prot · GW0980 · 2009-03-09 00:00:00 — Den stora Klimatberedningen blev ju till slut oenig, men de borgerliga ledamöterna enades dock om ett nationellt klimatmål om . Alla remissinstanser utom tre höll med om att målet nationellt borde vara på eller mer. har miljöministern i ett pressmeddelande gått fram med ett lägre mål, nämligen . Av de över hundra remissinstanser som yttrade sig i fråga om Klimatberedningen tror jag att tre ville ha ett lägre nationellt klimatmål. Dessa var , gruvindustrin och petroleumindustrin. Där har alltså tre bundsförvanter i lovordandet av hans klimatpolitik. Låt mig återgå till frågorna. Ja, vi borde vara överens om att ha en aktiv politik i . Vi borde vara överens om att ha aktiva mål för vår internationella politik och vår biståndspolitik. Jag får därför försiktigt upprepa mina frågor. Tycker att det är rimligt att vi med svenska skattemedel bidrar till det som håller på att bli den femte största utsläppskällan av koldioxid i världen? Det handlar om ett nytt kolkraftverk i som inte byggs med den bästa tekniken utan med teknik och inte ens är förberett för avskiljning och lagring av koldioxid. Tycker att det är rimligt att det från satsades fem gånger mer pengar på fossila kraftverk än på förnybara? Är beredd att, genom de institutioner som regeringen enligt dagens har förtroende för, verka för att ändra på detta? Så sent som ökade satsningen på fossila kraftverk . 59 Finansminister (): är ett föregångsland när det gäller klimatpolitiken. Det har vi varit . Vi har visat att man kan förena god tillväxt med minskade utsläpp. Det har vi gjort genom en bred politik med CO2-skatter för att göra det kostsamt med utsläpp, med gröna certifikat som underlättar för förnybar energi, med ordentliga satsningar på att vi ska vara pådrivande för att få ett handelssystem i på plats. En internationell uppgörelse i är naturligtvis vår målsättning. I de europeiska sammanhangen är det alldeles tydligt att är det land som tydligast och mest kraftfullt argumenterar för att ska vara ett föregångsland i dessa sammanhang. Vi kan göra det eftersom vi har en god grund i att vi varit framgångsrika med klimatpolitiken på hemmaplan. Detta är givetvis sant också i de internationella utvecklingssammanhangen. , vår utvecklings- och biståndsminister, har haft en internationell expertkommission som arbetat med att visa hur utvecklingspolitiken måste integreras i klimatpolitiken. Vi har i varje sammanhang verkat för att tydliggöra de klimatpolitiska målen i utvecklingspolitiken. Det tycker jag att vi har anledning att påtala. Det är nämligen viktigt att inte minskningen av koldioxidutsläppen och bidragandet till utvecklingen i fattiga länder ställs mot varandra. Det får inte vara så att diskussionerna om klimatfrågan blir en ursäkt för att begränsa frihandeln eller för att minska de finansiella stöden till länder som är i en tidigare utvecklingsfas. Vi kan naturligtvis inte ensamma styra världen utan vi måste samarbeta med alla. Vi kan aldrig vara nöjda, men vi kan alltid driva på. Det är den inriktning som regeringens klimatpolitik har, särskilt inom det område som gäller utvecklingssamarbete. 60 (): hade kvar av sin talartid när han avslutade sitt inlägg. Trots det valde han att inte svara på någon av mina frågor. Jag ska därför upprepa dem för kammaren. Är det rimligt att svenska skattepengar går till att femdubbla investeringarna i kolkraft, fossilgas och olja? som vi försöker stampa ut dessa energislag ur det svenska energisystemet använde vi svenska skattepengar till att öka investeringarna i fossila energislag runt om i världen; det skedde i regi. Det är sant som säger, att vi inte styr världen, och vi ska väl inte heller i kraft av våra nio miljoner invånare styra världen. Men det kanske inte behöver avhålla landets finansminister från att ha en åsikt. Är det rimligt att svenska skattebetalare stöder byggande av den femte största utsläppskällan i världen? Är det rimligt att utsläppen ökar ? Är det rimligt att , stödd av svenska skattebetalare, lägger fem gånger så mycket pengar på investeringar i fossil energi som i förnybar energi? 