prot · GW09117 · 2009-05-13 00:00:00 — Vi tydliggör vikten av att förebygga ohälsa, vikten av valfrihet och vikten av dokumentation, och vi erkänner anhörigas och andra personers arbetsinsatser, delaktighet och kunskap. Att detta nu avspeglas i lagstiftningen är jag oerhört glad för. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 12 § Ändringar i arbetslöshetsförsäkringen Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2008/09:AU10 Ändringar i arbetslöshetsförsäkringen (prop. 2008/09:127). 84 (): Vi ska nu debattera arbetsmarknadsutskottets betänkande 10, Ändringar i arbetslöshetsförsäkringen. Det är ett betänkande som vid första anblicken möjligen kan se lite harmlöst ut. Det kan ge intryck av att man har en majoritet i utskottet som vill ta ansvar för de arbetslösa, den svenska arbetsmarknadsmodellen och den svenska ekonomin. Men så är det naturligtvis inte. Högerregeringen och högerns majoritet här i kammaren och i utskottet har ingenting positivt att tillföra till vår arbetslöshetsförsäkring, till vår arbetsmarknadsmodell eller till detta samhälle över huvud taget. Man ska öka möjligheten till ny- och återinträde i arbetslöshetskassorna och öka möjligheten till inkomstrelaterad ersättning från försäkringen. Det låter naturligtvis bra. Att vissa socialförsäkringsförmåner ska beaktas vid beräkningen av arbetslöshetsersättningen låter också bra. Att kraven på aktuellt arbete för rätt till inträde i arbetslöshetskassan tas bort låter inte bara bra, det är faktiskt rätt bra. Att avgiften ska reduceras med , vilket är ett förslag i betänkandet, låter också bra. Men för att man ska förstå detta och sätta det i sitt sammanhang måste jag lite grann rekapitulera vad som har hänt som vi har haft en högermajoritet i denna kammare. Högermajoriteten inledde mandatperioden genom att utdela ett kraftfullt slag mot det svenska samhället och mot den svenska arbetsmarknadsmodellen genom att montera ned arbetslöshetsförsäkringen, genom att göra den kraftfullt dyrare och kraftfullt sämre. Genom att urholka arbetslöshetsförsäkringens innehåll och höja priset för den jagade man ut en halv miljon människor ur försäkringen. Det är så att säga den bakgrund som man måste ha för att kunna förstå de förslag som finns från borgerligheten i detta betänkande. Om man inte ser det och inte har den bakgrunden kan man möjligen luras tro att högermajoriteten vill något gott här . Men så är inte fallet. Inledningsvis gjordes det här i en högkonjunktur. Man har trott, och även argumenterat för, att detta på något sätt skulle stärka incitamenten så att de som har valt arbetslöshet i stället ska välja arbete; det var ju grundtanken. har vi lämnat högkonjunkturen. befinner sig i en lågkonjunktur och i en kris på arbetsmarknaden. Vi har en varselvåg, och vi har en jobbkris. Det finns helt enkelt inga jobb där ute att söka för dem som enligt de borgerliga har valt att vara arbetslösa. Valet arbete blir alltså svårare och svårare. Då kan man helt klart börja fundera över hela argumentationen för att genomföra de här förändringarna. Men vad som är lite spännande att se är att det nu när vi drabbats av den här lågkonjunkturen och krisen på arbetsmarknaden har börjat uppstå lite bristningar inom borgerligheten. Man har börjat förstå att man kanske är tvungen att lite grann skyla över det som var den ursprungliga idén med alla försämringar som man har gjort. har man börjat prata om att återställa när det gäller en del av de dumheter som genomförts bland annat nivån i a-kassan. I och för sig kan väl vem som helst räkna ut att man tappar deltagare i en försäkring som kraftfullt försämras och där priset sedan höjs. verkar det som att regeringen var förvånad över detta. Vi i oppositionen var inte förvånade, utan vi varnade från början för det här. har regeringen insett att det finns en koppling mellan hur man har hanterat a-kassan och att folk har valt att lämna den. Då vill man, som man säger, reducera avgiften med . IAF, den myndighet som är tillsatt för att