prot · GW0972 · 2009-02-18 00:00:00 — Tänk att sitta så fast i egna gamla värderingar att man inte ser att världen förändras utan fortfarande tror att gårdagens lösningar också fixar morgondagens problem. Det är skillnad mellan en framåt, nytänkande alliansregering och i synnerhet Socialdemokraterna och som är de två mest konservativa partierna i . Jag yrkar bifall till förslagen i utskottets betänkande och avslag på reservationen. 84 () replik: Efter det inlägget tror jag att jag skulle behöva åtta repliker. Jag vill börja med att förklara för att mycket av den lagstiftning som gäller ägarlägenheter ute i liknar den bostadsrättslagstiftning som vi har i , rent lagtekniskt, men man har inte en förening utan en samfällighet. Man har fortfarande ett andelsägande. Skillnaderna är väldigt små. Den första frågan som tog upp handlade om vad man äger och vad som är skillnaden. I den ägarlägenhetslagstiftning som finns är det inte ens definierat vad som är lägenheten. Det innebär att i varje enskilt fall kommer varje ägarlägenhetssamfällighet att ha problem att definiera vad som anses vara lägenheten och vad som anses vara samfälligheten. Det tror jag kommer att skapa jättestora problem. Jag tror att försäkringsbolagen kommer att få jättesvårt att försäkra samfälligheterna och den enskilda ägarlägenheten på grund av att det inte finns definierat. Det anser jag vara ett jättestort problem. Ett annat problem som inte finns med är att det inte finns några krav på hur samfälligheten ska redovisa sin ekonomiska berättelse. Jag tror att man som köpare tycker att det är väldigt viktigt att det är tydligt specificerat hur det ska göras. Jag tror att det finns många områden där lagstiftningen inte är tillräckligt bra. Jag hinner inte med alla mina frågor så jag sparar dem till min nästa replik. Min första fråga till är: Hur många ägarlägenheter tror du kommer att byggas? Den andra frågan är: Tror du verkligen att den lagstiftning som vi nu tar ställning till innehåller alla de delar som behövs för att klara av bekymmer kring störning, uppvisningsplikt och så vidare? 85 () replik: Jag ville bara tala om för hur det ser ut i övriga . Här har vi en ypperlig möjlighet att få en bättre integration. Många av våra invandare förstår inte hur man kan betala miljonbelopp för någonting som man inte äger. Men däremot är de vana vid upplåtelseformen äganderätt. Man känner sig tryggare om man vet att man äger någonting. Man får lov att köpa, man får lov att sälja, och man får lov att hyra ut utan att någon annan lägger sig i. Jag har därför stora förhoppningar om att detta ska kunna bidra till att lösa de problem som vi har på vissa håll. När det gäller problem eller möjligheter det beror på hur man ser på det, men jag ser det som möjligheter att hantera detta med avgränsningar kan det variera beroende på fastigheterna, vilken yttre omgivning det är och så vidare. Jag kan inte se att detta är annat än detaljer som man kan lösa på vägen. Om jag minns rätt sade man när jag började här att man hade behandlat aktiebolagslagen sju gånger . Det är förmätet att tro att den lagstiftning som vi ska fatta beslut om skulle vara den slutgiltiga. Jag tror inte att det är så i något annat sammanhang. Man får vara beredd på att det uppstår saker på vägen. Då får man korrigera. Alternativet skulle vara att man aldrig vågar anta en ny lagstiftning för att det skulle vara helt förskräckligt om man har missat något. Jag tror inte på den modellen. Jag är väl tillräckligt mycket halvdansk för att inse att man ibland måste komma till beslut. Sedan får man i efterhand rätta till och korrigera när avtal och liknande är tecknade. sade i sitt inledningsanförande att det var ett halvfärdigt förslag. Jag undrar därför om han skulle uppfatta att ett helfärdigt förslag hade varit bättre, det vill säga att vi också skulle kunna ombilda befintliga bostäder. 