prot · GX0923 · 2009-11-04 00:00:00 — I stället för att man utför tjänster inne i företaget är det andra mindre tjänsteföretag som specialiserar sig och säljer tjänsterna. Därför är det otroligt lägligt att tjänstedirektivet nu införs på bred front i alla medlemsländer, för det ger de svenska företagen bättre tillträde till en stor marknad där man kan specialisera sig, bli riktigt duktig, vara med och sälja på en större marknad och därmed ha otroligt mycket bättre förutsättningar än vad man skulle ha haft på en liten sluten marknad där specialisering inte är möjligt. Det är precis på det här sättet som det svenska välståndet är byggt sedan långt : Vi är små, vi specialiserar oss, och vi finns på stora marknader. Konkurrensen kommer inte främst från några få länder i med låglönekonkurrens utan från hela den globala ekonomin. De svenska företagen konkurrerar framför allt om både lokalisering och försäljning med företag som ligger i länder som är ganska lika vårt eget land. Därför är det otroligt viktigt att vi har tillträde till de marknaderna, och där är EU:s inre marknad viktig. Vi vet också från forskningen att företag som ger sig ut på internationella marknader ofta växer snabbare, har högre produktivitetsutveckling och därmed en bättre intjäningsförmåga. Det är precis den typen av jobb vi talar om när vi säger att vi inte ska konkurrera med låga löner utan med kvalitet och kompetens. Därför är det otroligt viktigt att svenska företag är med ute på en internationell marknad. Det är väldigt viktigt för utvecklingskraften i hela den svenska ekonomin, eftersom det spiller över på företagen runtomkring. Självklart är tillgången till ett bredare utbud av tjänsteleverantörer också någonting som gynnar svenska företag här i sin verksamhet när de kan köpa från utländska tjänsteproducenter. Vi får naturligtvis inte heller glömma att det gynnar oss konsumenter att få ett bredare och varierat utbud som är billigare och har bättre kvalitet och nya saker som inte har kommit fram . Det handlar helt enkelt om dynamik i ekonomin. Tjänstedirektivet och den lagstiftning som vi ska införa innebär kanske inte några enorma förändringar vad gäller företagens formella möjligheter till tillträde, eftersom vi redan har tillträde till den inre marknaden. Men det är rivandet av praktiska hinder och barriärer och en påtaglig förenkling av tillträdet som är det viktiga. Att riva den här typen av praktiska hinder är också något som vi vet främst gynnar små och medelstora företag. Det är det som man nu gör genom införande av en generell lagstiftning i alla länder. Vi vet att det är ganska många sektorer på tjänstesidan som av olika skäl och genom olika regleringar är uteslutna. Jag ska inte gå in närmare på det. Det handlar också om att den befintliga lagstiftningen på ett antal olika områden lag om automatspel, lotterilagen och så vidare behöver ändras i vissa detaljer för att undanröja problem som finns med befintlig lagstiftning. Det handlar också om att länderna ska samarbeta i tillsynen, att elektroniska informationssystem ska införas och att det regleras vilken information som leverantörerna måste lämna om tjänsten som sådan och hur man kan komma i kontakt med tjänsteleverantören. Det regleras i den nya lagstiftningen och i de nya informationssamarbetena. Det var ändå en befrielse att till slut höra Per komma upp i talarstolen och säga att det fanns någonting positivt i det hela, att handel är bra och att detta ger möjligheter efter att ha hört den långa litanian från Socialdemokraternas och representanter här som enbart såg problem och ett stort svart mörker som skulle lägga sig över hela om man ger tillträde till varandras marknader även på tjänstesidan. Det var inte lite problem som skulle uppstå i hela den svenska modellen om man tog på bort kraven på en i bosatt föreståndare vid etablering av filialer. Som framgår av propositionen och som har framgått av behandlingen kommer det nu att tillsättas en utredning som kommer att se