prot · GW09125 · 2009-06-01 00:00:00 — Dessa brott finns redan och har funnits . Det är inte en fråga om resurser utan om vilja. Dessa brott prioriteras inte ned; de kommer aldrig till eftersom man inte har tillräcklig kunskap på en del håll. Nästa konkreta fråga löd: Kan ministern lova att alla som inte har fått sådan här utbildning ska få det? Nej, det kan jag inte eftersom vi varken har program eller budget för att alla ska få en viss sorts utbildning. Det mesta av fortbildningsverksamheten ligger ute på myndigheterna. Den utbildningsverksamhet som bedrivs när det gäller hatbrott ute i olika myndigheter är ofta generell och uppmuntrar människor att söka kunskap. Dessbättre är det inte svårt att få deltagare till utbildningarna, utan tvärtom ber fler poliser om att få mer kunskap. Det får vi jobba med för att svara upp emot. Ett skäl till att man inte centralt ska bestämma exakt hur en sådan här utbildning ska se ut är att brotten varierar. Vi kan få en typ av brott i anslutning till Pridefestivaler och annat. Men i samband med problemen i hade vi ganska många angrepp och brott som kunde relateras till attityder visavi judiska medborgare. Det behövs en annan typ av kunskap för att hantera det. Det kan alltså variera över tiden. Den värdegrundsutbildning där man försöker gå till botten med vad det är för grundläggande inställning till människor man har och arbetar med är oerhört central. Den har nått brett. Det är en bra bas att stå på i arbetet. Den har alla haft möjlighet att ta del av, även de som inte är polisanställda. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2008/09:538 om försämringarna i sjukförsäkringen 37 Statsrådet (): LiseLotte har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att avskaffa de fasta tidsgränserna i sjukförsäkringen och återinföra den tidsbegränsade sjukersättningen. Vidare frågar om jag avser att vidta åtgärder för att erbjuda insatser åt de sjuka som hänvisas till Arbetsförmedlingen. När alliansregeringen tillträdde hade 554 000 människor sjuk- eller aktivitetsersättning. Dessutom hade ca 80 000 personer varit sjukskrivna detta som en följd av en i det närmaste oavbruten uppgång av sjukfrånvaron . Sjukfrånvaron i var den högsta bland , möjligen med undantag för . Bakom denna utveckling fanns en sjukförsäkring med svaga drivkrafter för alla inblandade, en otydlig ansvarsfördelning och en passiv sjukskrivningsprocess. De sjukskrivna fick inte stöd för att komma tillbaka i arbete. Utanförskapet har många negativa konsekvenser för individen. Detta gäller inte minst för unga och kvinnor som är de grupper som ökade mest bland dem med sjuk- eller aktivitetsersättning. Den nya sjukskrivningsprocessen innebär betydligt snabbare och fler vägar tillbaka till arbete. En rehabiliteringsgaranti byggs successivt upp för att ge människor bättre stöd. Vidare har arbetsrätten förstärkts för att underlätta omställningen för den som vill söka och pröva annat arbete. Arbetsförmedlingen kan också erbjuda hjälp . Nya regler gör det möjligt för dem med sjukersättning att pröva att återgå i arbete utan att riskera att mista sin ersättning. Vidare har åtgärder genomförts för att underlätta anställning av den som varit långtidssjukskriven. Till exempel har arbetsgivarnas medfinansiering av sjukpenningen avskaffats och nyfriskjobb har införts. Syftet med det nya regelverket är att människor inte längre ska hänvisas till passivitet. I stället kommer aktiv rehabilitering att erbjudas. Bland annat kommer 35 000 personer bara att få stöd och hjälp inom ramen för rehabiliteringsgarantin. Genom de fasta tidsgränserna i sjukförsäkringen har alla inblandade aktörer blivit mer aktsamma om den försäkrades sjukskrivningstid och betydelsen av tidiga insatser har blivit tydligare. Antalet sjukanmälningar sjunker och sjukfallen har blivit betydligt kortare. Även antalet personer med sjuk- och aktivitetsersättning har minskat. Det ohälsotal som mäter har sjunkit från 40,2 till 34,8 årsarbetare. Detta motsvarar närmare 90 000 årsarbetare och sjukfrånvaron fortsätter att sjunka. 