86 () replik: Det var stora ord i anförande. Men i hans replik fanns det inte många svar. Jag anser inte att den ofullständiga lagstiftningen kring till exempel definitionen av ägarlägenheter är en möjlighet. Jag tror inte heller att de försäkringsbolag som ska sätta sig ned och försäkra dessa olika fastigheter kommer att tycka det eftersom det kommer att bli oerhört snårigt att bestämma hur de olika fastigheterna ska försäkras och vilken del som samfälligheten ska försäkra och vilken del som ägarlägenhetsinnehavaren ska försäkra. Jag tror att det kommer att bli väldigt snårigt och väldigt problematiskt. När jag i mitt anförande lyfte fram att jag ville att man skulle ha ett heltäckande förslag handlade det inte om att jag tyckte att man skulle ha det vid ombildningar, även om jag tror att det kommer att ske väldigt få ombildningar om denna lagstiftning skulle bli verklighet. Det som jag menar är att man från regeringen kanske skulle ha lyft fram ett förslag i en helt ny lagtext, det vill säga att man hade skapat en lag som hade varit en ägarlägenhetslagstiftning på samma sätt som vi har en bostadsrättslagstiftning. Det hade gjort det tydligt, man hade fått med alla områden, och det hade gjort att arbetet hade känts mer seriöst. har man pusslat med ett antal olika lagstiftningar. Det ser jag som oerhört problematiskt. Avslutningsvis vill jag bara ha ihjäl den myt som säger att det även vid kommersiell uthyrning av ägarlägenheter är fullt besittningsskydd. Det stämmer inte. Om man bedriver en kommersiell verksamhet med uthyrning av ägarlägenheter och dessa ägarlägenheter kommer till försäljning är det så att de hyresgäster som bor i lägenheterna vid en försäljning och vid andra tillfällen kan bli tvingade att flytta om den nya ägaren vill flytta in. Det går därför inte att säga att besittningsskyddet är detsamma. Det är inte ett gängse besittningsskydd, utan hyreslagstiftningens gängse regler gäller inte på samma sätt vid uthyrning av ägarlägenheter som vid vanlig uthyrning. 87 () replik: Vi gör helt olika tolkningar av besittningsskyddet. Jag har från departementet fått ett skriftligt besked om att det är exakt samma lagstiftning när det gäller uthyrning i affärsmässig verksamhet, ingenting annat, och att det också är samma lagstiftning när det gäller uthyrning av privatbostad eller småhus. Det står också i propositionen. Det är därför som jag inte riktigt förstår varför har kvar uppfattningen att det inte skulle vara på det sättet. Jag har i alla fall inte kunnat få några tydligare besked, utan det är så. När det gäller den separata lagstiftningen har vi lite olika referenser. Vi jobbar med att göra saker och ting enkla och smidiga och inte krångla till dem. Det är klart att om det finns en gällande lagstiftning för fastigheter tar vi till vara den eftersom den är användbar även när det gäller ägarlägenheter. Varför skulle man då skapa ett eget lagrum just för den upplåtelseformen när den går att hantera inom befintligt lagrum? Jag förstår därför inte detta. Man kan dock säga att våra företrädare i inte har varit kända för att göra saker och ting enklare, utan de har byggt på olika system och därmed på olika sätt krånglat till tillvaron för oss invånare. Jag bedömer att det är av rationalitetsskäl och enkelhetsskäl med en tydlig lagstiftning som vi har kommit fram till detta. Skulle några oklarheter visa sig får vi ta ställning till dem då och lösa problemen. Det gör man i alla andra sammanhang. 88 (): Det har sagts en hel del i denna debatt, och det är mycket som jag skulle vilja bemöta, men jag ska försöka hålla mig till det som jag hade tänkt säga. Om man känner att man inte får svar får man återkomma i en replik. Jag kan börja med att instämma i det som mina allianskolleger har sagt tidigare. Jag kan konstatera att det har varit en lång process tillkännagivandet i om att vi skulle börja utreda detta nu i den sista omgången. har vi äntligen ett betänkande som faktiskt innebär att vi kan införa ägarlägenheter i i nyproduktion. Jag tycker ändå att det är lite historiskt. Det är i alla fall inte som vi inför en