över detta. Blanda inte ihop den finska modellen som man pratar om här med borttagandet. har gjort precis det som vi föreslår. Det är uppenbart att kravet strider mot tjänstedirektivet. Det är förmodligen så att det strider redan mot den befintliga EG-rätten eftersom kommissionen har inlett ett förfarande redan tidigare mot på den här punkten och har genomfört ett förfarande mot . Det är grunden för att har tagit bort motsvarande krav som gör att vi föreslår att ta bort kravet på en i landet bosatt företrädare. har i stället infört en paragraf inte i associationsrätten, som detta handlar om, utan i arbetsrätten om en behörig representant för att motta framställningar. Det är inte som ni här har fört fram att det är någon som har behörighet att förhandla och så vidare. Något sådant krav finns inte i den finska lagstiftningen. Det är därför uppenbart att det behöver ses över noggrannare. Det har inte gjorts inom ramen för den tidigare implementeringsutredningen. Det behöver göras inom ramen för kanske arbetsrätten på någon punkt eller på något annat sätt för att man ska säkerställa detta. Men det tillförs här på ett sätt som ni helt har bortsett ifrån en reglering med krav på hur man ska lämna information om hur människor kan komma i kontakt med företagen. Det är inte så att företagen inte går att få kontakt med bara för att man inte har en i bosatt företrädare. handlar det som den andra punkten som togs upp om att man ska skriva in i lagen om tjänster att arbetsrätten inte påverkas. Det står redan i direktivet. Det blir ganska konstigt om vi i olika lagar ska skriva in vilka andra lagar som inte ändras. Då måste man också definiera vad arbetsrätten är. I lag kan man inte skriva in arbetsrätten. Det är inget juridiskt begrepp på det sättet. Man måste då skriva upp långa listor på vilka lagar som inte påverkas. Det blir en väldigt konstig och bakvänd situation. Förmodligen borde man då lägga till många andra lagar som man påpekar inte ändras. I stället för att enbart som ni gör fokusera på ett potentiellt problem ska vi bejaka utvecklingen och se vilka möjligheter det ger. Vi ser självklart också, som jag sade tidigare, att det kan uppstå problem som inte finns . Man påpekar att det även med den reglering som finns är svårt att få fatt i människor att förhandla med. Vi förutsätter från utskottets sida att utredningen kommer till snabbt och jobbar skyndsamt och att man också bevakar utvecklingen. Om det skulle vara så att bara en bråkdel av den nattsvarta pessimism som ni nu målar upp blir verklighet får man snabbt lov att återkomma med någon form av provisorisk lagstiftning. Jag tror inte att så kommer att hända. Det vore därför otroligt knasigt om som ordförandeland skulle implementera tjänstedirektivet på ett sådant sätt som vi vet redan från dag ett uppenbart strider mot direktivet. Vi ska inte göra en bifråga till en huvudfråga. Med det här förslaget kommer svenska företag att ges nya och enklare möjligheter att exportera till andra länder och ges ett bredare utbud av tjänster här hemma. Det är väldigt viktigt för jobb och välstånd i vårt land. 5 () replik: För oss socialdemokrater är den svenska kollektivavtalsmodellen och arbetsrätten ingen bisak. Det är ingenting man kan skoja bort och låtsas som att det inte finns. Jag undrar om inte hörde min inledning på anförandet där jag tog upp vikten av tjänstedirektivet. Om inte annat kan hon läsa vår reservation där vi pekar på vikten av att man inför ett tjänstedirektiv. Jag förstår inte varför tycker att meningen om arbetsrätt inte ska tillföras. Genom att man tillför den meningen och skriver in att vi anser att arbetsrätten inte ska påverkas är man också tydlig med att EU-direktiv inte ska kunna komma in och förändra den lagstiftningen. Vi talar inte om krav på en bosatt företrädare utan om en behörig företrädare. Det har LO, TCO och krävt. De har också redovisat för näringsutskottet mycket tydligt vad det får för konsekvenser. försöker säga att det är en