38 (): Jag vill naturligtvis börja med att tacka för svaret, men jag är inte nöjd. Jag tycker att det är otroligt att och jag kan se så olika på verkligheten och beskriva den så olika. Vi skulle kunna börja med att diskutera historiebeskrivningen och utvecklingen av sjuktalen och konstatera att vi inte ens där ser samma sak. Om jag nu en gång för alla säger att jag inte tycker att det var bra före högerregeringens maktövertagande kanske vi slipper diskutera den historien . Det var mycket som var dåligt då; det kan jag gå med på. vill jag i stället diskutera en historia som ligger betydligt närmare i tiden, nämligen vad som har hänt . är det nämligen precis sedan de nya reglerna och utsorteringskedjan trädde i kraft. Försämringarna har skakat om . Jag har träffat väldigt många som, när jag berättar om de nya reglerna, säger: Så kan det väl inte vara. Det kan inte hända här hos oss i . Det kan inte vara sant. Jag tvingas då svara att det tyvärr är så att har blivit ett land där cancersjuka och andra sjuka har fått betala skattesänkningar för miljonärer. Det är något som folk inte finner sig i. Människor vill ha ett samhälle där sjuka ska ha både tid och råd att bli friska. Folk vill ha en solidarisk sjukförsäkring. Alla vet ju att vem som helst kan ha oturen att bli sjuk. Alla de här försämringarna, som i längden skapar förlängt lidande och sämre hälsa, har utlöst proteststormar. Ett flertal namnupprop har dragits i gång. Det senaste hade 86 000 namnunderskrifter. De här protesterna är ett sätt för förtvivlade människor att få ministern och högerregeringen att lyssna. Jag vill fortsätta att diskutera de protesterna och ministerns syn på dem. Det kommer jag att göra . Men först vill jag göra några kommentarer till ministerns svar. Det fanns en sjukförsäkring med svaga drivkrafter för alla, säger ministern i svaret. har ni infört en piska för de sjuka, men inga krav eller sanktioner gentemot arbetsgivarna. Hur tänkte ni då? Sedan nämns sjuk- och aktivitetsersättningens ökning , alltså fram till dess att högerregeringen kom till makten. Varför pratar inte ministern om vad som har hänt de senaste två och ett halvt åren? Jag vill citera lite ur ST-press där man tar upp de senaste siffrorna under rubriken allt yngre: Medelåldern bland förtidspensionärer är den lägsta . Andelen nya förtidspensionärer är dubbelt så stor som och genomsnittsåldern för nya förtidspensionärer är . Det här ser inte roligt ut. Det finns anledning till oro för den unga gruppen. Deras antal späs på hela tiden, säger generaldirektör till . För personer är ersättningsformen vid förtidspension sjukersättning. De som är och av medicinska skäl inte kan ta ett arbete får aktivitetsersättning. Vidare står det: Men i praktiken är det få som lämnar aktivitetsersättningen för att gå till ett arbete. Det här kan bli riktigt riktigt illa. Vi vet att ytterst få lämnar aktivitetsersättningen, men när de här personerna fyller trettio ska de prövas för sjukersättning och vi har farhågor om vad som händer då. Många kommer säkert att vara så sjuka att de är arbetsoförmögna, men vad händer med dem som inte får sjukersättning? Så säger till tidningen. Jag tror att en del av de sjuka, både de som har aktivitetsersättning och sjukersättning och andra, lyssnar på detta . Finns det något hopp för dem? Kommer socialförsäkringsministern att göra något åt de här hårda nya reglerna där allt fler sjuka slås ut ur våra trygghetssystem? 