hålla koll på och övervaka försäkringen konstaterar i en rapport det självklara: Den primära orsaken till de generellt sjunkande medlemstalen i kassorna torde vara den ökade medlemsavgiften för den enskilde. Allt det här, som naturligtvis är självklarheter för vem som helst, har även nått regeringens öron. sade i tv för bara något halvår sedan att den föreslagna höjningen med kanske inte riktigt räcker. Sedan har vi inte sett något mer där; ingenting mer har kommit, utan det förslag som föreligger är det om att reducera avgiften med . Vad händer då? Ja, man kommer till slutsatsen att avgiften är för hög och ska reduceras. Det säger man och lägger fram ett förslag om det. Men i verkligheten höjer man avgiften. Detta är någonting som är oerhört betecknande och någonting som det finns anledning att stryka under och peka på. Den här regeringen och den nuvarande riksdagsmajoriteten agerar på så sätt att man säger en sak och gör en annan sak. Man säger att man har kommit till insikt om att avgiften är för hög och att det inte är bra för samhället, för arbetsmarknadsmodellen eller för de arbetslösa med en så hög avgift. Man säger man att man ska sänka avgiften, men i själva verket höjer man den. medlemmar har fått en avgiftshöjning med . Från att såväl regeringen och finansministern som utskottsmajoriteten ansett att avgiften var för hög har denna nu alltså höjts med . medlemmar kommer inte i sin a-kassa att få del av en sådan här låtsassänkning med . Om man har kommit till insikt om och argumenterar för att avgiften är för hög och höjer den med agerar man bedrägligt, skulle jag vilja påstå. Om det var så att man argumenterade för att det är rätt och riktigt med en hög avgift och sedan höjde avgiften med hade vi kunnat diskutera det utifrån vår olika syn på hur avgiften borde vara konstruerad. Men när man först höjer avgiften och sedan säger att det är för mycket och att man ska sänka den och sedan låtsas sänka den man lägger fram förslag som är låtsasförslag, förslag som inte har någonting med verkligheten att göra och som inte ger en enda krona till medlemmarna till exempel i a-kassa agerar man bedrägligt, skulle jag vilja påstå. Förslaget om att vissa socialförsäkringsförmåner ska beaktas vid beräkningen av arbetslöshetsersättning kan möjligen ses som ett fall framåt. Men varför införde man det här om man tycker att det är så dåligt? Det kan man till att börja med fundera över. Och om man nu vill rätta till det här, varför försäkrar man i så fall inte inkomsten som vi föreslår i vår motion och i vår reservation? Varför envisas man med att försäkra en annan försäkring och så att säga ge på ? Vad är tanken med det? Ja, den enda tanken är möjligen att man vill hålla nere, smygsänka, alltså låtsas att man höjer men smygsänker, att man säger en sak och gör en annan sak precis som hela regeringens och borgerliga majoritets politik i denna kammare i varje fråga går ut på: att säga en sak och att göra en annan sak. Det finns också en del andra komplikationer med förslaget om att socialförsäkringsförmånerna ska beaktas vid beräkningen av arbetslöshetsersättning. Detta med hur den administrativa delen rent tekniskt ska skötas har man medvetet och med öppna ögon gjort så komplicerat att det med stor sannolikhet kommer att innebära att de försäkrade som blir arbetslösa antingen får fel ersättning eller får vänta väldigt länge på att få ut sin ersättning eftersom de som är satta att hantera detta inte har fått medel till att genomföra sin uppgift. Man ger alltså och a-kassan en uppgift. Men medvetet och med öppna ögon ger man dem inte medel till att genomföra uppgiften. Medvetet och med öppna ögon kommer man att rigga situationen att de arbetslösa antingen får fel ersättning eller får vänta väldigt länge på att få ut sin ersättning. På många punkter gör detta mig mycket upprörd. Arbetslöshetskassorna befinner sig ju i en väldigt besvärlig situation med en mycket tung arbetsbörda. har de utsatts för administrativt krångel från regeringens