ny upplåtelseform i . Det har väldigt mycket diskussion om hur många frågor som man löser i och med detta. Men det är naturligtvis ingen som tror att detta löser alla frågor på bostadsmarknaden. Det vore väldigt naivt att tro det. Det tror jag faktiskt inte heller att bostadsminister har sagt, även om har sagt det . Jag yrkar därför, inte utan en viss glädje, bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. Att Socialdemokraterna, reserverar sig mot att man ska införa ägarlägenheter som en ny upplåtelseform förvånar nog ingen, åtminstone inte om man ser till historien. Vad man än tycker i själva sakfrågan kan man inte säga annat än att dagens oppositionspartier har varit konsekventa i sitt nej till en upplåtelseform som ger en ökad mångfald och valfrihet i boendet. Jag kan inte befrias från tanken att det har funnits och finns någon typ av ideologisk blockering i denna fråga. Egentligen finns bara ett undantag, och det var 1999 när röstade med de borgerliga partierna för det tillkännagivande som blev grunden för utredningen om ägarlägenheter. Vad som sedan fick att ändra uppfattning är höljt i dunkel. Så det är väl egentligen ingen som vet vad som hände. I och med att tydligen inte tyckte att detta var en bra idé längre stannade arbetet med ägarlägenheter upp helt och hållet. I en proposition från den dåvarande socialdemokratiska regeringen , Ändringar i fastighetsbildningslagens förfaranderegler m.m. en spännande titel gjorde regeringen helt kortfattat bedömningen att det inte bör införas någon lagstiftning om äganderätt i enskilda lägenheter i flerbostadshus. Det var faktiskt detta som dolde sig bakom detta m.m.. Vi var då väldigt förvånade över hur man kunde se så lätt på den frågan och kalla det m.m.. Allianspartierna reserverade sig naturligtvis i stor enighet mot detta beslut. Det märkliga var att man faktiskt hade infört tredimensionell fastighetsbildning som var en grundförutsättning för att man skulle ha ägarlägenheter. Men i den skapade man regler som helt enkelt skulle hindra ägarlägenheter. Det var det som man sedan hade som motiv för att inte införa sådana. Det var mycket av moment 22 i det resonemanget. hade några folkpartister en interpellationsdebatt med dåvarande samhällsbyggnadsminister . Hon sade då: Jag ser inget behov av ägarlägenheter. Vi gör olika bedömningar, och så är det ofta och ska vara, i den politiska debatten. Det kan man hålla med om. Som jag och regeringen ser det har vi en mångfald av upplåtelseformer, och så ska det vara. Det är väldigt viktigt för bostadspolitiken och för möjligheterna till valfrihet. Men vi i det är kanske det som är den stora skiljelinjen har aldrig tyckt att det är vi på den politiska sidan som ska bedöma vad människor har behov av eller inte. Precis som sagts i debatten här: Hur stort detta med ägarlägenheter blir har naturligtvis att göra med enskilda personers val . Ägarlägenheter är en möjlighet. Det blir väldigt märkligt när vi från politiskt håll definierar vad folk har behov av eller inte. fick vi ju ett maktskifte, som väl alla har märkt. Då återupptogs arbetet med den utredning som den socialdemokratiska regeringen hade tagit fram. I den utredningen utreddes bara frågan om nyproduktion. Det var vad som föreslogs. Det är trots allt något krångligare att gå in i en ombildning. Om ett förslag ska byggas på den utredningen blir det därmed en begränsning till nyproduktion. Om man ska gå vidare måste det beredas ytterligare. Som jag sagt är i alla fall oppositionspartierna konsekventa. I sin motion och i sin reservation skriver oppositionen: Att människor ska kunna äga sin bostad är självklart på en fungerande bostadsmarknad. Men sedan dras tydligen en gräns. Det ska inte införas ägarlägenheter som ger möjlighet till direkt ägande i flerbostadshus. Jag tycker mig märka en liten nyansskillnad i debatten här . Åtminstone från socialdemokratiskt håll har jag uppfattat att i grunden lite grann är öppen för att analysera och ta ställning till