39 Statsrådet (): Jag kan inte tänka mig något hårdare än det som var tidigare när 140 personer blev förtidspensionerade. I utredning som tillsattes av majoriteten under förra mandatperioden skriver man att det har varit en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Det har varit en parkeringsplats för sådant som det inte var menat för. Det står: Att vara långtidssjukskriven är som att gå ned i ett svart hål. Det står i den utredning som Socialdemokraterna tillsatte med stöd av . Att tro att gårdagens sjukförsäkring hjälpte människor tillbaka är hyckleri. Allt det står i den utredning som tillsatte under den förra mandatperioden. LiseLotte säger att vi inte ska diskutera hur det har varit. Det är klart att vi måste göra det. Jag tror att jag har rätt att lyfta fram vad jag vill i debatten. Det var anledningen till att 550 000 personer var förtidspensionerade. Väldigt många var långtidssjukskrivna. Man kom inte tillbaka. av dem som var förtidspensionerade kom tillbaka. kom tillbaka av dem med tidsbegränsad förtidspension, något som LiseLotte nu vill återinföra. De flesta fick en permanent förtidspension och blev ställda utanför eftersom de inte fick någon rehabilitering. Jag kommer just från en stor konferens med seminarium i med 400 personer från landstingen och kommuner. Där var läkare och många andra som är involverade i detta arbete. Alla säger: Vi har blivit aktivare. Vi är rädda om personernas sjukskrivningsdagar på ett sätt som vi inte var förut. Jag håller med LiseLotte om en sak. Jag är också väldigt bekymrad över alla ungdomar som får förtidspension eller aktivitetsersättning. Till skillnad från den förra regeringen lät jag utreda detta på en gång. , som LiseLotte hänvisar till, har utrett detta. Det har just varit på remiss. Det har jag gjort. Vad gjorde LiseLotte när antalet ungdomar som förtidspensionerades var enormt? Vi tittar nu på detta och utreder det. Jag hoppas att jag kan återkomma med åtgärder för att hjälpa de ungdomar som felaktigt har fått förtidspension till någon form av arbetsträning, rehabilitering eller andra aktiviteter så att de kan känna en mening med sina liv när de blir vuxna. Den frågan är vi helt överens om. Jag har alltså, till skillnad från den förra regeringen, utrett detta och kommer att komma med lösningar. LiseLotte har också frågat mig vad Arbetsförmedlingen säger. De säger att det är mycket mer positivt . Fler kommer över från till oss. Vi har bra med kontaktmöten. Vi har bra med handlingsplanssamverkan och överlämningsmöten. Arbetsförmedlingen säger så här: räknar vi med att ta väl hand om 40 000 personer som kommer över till oss från för att vi ska ge dem stöd och hjälp. Det hoppas jag var ett bra svar på den fråga som LiseLotte ställde till mig om hur Arbetsförmedlingen agerar. 40 (): Det är tydligt att socialförsäkringsministern och jag inte vare sig träffar eller pratar med samma människor. Tänk om man skulle jämföra vad de sade som ministern träffade med de 86 000 som har skrivit under namnuppropet. Jag har träffat en hel del av dem. Det är förtvivlade människor. De är helt enkelt uppgivna och undrar vad som kommer att hända med deras liv. vill ha tillbaka den tidsbegränsade sjukersättningen. Jag menar att det är mer humant än dagens sjukersättning. Med den tidsbegränsade sjukersättningen hade vi möjlighet att säga: Du får vara sjuk ; vi tror att du kommer tillbaka. När man får den sjukersättning vi har betyder det att man aldrig kommer tillbaka till arbetsmarknaden över huvud taget. Att få den stämpeln är inhumant om något. Vi tror inte att du någonsin kommer att börja jobba. Vi lämnar historien, tycker jag, och går till det som gäller . Det handlar om de elva månaderna. Det är i och för sig också historia, men har vi sett att många har farit illa. Vad säger socialförsäkringsministern om alla vittnesmål om hur människor upplever detta och hur de har drabbats av de nya reglerna? Det är 90 000 årsarbetare som har försvunnit från sjuk- och aktivitetsersättningen, säger ministern i svaret. Det kan man tycka är positivt. Det tycker jag också, om det betyder att dessa 90 000 människor är friska och tillbaka i arbete. Tror ministern att det är så i verkligheten? Var är dessa människor? I egen rapport som heter Nej till sjukpenning Vad hände sedan? ser man att bara hälften av dem som fick avslag har återgått till sitt tidigare jobb. blev sjukskrivna igen, och hälften av dem hade ingen ersättning. Resten hamnade hos Arbetsförmedlingen, på eller blev försörjda av någon närstående. Av dem som återgick till sitt arbete hade en tredjedel minskat sin arbetstid på grund av sin sjukdom, och det gjorde man på egen bekostnad. Är det så vi vill ha det i ? Visst måste människor ha råd, tid och möjlighet att få bli friska? Så är det inte . 