sida och från majoriteten i denna kammare. De sliter och sliter, som det är en väldigt svår situation när det gäller att i rätt tid få ut rätt pengar till dem som är arbetslösa som inte har några buffertar, som inte har tid att vänta, som inte har råd att vänta och som inte har någon möjlighet att vänta. Ovanpå detta lägger man nu alltså ytterligare administrativt krångel. När förslaget var ute på remiss och arbetslöshetskassorna fick möjlighet att yttra sig över det svarade man just att upplägget kommer att leda till de och de problemen. Man hade en annan lösning, i princip den lösning som vi föreslår att det hade varit vettigare att se till att försäkra inkomsten i stället för att försäkra en försäkring. Då hade problemet inte uppstått. När man från arbetslöshetskassorna insåg att majoriteten hade för avsikt att gå vidare med det ursprungliga förslaget kom man in med ett förslag om hur det här administrativt kunde lösas. Från kassornas sida ser man naturligtvis att man är skyldig att följa de beslut som fattas här i kammaren. Men man ser att det beslut som är på väg att fattas är ödesdigert och att det kommer att innebära stora problem för de arbetslösa. Kassorna kommer då med ett förslag om hur detta administrativt skulle kunna lösas. Man kommer till utskottet med sitt förslag så att vi kan ändra i betänkandet för att åtminstone inte orsaka de här helt onödiga administrativa nota bene inte politiska problemen. Från den borgerliga majoriteten rycker man på axlarna. Man struntar fullständigt i detta och säger: Låt gå! Vad spelar det för roll om den arbetslöse får fel ersättning, inte alls får någon ersättning eller får vänta väldigt länge på sin ersättning? Det är den omsorg som regeringen och denna kammare har om vår arbetslöshetsförsäkring och om de arbetslösa och den personal på kassorna som är satt att utföra de mer eller mindre omöjliga uppdrag som de har. Varför gör man då på det här sättet? Ja, det är klart att man vill försvåra och försämra för dem som är arbetslösa. Det har man inte stuckit under stol med. I budgettexten och annan text kan man läsa om att de arbetslösa har det för bra och att de så att säga ska tvingas till arbete genom att piskas lite hårdare. Det är den ena delen. När det gäller det helt onödiga administrativa krångel som man lägger på kassorna och som man vet kommer att leda till stora problem kan vi fundera på vad man är ute efter när man med öppna ögon gör sådant och vägrar att lyssna. Jag avser då inte den politiska förändringen utan den administrativa förändringen. När man medvetet väljer så krångliga lösningar att de skapar de här problemen är det klart att man inte vill vårt a-kassesystem något gott. Den enda slutsatsen jag kan dra är att man vill se systemet med a-kassor sakta men säkert malas ned under tyngden av den administration som man medvetet och med öppna ögon lägger på dem. Det här tycker jag är oerhört allvarligt. Om man säger, som man gör i , arbetsmarknadsministern och en EU-parlamentariker, att man vill den svenska modellen väl kan man inte i riksdag rösta igenom förslaget i det här betänkandet som går stick i stäv med allting som den svenska arbetsmarknadsmodellen står för. Bortsett från att man lägger en oerhört tung börda på redan oerhört drabbade arbetslösa sätter man faktiskt också den svenska modellen ur spel genom att agera på det här sättet. Det är ett stort ansvar som den borgerliga majoriteten tar om man röstar igenom det här förslaget . Det blir som sagt en höjning i stället för en sänkning. Det kommer att leda till ökade orättvisor mellan kassorna. Vissa kassor kommer att lyckas klara sig med en sänkning såsom avgiftssystemet är konstruerat, men de flesta kassor, och framför allt kassor med lågavlönade och många arbetslösa, kommer att råka ut för en höjning. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till reservationen. 