förslaget om ägarlägenheter. Det är en viss omsvängning i förhållande till tidigare då man egentligen uttryckte: Det behövs inga ägarlägenheter. Det hörde vi inte bara från . Även dåvarande bostadsministern uttryckte exakt samma sak. Sedan blir er slutsats att rakt av yrka avslag på propositionen. Det är naturligtvis också konsekvent. Som vi fått höra här i debatten bygger man upp otroligt många oöverstigliga hinder. Då måste man ju säga nej. Med den bild av verkligheten som bland annat framställer här blir naturligtvis ett nej den logiska följden. Vilka argument är det då som framförs? Ja, jag ska ge några exempel från reservationen. Där säger man att det föreslagna regelverket är bristfälligt, att det riskerar att leda till ytterligare spekulation på bostadsmarknaden, att det cementerar en otrygg situation för stora grupper boende, att vi får fler oprofessionella hyresvärdar på svensk hyresmarknad, att bruksvärdesprincipen riskerar att sättas ur spel och att det är ett otillräckligt regelverk för det som rör förvaltning av gemensamma tillgångar. Det finns fler argument. Vad jag här nämnt är ett axplock. De här invändningarna saknar enligt min mening reell grund. Det finns inga bärande argument för att enskilda människor inte ska kunna få välja att bo i ägarlägenhet, i en direktägd bostad i ett flerbostadshus. Man kan fundera på de olika invändningarna. När det gäller detta med spekulation måste vi ändå ha utgångspunkten att det naturliga även i detta fall kommer att vara att enskilda människor förvärvar en bostad för att själva bo i den. När man lyssnar på debatten här verkar det inte ens vara en tanke. Men med ägarlägenheter kommer det att vara fallet, precis som med alla andra typer av bostäder. Att det direkta ägandet ger full dispositionsrätt ligger i ägandets natur. Att man fritt får hyra ut och försälja en lägenhet, sin privata egendom, är vad ägandet går ut på. Jag kan inte se annat än att samtliga invändningar i reservationstexten har beaktats i regeringens förslag. Med tanke på hur som beredningsprocessen tagit och med tanke på att införandet av ägarlägenheter görs genom förändringar i gällande lagstiftning torde regelverket vara förutsägbart och rättssäkert. Här har jag en helt motsatt uppfattning, ! Det är en styrka att man använder befintlig lagstiftning som man har stor erfarenhet av. Att ägarlägenheter förs in i det sammanhanget ger just en trygghet, inte en försvagning. Ska man göra en helt ny lagstiftning är risken mycket större att det blir luckor. Jag förstår inte riktigt att det skulle finnas ett behov av det. Man är nog lite dum om man inte också försöker vara lite ödmjuk i det här fallet och säga att det om ett nytt regelverk införs kan uppstå situationer som inte riktigt har förutsetts. Det är precis som här sagt. Om man ska sitta och grunna på saker som eventuellt kan hända blir det till slut väldigt svårt att fatta något beslut över huvud taget. Därför tycker jag att det är väldigt bra att regeringen utskottet står naturligtvis bakom detta kommer att följa utvecklingen och ta initiativ till en tidig utvärdering. Ett motargument i motionen är att man även ska se detta på . Men det finns ju inget motsatsförhållande i att tidigt utvärdera. I utvärderingens natur ligger väl att man ser till vad som har hänt och till vad som framåt ska hända. En tidig utvärdering hindrar alltså inte att man ser saker på . I stället är det närmast en förutsättning. Sammanfattningsvis: Jag kan inte se annat än att denna reform kommer att bli väldigt bra. Alla problem löses inte därmed, men reformen ger människor i en ökad valfrihet. Sannolikt kommer den att innebära att bostäder tillförs bostadsmarknaden, vilket aldrig kan vara negativt. Jag har mycket svårt att tro att reformen som sådan hindrar att bostäder uppkommer på bostadsmarknaden. Från en enig allians om jag nu får prata för de andra i alliansen; jag tror inte att de kommer att protestera kan det väl sägas att vi välkomnar det här förslaget. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationen. I detta anförande instämde (). 89 () replik: Under debatten här har vi kommit in på detta med att se sig om i . Jag tänker börja där. I har vi i diskuterat ägarlägenheter. Ett antal europeiska exempel har lyfts fram som oerhört bra och som lösningen på alla problem. Men när man tittar på de olika exemplen runt om i ser man att det skiftar ganska mycket. Det går inte att säga att det och det är definitionen av en ägarlägenhet. Det finns ju ägarlägenheter för vilka reglerna väldigt mycket liknar vår bostadsrättslagstiftning, och det finns ägarlägenheter som nästan är som våra egnahem. Det går alltså inte att definiera på nämnda sätt. Har vi inte hamnat i en väldigt semantisk debatt? Jag förstår att man som borgerlig företrädare i debatten om ägarlägenheter kan tycka att det känns ganska bra att nu ha ställt sig bakom en lagstiftning om ett införande av ägarlägenheter. Men vad har vi egentligen gjort? Har vi inte skapat en papperstiger här? Vad är skillnaden mellan den bostadsrättsliga lagstiftningen och lagstiftningen om ägarlägenheter sett till de praktiska delarna när det gäller de boende? Om man bortser från de delar som vi tidigare talat om, nämligen att man fritt får sälja och fritt får hyra ut, är de praktiska skillnaderna för de boende väldigt få. I en bostadsrättsförening är du en andelsägare. Du har nyttjanderätt. Har du en ägarlägenhet äger du den fysiska lägenheten samt runt om. Du är också andelsägare av tak och lite annat. Vad är då egentligen den praktiska skillnaden? Dock finns det en del skatteskillnader och lite annat som jag redan tillräckligt mycket har diskuterat här . Är det alltså inte fråga om en papperstiger? Vad är skillnaden? Pratar vi inte bara semantik, eller? 90 () replik: Man kan undra vad som är problemet. Det är klart att det finns en skillnad, vilket här tagits upp. I en bostadsrättsförening äger man en andel. Det är faktiskt skillnad. Även ekonomiskt finns det ett samröre på ett helt annat sätt. När det gäller en del andra praktiska saker i det vardagliga livet kan jag säga att i bostadsrättsföreningar, i ägarlägenhetssammanhang och i radhusområden har man mycket gemensamt som man vårdar och sköter. Så är det utifrån att man bildar gemensamhetsanläggningar. I har vi ett väldigt bra system. Lantmäteriet tilldelar andelar. Man är skyldig att vara med i den samfällighetsförening som sköter det hela. Från den synpunkten har vi i ett fungerande system detta sagt med tanke på talet om att ha en särskild lagstiftning. Det är, som sagt, stor skillnad. I ägarlägenhetsfallet får du möjlighet att direkt äga en bostad i ett flerfamiljshus. Du kan inteckna bostaden, och du har fri dispositionsrätt. Det är faktiskt så att om du ska hyra ut en bostad i en bostadsrättsförening ska föreningen ge sitt tillstånd. Om det vore exakt samma sak fanns det ingen anledning att ha den här diskussionen. Vad är egentligen bekymret? Jag tycker att Socialdemokraterna är svaret skyldiga. Vad är bekymret som gör att man desperat försöker att få det så likt bostadsrättsförening så att det inte finns något behov av det? Man kan titta ute i . Vi behöver inte gå så hemskt långt. Om man befinner sig hemma hos mig på kan man till exempel gå till . Tittar man på deras ägarlägenheter ligger de någonstans mittemellan de två upplåtelseformer som vi nu kommer att ha. 91 () replik: Det är inte speciellt stora praktiska skillnader för det enskilda boendet. Om vi skulle gå ut och fråga människor, om det nu finns speciellt många ägarlägenheter byggda då, vad det är för upplåtelseform de bor i och vad som skiljer den från någon annan, tror jag att de kommer att ha väldigt svårt att definiera det. Man har svårt att definiera det. Det finns de som bor i kooperativ hyresrätt som tror att det är bostadsrätt. Det finns många sådana förvecklingar. Jag tror att det finns ett antal problem redan som det är . Den borgerliga majoriteten säger gång på gång att det är viktigt med