41 Statsrådet (): Vi vill att människor ska få hjälp och stöd och inte gå i långa och passiva sjukskrivningar som det var tidigare. Man kunde vara sjukskriven , eller . Sedan fick man kanske en tidsbegränsad sjukersättning på . kom tillbaka för att de inte fick någon rehabilitering. De flesta fick en permanent sjukersättning , vilket innebar 64 procents ersättning, ingen arbetslivsinriktad rehabilitering, inga arbetsmarknadspolitiska åtgärder, och det var ett sakligt skäl för uppsägning. har vi vänt på det hela, och vi ser till att människor får hjälp och stöd med en satsning på 3,4 miljarder, rehabilitering och företagshälsovård. Alla vittnar om att vi är mycket mer aktiva. Arbetsförmedlingen säger bland annat: är aktivare nu när det gäller samarbetet med oss, arbetsgivarna är mycket mer aktiva och vi själva är väldigt mycket aktivare. Vi blir en aktiv del i en sjukskrivningsprocess, och människor blir delaktiga. Jag kan inte fatta varför vi ska vrida klockan tillbaka. I Socialdemokraternas egen utredning den analys som gjorde sades det att det var ett hyckleri att gårdagens sjukförsäkring hjälpte någon. Jag har bjudit in 50 000 personer med sjuk- och aktivitetsersättning. Det kom ungefär 8 000 personer som jag har mött under denna vinter. De har alla sagt: Hjälp mig, ge mig rehabilitering, ge mig stöd och hjälp via Arbetsförmedlingen så att jag kan få komma tillbaka. Jag kanske inte kan komma tillbaka på den reguljära arbetsmarknaden, men kanske med arbetsträning, med praktik, med rehabilitering och med olika typer av insatser vill jag också finnas som en del i samhället. Orkar jag inte arbeta eller studera, vilket man nu får göra med sjukersättning, kanske jag åtminstone kan vara aktiv eller få känna delaktighet i någon ideell förening. fick man bara gå till Röda Korset innan man riskerade att sjukersättningen drogs bort. gör vi inte det. lovar vi 435 000 personer att vi aldrig ska ompröva deras rätt till sjukersättning. De får studera med sjukersättning, och de får arbeta så mycket de orkar och kan. Orkar de inte det går de tillbaka till sin sjukersättning utan att vara oroliga för en lång arbetsförmågebedömning. LiseLotte säger: Inför tidsbegränsad sjukersättning. Men vi vet att kommer tillbaka. Man blir förtidspensionerad på livstid med den andra modellen och blir uppsagd och kommer inte tillbaka till arbete. Det är väl bättre att i stället göra som vi nu gör, nämligen att satsa på en rehabiliteringsgaranti som vänder sig främst till kvinnor. av dessa sjukskrivningar handlar om ont i kroppen och ont i själen. Lasaretten, landstingen och regionerna har alltid ansvar för den medicinska bedömningen oavsett diagnos. Men med dessa extra pengar som man nu får speciellt för dessa grupper gör det stor skillnad. I till exempel har man fått nästan bara för rehabiliteringsinsatser. Sammanlagt i är det för , och till har detta gått till kvinnor. Jag förstår inte vad LiseLotte har emot dessa satsningar som regeringen gör. 42 (): Jag har ingenting emot dessa satsningar, men det är alldeles för lite. Man har fått dessa miljoner ut till landstingen, men hur många miljoner har Husmark regering tagit bort från landstingen? 