61 Finansminister (): Utgångspunkten i denna diskussion är att vi kan vara trovärdiga när vi talar med utvecklingsländerna ifall vi kan visa att de kan förena utveckling med god miljö. Det kan vi vara om vi visar att vi själva förmår göra det. Det är därför den svenska klimatpolitiken är en viktig del av vår argumentation för en framtida internationell uppgörelse. Det är en del av vår trovärdighet inom EU-kretsen. vill ge intrycket att vi har en omfattande och tung konflikt om hur klimatpolitiken ska bedrivas och att regeringen inte skulle vara pådrivande i utvecklingsfrågorna. Det är helt enkelt fel. Vi var med bland de första när det behövdes påfyllning av . Vi är, och har varit, en av de största bidragsgivarna inom Världsbankssystemet, som , , investerat i energisektorn. Vi har varit kraftfulla i vår argumentation för att dessa investeringar även ska ha en klimatdimension. fattade beslut om nya riktlinjer. Det är naturligtvis ett framsteg och i någon utsträckning också en framgång för den svenska argumentationen. Sedan har nio eller möjligtvis upp emot tio miljoner invånare i en värld som består av många stora länder där utvecklings- och miljöfrågorna ofta blir betydligt lägre prioriterade, där människors möjligheter till utveckling, till att kunna äta sig mätta, ställs mot andra mål. Vi ska finnas inom båda delar av den argumentationen. Vi ska stödja utvecklingsländerna ekonomiskt, och vi ska driva på för att nå uppgörelser inom klimatpolitiken. Det är bra för hela världen. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2008/09:347 om skolledarrollen 62 Utbildningsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att genomföra för att skolledare generellt sett ska ges utökat utrymme för att prioritera och arbeta med det pedagogiska ledarskapet. Rektorns roll är, precis som anger, viktig för att en skola ska vara framgångsrik och ge eleverna förutsättningar att nå goda resultat. Därför har regeringen beslutat om en ny befattningsutbildning för rektorer, en befattningsutbildning som, till skillnad från den hittillsvarande rektorsutbildningen, regleras i en särskild förordning. Syftet med utbildningen är bland annat att utveckla rektorns roll som ledare så att verksamhetens kvalitet kan säkerställas. Målet är tredelat och handlar om att rektorn ska ansvara för att eleverna får en likvärdig och rättssäker utbildning, att rektorn ska skapa förutsättningar för måluppfyllelse och att rektorn ska ansvara för att verksamheten som helhet utvecklas. Detta, tillsammans med att rektorn enligt skollagen och läroplanerna har ett särskilt ansvar för att verksamheten utvecklas och inriktas på att de nationella målen ska nås, ger tydliga signaler till skolhuvudmännen om att det pedagogiska ledarskapet ska ha hög prioritet. När det gäller fördelningen av tidsutrymmet är det inte staten som avgör detta. Det ankommer på skolhuvudmannen. vice talmannen konstaterade att interpellanten inte var närvarande i kammaren och förklarade överläggningen avslutad. 14 § Svar på interpellation 2008/09:348 om barnomsorgspeng 63 Utbildningsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att införandet av en barnomsorgspeng inte ska riskera att förstärka dagens utveckling mot större barngrupper och försämrad kvalitet i förskolan. Regeringen har föreslagit att en barnomsorgspeng införs . Det innebär att kommunerna blir skyldiga att godkänna och ge bidrag till inte bara enskilda förskolor och fritidshem utan också enskild pedagogisk omsorg som kan vara alternativ till förskola eller fritidshem. Villkoret är att verksamheten uppfyller de krav som ställs på motsvarande verksamhet. Det betyder bland annat följande. Det ska finnas personal med sådan utbildning eller erfarenhet att barnens behov av omsorg och en god pedagogisk verksamhet kan tillgodoses. Vidare ska barngrupperna ha en lämplig sammansättning och storlek. Utrustning och lokaler ska vara ändamålsenliga. Därutöver ska verksamheten uppfylla kraven på god kvalitet och