enkla regler. Det här är väl ett område där det är viktigt med enkla regler. Om syftet nu är och det är väldigt viktigt att man fritt ska få försälja och fritt få hyra ut hade man bara kunnat göra ett antal små förändringar i bostadsrättslagstiftningen och sedan hade det varit löst. Men det handlar om att skapa just ägarlägenheter. Jag vet egentligen inte vad den praktiska skillnaden för den boende är. Jag håller med dig om att skillnaden är att du kan ha lagfart på den fysiska lägenheten plus i taket, golvet och väggarna. Tyvärr är det inte definierat hur många centimeter eller vad som kan ingå, men det kanske kommer att lösa sig . I en bostadsrätt är det fråga om en andel. Men du skulle mycket väl lagstiftningsmässigt kunna ge andelsägaren och ägaren av nyttjanderätten till andelen en mycket större makt. Den skillnaden finns inte. Jag har en fundering om den ofantligt bra lagstiftningen om samfälligheterna. Jag håller med dig om att den är jättebra. Varför har man då infört 20-procentsregeln? Den kommer att göra stora andelsägare inte kommer att ha ekonomiskt inflytande i samma grad som mindre andelsägare. Det tror jag att kommer att skapa stora problem. 92 () replik: Det visar sig att vi har kommit ganska långt från vad som uttrycktes i texten i motionen om att människor självklart ska kunna äga en bostad på en fungerande bostadsmarknad. ska vi bevisa att man inte ska få tillfälle att äga en bostad i ett flerfamiljshus. underskattar enskilda människor å det grövsta. Jag tror inte att det skulle vara så komplicerat att människor som bor där inte skulle veta vad de bor i. Med det resonemanget borde vi dra in upplåtelseformer som till exempel kooperativ hyresrätt. Om du går ut och frågar människor på gatan är det säkert inte så särskilt många som kan tala om vad det är. Människor vet vad de bor i. Jag bor till exempel i en hyresrätt hos allmännyttan. Det vet jag alldeles säkert, eftersom jag betalar hyra , så det måste väl vara så. Jag tvekar inte en sekund om det. Jag tror inte att det behövs någon jättebegåvning för att förstå hur man har förvärvat sin bostad. Det resonemanget tycker jag är mycket märkligt i sammanhanget, men jag är lite försiktig . Sedan går jag till frågan om samfällighet och ökad procentsats. Det är för att man i vissa sammanhang ska ha en balans i föreningen så att alla ska ha ett inflytande och att några inte ska ha ett jätteinflytande. Det skulle bli ett slags majoritetsinflytande så att några få kan styra en hel samfällighetsförening. Det skulle inte fungera speciellt bra. Det är därför man har den här typen av spärregler. 93 (): får vi en ny boendeform i . Äntligen, säger många. Jag som inte ha varit med i den bostadspolitiska debatten så länge tycker att det är roligt att vi följer med den internationella utvecklingen och att det som finns i många andra länder också kommer att finnas i vårt land. Ändå är det inte det som är det yttersta syftet med att införa ägarlägenheter. Det är att öka mångfalden och valfriheten i boendet och att stärka enskilda människors makt och inflytande över sitt boende. Avsikten är också att vi ska kunna öka bostadsproduktionen och att man ska få ett ökat utbud av lägenheter. Det är fem viktiga positiva effekter av ägarlägenheter. Det är jätteintressant när tydligt säger: Det är dåligt, orättvist och otillräckligt. Det tre delarna säger väldigt lite om reformen. Det som säger väldigt mycket om reformen är de fem delarna mångfald, valfrihet, enskildas makt över sitt boende, ökad bostadsproduktion och ett ökat utbud. Enligt Socialdemokraterna, kommer regelverket för ägarlägenheter att leda till ökad otrygghet och spekulation. Man har synpunkter på uthyrning och hävdar att den som hyr en ägarlägenhet ges en svagare rättslig ställning till exempel när det gäller besittningsskyddet, som vi har hört här. Man påtalar att hyresgäster i ägarlägenheter utestängs från möjligheten att byta sin lägenhet mot annan bostad. Det är en kritik som inte alls är befogad.