35 000 har möjlighet att få rehabiliteringsgarantin. Det är av dem som har sjuk- och aktivitetsersättning eller sjukpenning. Det är alltså egentligen en droppe i havet. Vad händer nu om landstingens ekonomi försämras som den verkar göra? Finns det löften om att dessa ska få fortsätta? Det är inte dåligt att dessa personer får en rehabiliteringsgaranti och att de får möjlighet att må bättre. Det säger jag verkligen ingenting om. Jag säger precis som jag sade i mitt första inlägg, nämligen att det inte var bra tidigare och att jag inte vill vrida tillbaka klockan. Men jag vill inte heller ha det som det är . Dessa har visat att människor far fruktansvärt illa i detta system. De blir utförsäkrade, de får sluta sina jobb, de får ingen hjälp och de känner sig totalt utlämnade. Jag ska läsa ur ett brev som jag fick av en mamma. Jag antar att ministern också får mejl och telefonsamtal. Denna mamma skriver följande: Vad gör man? Jag har JO-anmält och överklagat, men inget händer, och jag orkar snart inte mer. Jag har inte kunnat betala hyran för mig och min dotter. Vi kommer därför att bli ställda på gatan om en månad. Tycker så synd om min dotter då jag inte kan ge henne bra mat eller kläder för att det inte finns pengar. Hur gör man? Här i min stad har tolv personer tagit sina liv, men det vet jag inte om jag vill göra. Jag vill vädja till Husmark att hon i sitt sista inlägg vågar vara lite mer personlig. Hur reagerar du på alla dessa människors förtvivlan, dessa 86 000 namn som finns? De är helt enkelt förtvivlade över den förändring och den försämring som din regering har åstadkommit. Vilka känslor väcker det hos dig? 43 Statsrådet (): Jag förstår att det kanske är svårt att sitta i opposition och försöka hålla i gång en debatt som inte är med sanningen överensstämmande, LiseLotte . När jag fick uppdraget som minister reagerade jag över att 550 000 personer hade blivit förtidspensionerade, mycket därför att samhället inte ställde upp för dem. Mer än 80 000 personer var sjukskrivna därför att samhället inte ställde upp för dem. Ni lämnade över en utredning till mig där det sades att det är ett hyckleri att gårdagens sjukförsäkring hjälpte någon. Det blev en parkeringsplats för sådant som det inte var menat för. ber dessutom delar av oppositionen mig att behålla personer i sjukersättning för att arbetsmarknadsläget är tufft. Det är väl nu som vi ska ge dem som kan utveckla en arbetsförmåga stöd och hjälp och kraftfulla rehabiliteringsinsatser så att de när högkonjunkturen kommer, för vi vet att den kommer, ska ha en chans att komma ut. Men förut fick de ingen chans. Man låste in dem och kastade bort nyckeln. De kom inte tillbaka. Det enda som LiseLotte nu skickar med mig är att vi ska ta bort tidsgränserna så att ingen har något som helst krav på sig och att tiden bara kan gå som den gjorde förut med långa passiva insatser. var man sjukskriven åtta . Ska vi införa det igen och ta bort tidsgränserna? Det som gör skillnaden är att vi är aktiva därför att vi är rädda om människors sjukskrivningsdagar. Dessutom ska vi se till att alla är aktiva. Vi stärker arbetsrätten genom att vi kräver ett intyg. Vi inför bland annat rätt till tjänstledighet, och vi satsar på företagshälsovården. Vi ser till att människor får 75 eller 80 procents ersättning , inte att de får 64 procents ersättning och blir ställda utanför och aldrig kommer tillbaka. Ni vill införa tidsbegränsad förtidspension av dessa människor kommer tillbaka och ersättningen ska vara . Ni vill också återinföra tidsgränserna som bara ledde till ett hyckleri. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2008/09:524 om bildkonstnärernas ersättning för utfört arbete 44 Kulturminister (): har frågat mig hur förhandlingsrätten för den individuella visningsersättningen kommer att hanteras och när ett besked i frågan kan förväntas. Vidare frågar vad jag avser att göra för att stärka de sociala och ekonomiska villkoren för konstnärerna och hur det kommer att följas upp i praktisk politik. frågeställningar utgår från betänkande. Med tillkännagivande om den individuella visningsersättningen uppmanades regeringen att pröva förutsättningarna för att ge bildkonstnärerna en rätt att förhandla om ersättningens storlek. har, som också påpekar, inte prövat frågan i sitt betänkande. Regeringen avser därför att återkomma till i frågan . De andra frågorna grundar bland annat på sin tolkning av mina uttalanden om eventuella sammanslagningar av myndigheter. Jag vill understryka att om anser sig kunna göra så tvärsäkra uttalanden