör, och att det är viktigt för våra relationer till de här länderna. Jag tycker också att det är positivt att har hört sig för med de norska myndigheterna om de behöver hjälp i fallet med den norske medborgaren. Om de nu anser att de inte behöver det kan vi inte göra så mycket mer, men vi har i alla fall frågat. 15 Utrikesminister (): Det som säger om minoriteternas rättigheter är alldeles utomordentligt viktigt, och kanske speciellt viktigt i situationer som denna. När det är auktoritära regimer eller svaga stater och det uppstår konflikter är det ofta minoriteter som kommer i kläm först. Då har vi en skyldighet att göra det som vi kan det är inte alltid så mycket, ska sägas för att häva upp vår röst och försöka hjälpa. Det kan handla om balucher eller bahaier i , för att ta två mycket konkreta exempel. Det kan också, för att ta ett annat konkret exempel, handla om olika kristna utsatta minoriteter som hamnar i gränsområdet mellan arabiska och kurdiska intressen i just . Det är väldigt viktigt att vi i direkta kontakter med myndigheter, både i och i , kan understryka vad vi tycker i dessa fall. Det är därför viktigt med en diplomatisk närvaro. Vi öppnar nu det har kostat en hel del pengar en ambassad i för att kunna vara närvarande och hjälpa med alla de svåra stora frågor som landet står inför när man nu försöker, och nog kommer att lyckas förr eller senare, stå på egna ben. Det är inte perfekt, men vi ska vara där och försöka hjälpa till. Vad gäller utvecklingen i är det kanske inte så mycket att tillägga. Jag ska inte förhäva mig över vad vi har lyckats uppnå, för det är rätt marginellt, även om det är betydelsefullt för de enskilda individer som är berörda. Vi har fått en betydande erkänsla från ett antal EU-länder som vi har haft möjlighet att hjälpa genom den närvaro och den dialog som vi har haft. I det stora hela håller jag med om att det är marginellt. Varje insats för varje individ är marginell i de stora sammanhangen. Men det innebär inte att det är oviktigt att man gör det, även om man kanske inte påverkar den stora situationen. Jag tror att det kommer att bli beroende av andra, större utvecklingsskeden än dem vi diskuterar . Det som närmast står på agendan när det gäller är självfallet en dialog inte bara i den nukleära frågan utan i hela frågan om relationerna mellan och det internationella samfundet. Den frågan blir mycket viktig och månaderna. 16 (): Då måste jag återkomma lite grann till en av de frågor som inte besvarades och som jag ännu inte har tagit upp, och det är på vilket sätt utrikesministern tänker prioritera Iranfrågan under ordförandeskapet. Precis som ministern säger är det en av de allra viktigaste utrikespolitiska frågorna, därför att en stor del av världsfreden kanske ligger i att vi hittar en lösning eller en dialog med . Det är naturligtvis inte lätt det skriver jag också i min interpellation. Det är en balansgång när det handlar om . Ministern påpekar själv att detta kommer att vara viktigt under de kommande månaderna, och då vore det intressant att få veta vad som planeras i Iranfrågan. Det kommer ibland upp i , men . Ministern nämnde också de kristna i . Just nu pågår ett möte i , som jag missar, om de kristna i . Jag hinner kanske vara med . Det är en fråga som har uppmärksammats , liksom utvisningarna av kristna till . Man ska inte skicka tillbaka människor till länder där de riskerar fängelse, tortyr, dödsstraff etcetera, och vi vet att vi skickar tillbaka dem till ett land som inte klarar av att garantera deras säkerhet. Det finns många sådana situationer, och egentligen borde regeringen kunna ta upp de här frågorna. Återvändandeavtal och sådant borde egentligen ligga under och inte någon annanstans. 17 Utrikesminister (): I den frågan kan jag bara säga att regeringen arbetar under lagarna. Lagarna är stiftade av , och det ser ut som det gör. Sedan kan man tycka vad man vill om det. Man kan tycka att det är bra eller inte, men det har inte med saken att göra. Regeringen har att arbeta enligt lagarna. Jag vill inte hålla borta från mötet i alltför . Jag vill bara säga att Iranfrågan nog är en av de frågor som jag har ägnat mest uppmärksamhet . Jag fruktar att det kommer att bli en av de frågor som jag kommer att få ägna mest uppmärksamhet också. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2008/09:591 om hot mot tilltron till rättsstaten 18 (m): har frågat mig om jag avser att vidta någon åtgärd med anledning av att det finns brott av så allvarligt slag, mot vår demokrati, att de inte borde omfattas av preskription för att därmed för evigt hålla dörren öppen för prövning, med anledning av att brott med livstidsstraff av många skäl borde undantas från preskriptionstid, med anledning av att preskriptionstiden för Palmemordet närmar sig utan att några nya initiativ tas i utredningen, med anledning av att en högt uppsatt företrädare för landets rättssystem, en domare, öppet i medierna utpekas som statsministermördare, för att ska slippa ett svenskt Kennedytrauma, samt med anledning av att vittnesmål som av kritiker betraktas som avgörande fortsätter att hålla liv i konspirationsteorier och myter runt påstådd mörkläggning av det verkliga händelseförloppet . När det först gäller de frågor som mer specifikt avser den pågående brottsutredningen rörande mordet på dåvarande statsminister , så kan jag inte som minister kommentera eller styra hur denna brottsutredning bedrivs. Vad gäller frågor om preskription vill jag säga att jag är positiv till att avskaffa preskriptionen för vissa allvarliga brott, såsom mord. är principen att alla brott preskriberas. I departementspromemorian Preskription vid allvarliga brott har föreslagits bland annat att preskriptionen avskaffas för vissa allvarliga brott. Ett flertal remissinstanser har varit positiva till en sådan förändring. Eftersom ett avskaffande av preskription för vissa brott innebär en principiell avvikelse från vad som gäller förutsätter detta noggranna överväganden. Min ambition är att presentera ett förslag till ändrade preskriptionsbestämmelser . 19 (): Jag har läst väldigt många berättelser på nätet, av ungdomar men även av äldre, om hur de uppfattar polisövergrepp. är det berättelser om händelser på vägen hem från några vänner , då man av en slump har råkat komma till en plats där polisen misshandlar någon. Berättarna är inte sällan måna om att rättvisa ska skipas, så de tar fram sina kameror och mobiltelefoner för att dokumentera det som sker för att sedan i en eventuell framtida rättslig prövning kunna bidra till en rimlig bedömning av om det våld som de har bevittnat är rätt eller fel. För de flesta av oss är allt våld fel. När sedan den person som har börjat dokumentera själv blir nedslagen och misshandlad av polisen enbart på grund av att hon eller han har råkat befinna sig på platsen och försökt bidra till bra förutsättningar för en saklig rättslig prövning senare förstår nog de flesta att den personen tappar tron på polisen och i förlängningen på själva rättsstaten. Min interpellation handlar om risken för att vår rättsstat tappar sin legitimitet. Jag tar upp några svenska fall som exempel men hänvisar även till brott mot demokratin i andra länder som har skapat myter som lett till att konspirationsteorierna växer. Anser ministern att det är helt okej att allt fler medborgare slutar tro på att det går att få en rättvis behandling i vårt land, eller är det ett problem? När jag läste senaste bok om Palmemordet, där författaren pekar ut en nu levande person som Palmes mördare, blev jag riktigt chockerad. Det är ju en domare i det svenska rättsväsendet som pekas ut en före detta polis. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att inte rättsväsendet startar en förtalsprocess mot den här författaren. Anser inte ministern att domstolsväsendets trovärdighet tar skada av att en domare utpekas som grov brottsling, och växer inte den skadan om anklagelsen inte bemöts? Företag, banker och försäkringsbolag har ibland utpekats som bedragare som har förskingrat pengar eller lurat människor. De brukar stämma den som förtalar dem om de anser att de har rent mjöl i påsen. Men ibland gör de precis tvärtom. Då bjuder de in till total genomlysning, granskning och öppenhet. Ingenting ska förtigas, utan allt ska upp på bordet. Då kanske det blir någon som får gå också, för det kanske fanns något bakom anklagelserna. Jag begär inte att ministern ska gå in på några mordutredningar, ge direktiv eller ministerstyra absolut inte. Men ministern har till och med fått brev från medborgare som har krävt att ska lagföras, och hon har inte ens svarat på de breven såvitt jag vet. Förstår inte ministern att om makthavare bara tiger, oavsett vilka det nu är som sitter i regeringsställning, så drar många medborgare sina egna och tyvärr väldigt otäcka slutsatser? Det