85 (): Om man ställer ut en kaffekittel i skogen och skjuter 50 hål i den med en hagelbössa kan man visserligen hävda att det är en kaffekittel, men så fort man fyller den med vatten och sätter den på spisen blir det helt uppenbart att den inte längre duger till att koka kaffe i. Om man då kommer sättande med tejp och säger att nu tätar jag tre fyra av hålen förändrar det inte det faktum att kaffekitteln över huvud taget inte längre fyller sin funktion. Det är lite på det sättet som regeringen agerar när det gäller arbetslöshetsförsäkringen. Man försöker ge sken av att man kommer med en rad förbättringar, men det är i bästa fall en skönmålning och i värsta fall, skulle jag vilja säga, ett rent bedrägeri. Arbetslöshetsförsäkringen är en helt central del av den gemensamma välfärden. Den spelar en helt avgörande roll för enskilda människors trygghet. Den spelar en avgörande roll för lönebildningen och faktiskt för hela samhällsekonomin. Den här försäkringen har den borgerliga regeringen sedan dag ett vid makten utsatt för en fullständig svärm av hagelskott som har försämrat och brutit ned hela försäkringen. Avgiften för medlemskapet har man chockhöjt . Avgiftssystemet har gjorts om i grunden så att avgiften stiger ju fler av medlemmarna i en a-kassa som drabbas av arbetslöshet. och Restaurangs medlemmar, till exempel, kostar det att vara med i a-kassan, och det är den grupp på svensk arbetsmarknad som har den högsta arbetslösheten och de lägsta lönerna, som de som har de högsta lönerna, som sitter allra säkrast på sina jobb och löper allra minst risk att bli arbetslösa, akademikerna, betalar bara till sin a-kassa ungefär samma som innan regeringen började med alla sina försämringar. En tydligare illustration än så av det borgerliga solidaritetsbegreppet är svår att få; mer till dem som har mycket och mindre till dem som har lite. Man har också sänkt ersättningsnivån och infört en bortre parentes vid . Efter det får man bara ut av sin tidigare inkomst. För ungdomarna ligger den bortre parentesen vid endast , så man har ju också passat på att införa åldersdiskriminering i ett system som var generellt och gällde lika för alla. Deltidsarbetslösa blir av med rätten till ersättning . Det har blivit betydligt svårare att över huvud taget kvalificera sig till ersättning för den som inte har en fast heltidsanställning. Och de som inte har en fast heltidsanställning är framför allt ungdomar och kvinnor i arbetaryrken. Även där har man byggt in en diskriminering i ett system som var generellt. Resultatet av det här har inte låtit vänta på sig. A-kassorna har, som sagts tidigare här, förlorat en halv miljon medlemmar . saknar nästan hälften av de arbetssökande rätt till ersättning från a-kassan. Hälften av de arbetssökande har inte rätt till ersättning från a-kassan ! Och bland dem som är under 25 är det tre av fyra som saknar rätt till ersättning. Begränsningen av rätten att deltidsstämpla har ju inte alls lett till fler heltidsjobb, vilket var det som man motiverade den här förändringen med. Tvärtom har Arbetsförmedlingen visat att det som har hänt är i stället att flera deltidsarbetslösa har känt sig tvingade att säga upp sig från sina deltidsjobb och bli arbetslösa på heltid. Jag har själv träffat arbetsförmedlare som helt förtvivlat berättat att de inte kan göra något annat än att råda personer att inte tacka ja till tillfälliga jobb eller att helt enkelt säga upp sig från korta deltidstjänster, därför att de förlorar pengar på att arbeta på grund av de nya reglerna i a-kassan. Det är inte heller så att a-kassan längre är någon inkomstbortfallsförsäkring. Det är bara en fjärdedel av a-kassans medlemmar som får ut av sin inkomst vid arbetslöshet. Tre fjärdedelar av löntagare är underförsäkrade och får inte ut de utlovade . Och för en genomsnittlig Volvoarbetare, som händelsevis hör till dem som i väldigt hög grad blir arbetslösa, betyder det att inkomsten blir nära nog halverad. Både regeringen och den borgerliga majoriteten i utskottet fortsätter att prata om arbetslöshetsförsäkringen som en central del av en fungerande arbetsmarknad, att den ger ekonomisk trygghet