bisak i sammanhanget. Det visar uppenbart att de borgerliga ledamöterna antingen a) inte lyssnar på de fackliga företrädarna eller b) struntar i vad de säger. Det är lika illa vilket som. Min fråga till är: Hur har man tänkt sig detta? Det är uppenbart att kravet på behörig företrädare behövs för att kunna säkerställa den svenska kollektivavtalsmodellen. Vi har inte motsatt oss tjänstedirektivet som det ser ut nu efter att man tog bort ursprungslandsprincipen som skulle innebära att 27 länders invånare skulle kunna komma till och jobba under helt andra avtal och villkor. Men när man nu fick bort den skrivningen inför man det bakvägen. Varför tycker inte att det är viktigt? Varför är inte arbetsrätten och den svenska modellen viktig, ? 6 () replik: Det är ett otroligt märkligt sätt att formulera frågan: Varför är inte arbetsrätten viktig? Det är klart att den är viktig, men detta handlar inte om arbetsrätten. När jag säger att man gör en bisak till en huvudsak är det inte så att förhandlingsrätten tas bort eller arbetsmiljölagen upphävs. Det som upphävs är kravet på en i bosatt företrädare. Det är vad som tas bort. Då kan man inte säga så här. Det som står är också att arbetsrätten till exempel inte påverkas i enlighet med lagstiftning och i enlighet med gemenskapsrätten. Gemenskapsrätten tillåter inte detta, som vi kan se utifrån den process man har haft med när de tog bort just det här kravet. Gemenskapsrätten tillåter inte att man kräver att ett utländskt företag som är tillfälligt verksamt i ska ha en i bosatt företrädare. Så är det. Det betyder inte att jag inte tycker att den svenska modellen är viktig. Det är inte det som det här handlar om. I förslaget införs, inte bara för utan för alla länder, också kraven på informationspunkter. Det ställs krav på vilken information man måste lämna, och man måste lämna information om hur man får tag på folk. I det som man förde fram både i remissvaren och till utskottet har man på något sätt utgått från det finska, som är i någon form av arbetsrättslig lag. Jag kan inte exakt se motsvarigheten i den svenska lagstiftningen. Det handlar inte om motsvarigheten till filiallagen. Det gäller inte en behörig företrädare på det sätt som ni efterfrågar. Det är därför den här saken måste utredas. Hur kan man formulera detta? Men man behöver också se hur utvecklingen går och i vilken mån det här över huvud taget blir ett problem som är av den arten att det kräver åtgärder som man inte är säker på är förenliga med gemenskapsrätten. Tycker inte ni att gemenskapsrätten är något som är viktigt att följa? 7 () replik: Både i slutet av sitt anförande och i slutet av sitt svar medger att precis det som vi har stått och sagt kan uppstå. Det är det som vi har varnat för och som LO, TCO och gemensamt varnar för: Den svenska kollektivavtalsmodellen kan undandras genom att det inte finns någon behörig företrädare. säger att vi ska avvakta för att se vad utredningen kommer fram till. Låt oss prova och se vad det får för konsekvenser, säger hon. Det är uppenbart att konsekvenser kan uppstå i form av lönedumpning och att man inte får tag på den som är arbetsmiljöansvarig. Det kan till exempel bli så att inte kan få tag på den ansvariga arbetsgivaren. Hur ska man då kunna vidta åtgärder? pratar om information. Men vi pratar om en behörig företrädare för företaget och att detta är viktigt. Vi tycker att tjänstedirektivet är viktigt. Vi tycker att det är bra. Men vi tycker inte att det är bra att regeringen tar bort den här skrivningen och inte tillför det som LO och TCO har sagt. Jag är fortfarande besviken över att borgarna inte har lyssnat på de fackliga företrädarna och inte tar oron på allvar. 