tror jag skadar tilltron till den svenska rättsstaten. Vore det inte bra att försöka göra något åt det? 20 (m): gällde inte frågeställningarna påstådda övergrepp av polisen utan preskription och brottsutredningar. Självklart är kvaliteten i rättsväsendet och det sätt som olika myndigheter arbetar på avgörande för den tilltro och det förtroende som medborgarna har för rättssystemet. Det är något som vi måste arbeta med och se seriöst på. Tron på rättsstaten är synnerligen central. Däremot kan naturligtvis inte statliga institutioner eller myndigheter ge sig ut i den allmänna debatten. I ett fritt och öppet samhälle skrivs det många böcker och artiklar, och man gör uttalanden av alla möjliga slag. Det är klart att det kan finnas synpunkter på det. Men det ligger i sakens natur att det inte är staten som går ut och agerar mot olika synpunkter. Tvärtom tror jag att garanten för tilltron till demokratin är den fria debatten, där man också får föra fram konspirationsidéer och de får bemötas. När det gäller mordet på statsminister har på ett mycket seriöst sätt arbetat för att också granska den brottsutredning som fortfarande pågår. Jag vill gärna påminna om att Justitiekanslern har tittat på frågan. Vi har haft en juristkommission , en parlamentarisk kommission, en och så vidare. Man har återkommande visat ett väldigt stort intresse för att granska de olika spåren och de insatser som har gjorts i utredningen. Det är på det sättet som man säkrar att arbetet bedrivs på ett riktigt sätt, och jag tycker att det är på den vägen som man ska arbeta. Det är alltså inte så att inte olika fristående kommittéer och andra har synat polisutredning och ageranden i sömmarna på olika sätt. Det är naturligtvis oerhört centralt att detta görs, för det är någonting alldeles fruktansvärt att en statsminister mördas i en demokrati som . Jag tror att vi alla är chockade över att det kunde hända. Likväl är det en brottsutredning som pågår. Den andra delen av interpellationen, som jag har fått, handlar om: Är det rimligt att allvarliga brott som mord preskriberas? Jag har då redovisat att vi har en utredning som vi har remissbehandlat. Jag har också berättat om min grundläggande syn i den här frågan. Jag tycker att vi med tanke på dagens teknik och med tanke på allvaret i brott som mord, och en del andra, faktiskt har skäl att lyfta preskriptionen. Vi arbetar med ett förslag i den frågan som jag inte i detalj vill presentera här i kammaren . När det gäller tillit generellt vill jag gärna säga att jag tycker att det är otroligt viktigt att arbeta med tilltron och rättssäkerheten i systemet. Man kan aldrig få ett perfekt system, men man måste anstränga sig. En viktig åtgärd som jag har vidtagit är att jag har tillsatt en utredning om bättre effektivitet och rättssäkerhet i förundersökningsförfarandet. Hovrättslagmannen har ganska fått ett stort och brett uppdrag i avsikt att säkra kvalitet i brottmålsprocessen. I det här uppdraget ingår principiellt centrala frågor som tillämpning av objektivitetskravet, förundersökningsledarnas ansvar, metoder som de brottsutredande myndigheterna tillämpar för kvalitetssäkring och mycket annat. Det här är en otroligt viktig genomgång. Det är bra längesedan detta gjordes, och jag tror att det är väldigt viktigt. Men jag har också när det gäller anmälningar mot polisers agerande haft mer än en utredning som har tittat på hur detta ska ske. Vi har också på åklagarsidan en särskild enhet som arbetar med de här frågorna. Så även här har riksdag och regeringar agerat för att säkerställa att människors kritik och frågor ska besvaras på ett sakligt och korrekt vis. 21 (): Min interpellation handlar om tilltron till rättsstaten, som jag menar håller på att krackelera. Ministern uttrycker en positiv inställning till att arbeta med att rättssäkerheten ska skärpas men svarar ändå inte på min konkreta fråga. Anser ministern att det är helt okej att allt fler människor slutar tro på att det går att bli rättvist behandlad i vårt land, eller anser ministern att det är ett problem? Det vore intressant att få ett svar på den frågan. Eftersom det är rätt vanligt att ministrar, när de står här i kammaren, gömmer sig bakom att de i sin roll riskerar att fällas för ministerstyre har jag låtit granska den frågan. De har bland annat tittat på regeringsformen ordentligt. Och de har tittat på vad har sagt vid de tillfällen då detta har tagits upp.