om att förslagen varken äger mitt eller regeringens stöd har jag nog varit otydlig. Vi är mitt uppe i en arbetsprocess där en av de frågor som naturligtvis bereds är förslagen om och synpunkterna på myndighetssammanslagningarna. När det gäller frågan om konstnärernas sociala och ekonomiska villkor menar att vi delar uppfattningen att konstnärer ska basera sin försörjning på ersättning för utfört arbete. Vi delar nog visserligen grundsynen, men jag är inte säker på att vi har samma syn på vägen dit. Min och regeringens målsättning är att öka konstnärernas möjligheter att leva av sitt arbete och konstnärskap, vilket minskar konstnärers beroende av generella stödsystem. Ett viktigt inslag för att uppnå den målsättningen är insatser som leder till en breddad arbetsmarknad och ökad efterfrågan på konstnärliga verk och prestationer. De frågor har tagit upp i sin interpellation har i hög grad bäring på den kulturpolitiska arbetsprocess vi alla nu är mitt uppe i. Att i dagens debatt föregå den pågående processen inför ett ställningstagande vore därför övermaga. Remisstiden för synpunkter på betänkande har precis gått ut. Vi läser nu med stort intresse de lämnade remissvaren som naturligtvis utgör en viktig del av det samlade underlaget för mitt och regeringens ställningstaganden om den framtida kulturpolitikens inriktning. 45 (): Åhörare på läktaren! Kanske några av er är framtida konstnärer eller kulturarbetare. Jag vill börja med att tacka ministern för svaret på min interpellation. Jag hoppas på en intressant och givande debatt med kanske mer klargörande svar än vad jag kan finna i det skrivna svaret. Jag börjar med min fråga om bildkonstnärernas förhandlingsrätt när det gäller deras individuella visningsersättning. Det var en enig riksdag som 2005 gav regeringen i uppdrag att lämna förslag till praktisk förhandlingsordning vad gäller den individuella visningsersättningen. Vid den här tidpunkten var kulturministern ledamot i kulturutskottet, och som jag kan förstå det stod hon helt bakom också det här uppdraget till regeringen. Vad har sedan hänt? Ja, har inte jobbat med den här frågan. Vi kunde läsa i budgetpropositionen att man lämnade uppdraget till . har lämnat sina förslag , tror jag det var men inte heller i berördes den här frågan. Man kan ju undra varför den inte fanns med i när det nu var ett uppdrag från ministern. I sedvanlig ordning bollar kulturministern nu frågan vidare, men vart? Ja, den har varit i , den har varit i departementet, den har varit i , och då? Jo, i svaret står att läsa att frågan har bäring på den kulturpolitiska arbetsprocess vi alla nu är mitt uppe i. Ursäkta, ministern, men jag tycker att detta är svammel. Vilken kulturpolitisk arbetsprocess och vilka vi är det fråga om? Det är väl ändå ministern och departementet som ska hantera det uppdrag som man har fått. Min fråga är: När kommer regeringen och kulturministern med ett konkret förslag till praktisk förhandlingsordning och genomför det uppdrag man fått av ? Jag blir lite konfunderad när jag läser svaret, för där står att regeringen uppmanades att pröva förutsättningarna för rätten att förhandla om den individuella visningsersättningen. Men så var det inte riktigt. Det står tydligt att det var fråga om ett uppdrag, och det handlade inte om att pröva förutsättningarna. Det handlade om att leverera ett konkret förslag. Är det nu så att ministern glider från den position hon hade när hon var i opposition i kulturutskottet? Var ministerns ståndpunkt bara populistisk, eller tänker ministern genomföra det uppdrag som man fått av ? Hur lång ska denna långbänk bli? Bildkonstnärerna har väntat nog. Min fråga till ministern är: När kommer ett tydligt besked om att genomföra uppdrag? 46 Kulturminister (): Jag lyssnar med intresse på och hennes engagemang, men till skillnad från satt jag faktiskt i kulturutskottet när det här beslutet fattades, och jag har lyckats få fram det här betänkandet. Jag kommer mycket väl ihåg den här diskussionen. Det var /06.