8 () replik: Vi har visst lyssnat på dem. Men ni blandar på något sätt bort korten och försöker få det att låta som om inte kollektivavtalen och förhandlingsrätten skulle finnas bara för att man tar bort kravet på en i bosatt företrädare. Det är där ni blandar bort korten och får det att låta som om de här rättigheterna skulle upphävas. Återigen: Det som man har fört fram och pekat på är en parallell med en finsk lagparagraf som inte är det som ni efterfrågar. Det är därför den här saken måste utredas vidare när det gäller hur det ska gå att i så fall säkerställa det hela. Men jag upprepar att vi inte vet detta. Det som man också redogjorde för i framställningen var problem som man menar uppstår . Vi fick ett antal exempel på konflikter och problem som har uppstått på den svenska arbetsmarknaden både med företag inom EES och företag utanför EES. Det är uppenbart att problemen har kunnat uppstå med den befintliga lagstiftningen. Då får man ställa sig en fråga. Vi vet ju inte om det över huvud taget uppstår någon skillnad i problemställningen. Detta handlar förmodligen om rätt oseriösa företag. Om det blir en skillnad kanske man måste tillföra någon form av provisorisk reglering om det här inte kan komma fram tillräckligt snabbt. Men vi vet ju inte ens det. Ni får det att låta som om själva förhandlingsrätten försvann. Så är det inte. 9 () replik: Med risk för att det blir en upprepning av det förra replikskiftet tänker jag fortsätta diskussionen om de fackliga organisationernas möjligheter att praktiskt förhandla med en tjänsteutövare i . Det är skillnad på dem som har en etablerad verksamhet i över och dem som är här . Det är just i den delen man tar bort kravet på att det ska finnas någon fast företrädare för företaget. Det är det som är problemet och det som vi riktar kritik mot. Hur ska det göras möjligt för de fackliga organisationerna att över huvud taget förhandla om arbetsmiljö och löner när det inte finns någon representant som har mandat att göra det? Det blir ett förhållande där de fackliga organisationerna får resa runt för att leta reda på någon som har möjlighet att företräda företag och förhandla. Det är det som den stora kritiken gäller. Det är detta vi har spetsat in oss på. Det gäller inte bara de fackliga organisationerna och de politiska partierna i opposition. Statliga myndigheter har också fört fram kritiken. Hur ska de kunna fullfölja sin myndighetsutövning om det inte finns någon de kan förhandla med? Det blir näst intill omöjligt. Det måste finnas ett svar på den frågan innan man fattar beslut och implementerar direktivet i svensk lagstiftning. har man med sju heltidstjänster jobbat i med att implementera och gå igenom det här. Det har funnits tid att se över detta. Det är ingen ny fråga, utan den har funnits med och kritiken har framförts . 10 () replik: Det finns risk för att även jag behöver upprepa mig. Detta beror inte på att det har varit för få personer som har utrett det här, utan det beror på att tjänstedirektivet uttryckligen förbjuder att man har den här typen av krav på att det ska vara i bosatta personer. Om ett företag finns här med verksamhet är det klart att de som jobbar på företaget måste bo här om de nu inte bor i och verksamheten är förlagd till eller så. Men annars är det självklart att man måste bo här om inte blir det svårt att hinna till jobbet på morgnarna. Det är inte därför man inte har hittat någon lösning. Det finns inget sådant krav. Vi vet också att kommissionen har bedrivit ett informellt förfarande mot om den här regeln, och vilken dag som helst kan det komma ett formellt förfarande. Min motfråga blir: Vad är ert förslag? Det som ni refererar till i den finska modellen är inte detta. Det är inte ett krav på en person som har rätt att företräda företaget, utan det är ett krav på en person som har rätt att vara brevlåda. Min uppfattning är att kraven på gemensamma informationspunkter förhoppningsvis kommer att fylla motsvarande funktion. Frågan är vad ni tycker att man borde göra. Det ni föreslår är att vi ska fatta ett beslut som vi vet strider mot det direktiv som vi ska införa. Det tycker vi känns bakvänt, speciellt då är ordförande. Då är det viktigt att vi kan utöva påtryckning på alla andra länder att genomföra detta fullt ut. 11 () replik: I det