för enskilda och spelar en viktig roll som automatisk stabilisator vid konjunktursvängningar. Mot bakgrund av allt detta är det ren rappakalja. Arbetslöshetsförsäkringen ska fungera på det sättet. Den ska fylla de funktioner som majoriteten talar om, men av borgerlig regering gör den inte längre det. Hela försäkringen läcker som ett såll, och det är den borgerliga regeringen och den borgerliga majoriteten som med vett och vilja har försatt försäkringen i den situationen. står vi här inför en förväntad massarbetslöshet. räknar regeringen själv med att mer än var tionde arbetsför svensk kommer att vara arbetslös. Inför den utsikten står vi nu betydligt sämre rustade än vad som var fallet , då krisen slog till förra gången. Och vi gör det naturligtvis för att den borgerliga regeringen vägrar att göra de investeringar som krävs för att få fart på ekonomin och sysselsättningen, men vi gör det också i hög grad därför att man faktiskt har slagit sönder trygghetssystemen över hela linjen, och arbetslöshetsförsäkringen är ju särskilt central just när vi står inför ett läge med hög arbetslöshet. Fler människor än kommer att få betydligt större sänkningar av sina inkomster på grund av arbetslöshet . Fler kommer i stället att hänvisas till socialbidrag och tvingas sälja av sina tillgångar och leva på existensminimum. Det håller på att bli en social katastrof, men också en samhällsekonomisk katastrof. Den raserade arbetslöshetsförsäkringen kommer att bidra till att strypa efterfrågan ytterligare i ett läge när det som behövs är stärkt köpkraft, framför allt hos dem som har de allra minsta marginalerna. Det driver i sig på lågkonjunkturen, vilket i sin tur riskerar att leda till ytterligare varsel och uppsägningar när människor får mindre pengar. Kostnaderna för arbetslösheten kan inte regeringen trolla bort genom att försämra arbetslöshetsförsäkringen. Det enda man lyckas göra är att vältra över dem på något annan. Den som får ta de här kostnaderna är i stället kommunerna. Nio av tio kommuner räknar med kraftigt höjda utgifter för försörjningsstöd , och nästan lika många kommuner och landsting räknar med att tvingas säga upp anställda i välfärden. Här finns ett direkt och uppenbart samband. I stället för att använda sina resurser till att behålla personal och erbjuda välfärd åt medborgarna tvingas kommunerna gå in och täcka kostnaderna för arbetslösheten, eftersom staten inte längre gör det genom arbetslöshetsförsäkringen. Och så har majoriteten mage att skriva i betänkandet att det vore oansvarigt att lägga mer resurser på a-kassan därför att man i stället vill värna välfärden! Det är ett resonemang som riskerar att skapa ytterligare arbetslöshet, men den här gången bland satiriker. Hur resonerar majoriteten när man menar att genom att rasera välfärdssystemet a-kassan stärker man välfärdssystemet någon annanstans, när det man gör är precis tvärtom? Man drar ju bort pengar både från arbetslöshetsförsäkringen och från kommuner och landsting, där välfärden faktiskt utförs. Dagens undermåliga arbetslöshetsförsäkring har regeringen raserat utifrån fullständiga nyliberala fantasier om att det är sänkta löner och hårdare press på de arbetslösa som är lösningen på arbetslöshetsproblemet. Men i själva verket har man försatt sig i en situation där den undermåliga försäkringen bidrar till att fördjupa krisen och skapa ännu mer arbetslöshet. Regeringen har fått kritik från snart sagt alla håll för den här politiken. Det är inte bara vi i oppositionen eller fackföreningsrörelsen som är kritiska till detta. och regeringens egna finanspolitiska rådgivare i har varit urkritiska mot det här. kom en rapport från där en av de saker de lyfte fram som det allra viktigaste är att förstärka arbetslöshetsförsäkringen för att ta ut ur krisen. delar inte rådets förslag om att a-kassan ska göras konjunkturberoende. Däremot är vi helt eniga om att det är en samhällsekonomisk katastrof att inte ha en fungerande arbetslöshetsförsäkring i ett läge när