förslag som ligger här på bordet föreslår ni att vi ska genomföra någonting som ni uppenbarligen tycker strider mot den svenska modellen och de svenska fackliga organisationernas förhandlingsrätt. Det är ett ganska märkligt förhållande. Ni för in en lagstiftning som ni vet strider mot den svenska modellen för att sedan utreda konsekvenserna och därpå eventuellt komma med förslag. Det är väldigt märkligt. Vi kräver att det ska finnas praktiska möjligheter för de fackliga organisationerna och för myndigheterna att föra en diskussion med någon som har mandat att göra det här i . Vi har inte sagt att den personen ska vara bosatt här och ha en bostadsadress här. Det är inte vårt förslag, utan det här är ett led i att underlätta när det gäller att se till att det finns en konkurrensneutralitet mellan tjänsteutövande företag i . Risken är uppenbar att vi får ett förhållande med tillfälliga utövare och tjänsteföretag som dumpar löner och som har en försämrad arbetsmiljö för de anställda. Det finns en rad uppmärksammade rättsfall här i där man har sett att tillfälliga arbetstagare eller tjänsteutövare har kringgått den svenska modellen och de svenska kollektivavtalen. De fackliga organisationerna har inte kunnat komma åt företagen därför att de inte har funnits här i . Det här är ett problem för de företag som finns i och verkar inom de förordningar som finns, och det är också ett problem därför att det ställer arbetare emot varandra. Det strider också mot EU:s grundläggande tanke att vi ska motverka social dumpning. 12 () replik: Vi genomför inte en lagstiftning som vi anser strider mot den svenska modellen, men vi kan se att det kan uppstå ett praktiskt problem. Det är inte så att förhandlingsrätten tas bort eller att någon lagstiftning om vilka rättigheter och skyldigheter som ska gälla upphävs, men vi kan se att det skulle kunna uppstå fler praktiska problem än de som finns . De rättsfall som du hänvisar till och de problem som man har plockat fram har uppstått med befintlig lagstiftning med ett krav på en bosatt företrädare. Om detta skulle växa lavinartat därför att det här förslaget kommer att framkalla en våg där man ser som ett eldorado för skummisar jag tror inte det kan jag se ett behov av man går fram snabbt med en provisorisk förändring. Något som ni också bortser ifrån är att det tillförs andra moment i stället för den här lagstiftningen som handlar om krav på informationsgivning, och det är krav som inte finns . Jag förstår att det inte är roligt att vara i opposition om man ska hålla med varandra. Det är klart att vi diskuterar det vi är oense om även om jag skulle önska att det fanns en något större förståelse här. Det är möjligt att det fanns någon inledande bisats i det allra första inlägget om att det är bra. Det här handlar om möjligheter för svenska företag att ge sig ut och konkurrera. Det handlar om möjligheter för svenska företag och konsumenter att köpa nya tjänster, annorlunda tjänster och möjligheter till specialisering och därmed ökat välstånd inte bara i utan i hela , vilket vi alla tjänar på. Det är väl ändå någonting som är bra? 13 PER () replik: Optimism är bra, , men det brukar krävas mer av en regering än att man tror eller hoppas på att det man inför inte kommer att få några negativa effekter. Det brukar särskilt krävas mer än så när det finns en enig fackföreningsrörelse och flera statliga myndigheter som uttryckligen har varnat för att det kan få negativa konsekvenser. Då brukar man ta det på allvar. Jag hade möjligen kunnat förstå regeringens hantering att först införa lagen och ta bort det här kravet i filiallagen och sedan utreda frågan om det hade varit väldigt svårt att lösa problemet med representation, men vi har svårt att se att det är det. Jag och flera andra har i våra anföranden försökt visa att det inte bara finns ett utan flera olika sätt som man skulle kunna lösa frågan på. Fackföreningarna har tagit fram ett förslag på hur man skulle kunna lösa det. Vi kan hålla med om att den finska modellen inte är optimal, men den är väldigt mycket bättre än ingenting, som den föreslår. Det finns också andra metoder. Vi har också pratat om att man under en övergångstid skulle kunna ha kvar den här regleringen i filiallagen medan man utreder. Jag är övertygad om att skulle ha förståelse för ett sådant förfarande om man såg att det var någonting nytt på gång. Men i stället föreslår inte regeringen någonting, och det är väldigt svårt att förstå. Jag vill fråga hur ett fackförbund ska gå till väga om det finns en arbetsplats som inte fungerar i med en utländsk ägare. Det kanske kan vara ett callcenter med ett par anställda i en mindre svensk stad. Ska man då ge sig ut i och jaga rätt på en representant som man kan prata med om lönen inte kommer i slutet på månaden eller om toaletten på arbetsplatsen inte fungerar? Är det detta som är meningen? Är det så man ska lösa problemet? 14 () replik: blir det väldigt konkret. Om ett callcenter ska kunna fungera, speciellt om man anställer personer som är hjälplösa, rättslösa, inte kan språket och så vidare varför man nu skulle göra det i har man förmodligen någon form av chef. Man har förmodligen någon form av ekonomichef för att en sådan verksamhet ska fungera. Jag kan inte riktigt se att den verksamhet som du målar upp skulle kunna leda till ett sådant problem. Om man däremot tillfälligt skickar hit ett gäng för att bedriva en verksamhet kan det naturligtvis vara så. På samma sätt vet vi att det finns exempel när det här kravet finns. Man får ge sig ut i . På samma sätt är det om man skickar ned en firma från till och upptäcker att det finns några brister i verksamheten. Det finns inget krav på att det ska finnas en behörig representant för företaget på plats i . Jag tror att vi måste försöka internationalisera även den fackliga verksamheten i takt med att vi river hindren mellan länderna. Det är en utmaning för den fackliga rörelsen att lära sig att samarbeta bättre över gränserna. Det faktum att man inte har en representant som är bosatt på orten innebär inte att man inte kan skicka ett brev till någon som bor i ett annat land eller till ett företag som har säte i ett annat land på samma sätt som man från kan kräva att få komma i kontakt med personer som företräder företag som inte har sitt huvudkontor i . Jag kan inte riktigt se att nationsgränsen helt plötsligt ska vara så otroligt avgörande. 15 PER () replik: handlar det inte bara om en nationsgräns, utan det kan även vara andra gränser, till exempel kulturella gränser och språkliga gränser inte minst, som kan göra det väldigt svårt att förhandla med någon som sitter hundratals mil bort till skillnad från den jämförelse som du tog upp med ett företag som kommer från . Där finns det inte några sådana problem. Facket och flera exempel från har tidigare visat att en chef inte alls behöver ha ett mandat från företaget att föra en förhandling. Den här chefen kan säga: Jag har ingen rätt att diskutera lönefrågor. Det har hänt, och det kommer säkerligen att hända igen. Att man har en chef är ingen garanti för att man har någon att förhandla med. Jag oroas lite grann över att förminskar problemet med förhandling. Det är min erfarenhet att det är väldigt svårt att förhandla om det inte finns en motpart att förhandla med. Om jag går ut härifrån kan jag säga att jag inte har inskränkt min rätt att debattera, men debatten blir väldigt mycket torftigare om jag inte står här. Det är samma sak som facket kommer att uppleva. Det är väldigt svårt att föra en konkret förhandling om det inte finns en representant på plats som man kan diskutera med. Jag förvånas lite grann över att de borgerliga partierna inte ser den här problematiken och att man inte ser den kritik som har kommit från bland annat statliga myndigheter om att det finns en risk att detta även leder till ökat fusk och till att det kan vara svårt för myndigheterna att ställa krav på de här företagen, vilket den svenska lagstiftningen bygger på.