massarbetslöshet står för dörren. De förslag som finns i betänkandet kommer inte på något sätt att förändra det faktum att a-kassan läcker som ett såll och i grunden har slutat att fylla sina viktiga funktioner. Det är alldeles utmärkt att det meningslösa inträdesvillkoret slopas. Det har föreslagit . Det är också bra att medlemsvillkoret återställs till de som gällde innan regeringen påbörjade sitt sabotage av försäkringen. Men man kan fråga sig varför man bara gör det tillfälligt. Varför inte en permanent förbättring av möjligheten att kvalificera sig till a-kassan? Och varför gör man det med ett så in i krångligt system, som bara kommer att innebära ytterligare administrativt krångel för kassorna? Detta tillsammans med det faktum att man återigen har beslutat sig för att köra över Arbetslöshetskassornas , som har vädjat till utskottsmajoriteten om besinning när det gäller de nya reglerna för intyg från och arbetsgivarna ger en obehaglig känsla av att man egentligen inte alls är intresserad av att försäkringen ska fungera bättre för medlemmarna. Det ger en känsla av att man med vett och vilja faktiskt genomför försämringar både för dem som handlägger försäkringen och för medlemmarna trots att man vet att det kommer att leda till längre handläggningstider, mer krångel och kanske fler felaktiga utbetalningar. Varför gör majoriteten på det här sättet om man nu säger sig vilja förenkla och förbättra arbetslöshetsförsäkringen? Alldeles oavsett vad man vill göra politiskt är det obegripligt att man vill göra det krångligare och att det ska ta att få ut sin ersättning från a-kassan. När det gäller den föreslagna rabatten på medlemsavgiften är det på gränsen till bedrägeri att lansera den som en åtgärd för att komma åt problemet med att allt fler är oförsäkrade därför att de inte har råd att vara med i a-kassan. Det är precis som sade tidigare: På grund av det orimliga finansieringssystem som regeringen har infört kommer de som är i störst behov av att vara med i en a-kassa över huvud taget inte att få någon rabatt, utan tvärtom. ligger redan sju kassor över takbeloppet på och berörs inte av den här femtiolappen. De kommer inte heller att kunna sänka sina avgifter med vare sig någon femtiolapp eller något annat. Bland de kassor som ligger över taket återfinns och och tänk att det är ju de som organiserar de branscher som redan ligger bland de högsta när det gäller arbetslöshet! Det är också där flest människor väntar på varsel och är på väg ut i arbetslöshet. kommer dessutom ytterligare ett stort antal kassor att tvingas höja sin avgift på grund av de inbyggda automatiskt ökade avgifter som regeringen tar ut från kassorna. De enda kassor som kommer att kunna sänka avgiften är den lilla handfull kassor vilkas medlemmar har den stora turen att över huvud taget inte hotas av stigande arbetslöshet. Återigen: Hur fantastisk kan den borgerliga solidariteten bli? Den som löper risk att bli arbetslös ska betala mer, men den som kommer undan ska betala mindre. Om regeringen och majoriteten menade allvar med att de vill förbättra a-kassan och verkligen vill att fler människor ska vara medlemmar i arbetslöshetsförsäkringen och få den trygghet som det innebär vore det nu ett utmärkt läge att erkänna att det här var ett misstag och i stället sänka avgiften för alla medlemmar i a-kassan. Man borde höja taket och ersättningsnivåerna rejält så att människor har en möjlighet att leva på anständiga villkor under sin arbetslöshet. Man borde snabba på i stället för att krångla till handläggningen och göra det enklare och inte svårare att kvalificera sig för ersättning och få ut den i reda pengar. De förändringarna skulle verkligen betyda någonting för alla de människor som lever i oro och direkt skräck för att hamna i ett verkligt och mycket kännbart utanförskap som vi vet får långtgående konsekvenser både för enskilda människor och för hela samhället. Det skulle dessutom bidra till att lindra effekterna av krisen och till att rädda både jobb och välfärd.