säkerhet, varmed bland annat avses krav på personalens utbildning, erfarenhet och personliga lämplighet. Även enligt dagens lagstiftning måste enskilda familjedaghem uppfylla kvalitetskrav motsvarande de som ställs på kommunala familjedaghem för att kommunen ska få ge bidrag. Regeringen föreslår inte heller någon förändring i fråga om läroplanens vägledande funktion för andra former av förskoleverksamhet än förskola. Läroplanens vägledande funktion för verksamheten i familjedaghem kommer i fortsättningen att gälla även för andra former av pedagogisk omsorg. Läroplanens avsnitt om normer och värden är lika relevanta för pedagogisk omsorg som för förskolan och blir därmed vägledande vid kvalitetsbedömningen vid prövningen av enskild verksamhet. För familjedaghem har även utfärdat riktlinjer i form av allmänna råd. Syftet med att införa en barnomsorgspeng är att öka föräldrarnas valfrihet och möjligheter att välja olika former av pedagogiska verksamheter för sina barn. Föräldrarna ska kunna välja bland en mångfald av utövare av förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg, som passar barns och familjers olika behov och som uppfyller kvalitetskraven. uttrycker farhågor för att barngrupperna ska bli större i förskolan. Skollagens bestämmelser om barngruppernas storlek och sammansättning ska dock inte ändras. Det ställs också i fortsättningen krav på att barngrupperna i förskolan har en lämplig sammansättning och storlek. I läroplanen för förskolan framhålls också att barngruppen ska ses som en viktig del i barns utveckling och lärande. Regeringen har således inte föreslagit några förändringar som rör barngrupperna i förskolan. Förskolan har en generellt sett hög kvalitet. Enligt Svenskt kvalitetsindex är också förskolan bland de verksamheter som toppar listan . Regeringen vill fortsätta att utveckla den. 64 (): Tack, utbildningsministern, för svaret! Vårdnadsbidrag och barnomsorgspeng är de två nya så kallade reformförslag som gäller från regeringens sida i omsorgen om de mindre barnen. Trots att efterfrågan på verksamhet i förskolan har ökat och efterfrågan på annan verksamhet har minskat är det annat än förskolan som står i fokus för denna regerings förändringsambition. För oss socialdemokrater är innehållet, kvaliteten, den pedagogiska utvecklingen, kötiderna, förskollärarnas och barnskötarnas utvecklingsmöjligheter och tryggheten och stabiliteten inom förskolan det som står i centrum. Där är vi beredda att satsa riktade resurser för kvalitet och personalutveckling. Däremot är vi inte för att skapa nya former av barnpassning eller så kallad pedagogisk omsorg som leder till att pengar riskerar att försvinna ur förskolan, med kvalitetsförsämringar och svårigheter att leva upp till barnomsorgslagens krav som följd. Långsiktigt kan detta bli effekten av etablerandet av dessa nya så kallade alternativ. För regeringen avser väl inte att genom riktade statsbidrag till långsiktig drift finansiera vårdnadsbidraget och så kallad alternativ pedagogisk verksamhet? Om det är så, bör ge besked om det . Men allt talar för att det inte är så. Det finns möjlighet att välja andra former för barnomsorg, nämligen familjedaghem. Det är en bra verksamhet. Men att införa fri etableringsrätt och därmed fri dragningsrätt på skattemedel även för dessa, öppna förskolor och öppen fritidsverksamhet, är definitivt inte bra för förskolans ekonomi långsiktigt. Dessutom ska etableringar kunna ske utan hänsyn till lokala omständigheter och ekonomiska förutsättningar. Jag tycker att detta i det här fallet är att underminera det kommunala självstyret för att tvinga igenom regeringens vilja. Hur har regeringen tänkt klara allt detta som de flesta kommuner nu har svåra ekonomiska problem till följd av ökade kostnader för socialbidrag och vikande skatteintäkter? Det enda rimliga nu är att med höjda statsbidrag stabilisera kommunernas ekonomiska situation och dessutom, utan att öppna för nya kostnadskrävande alternativ, gå in med medel och stödja den allmänt respekterade och omtyckta förskolan. Barnomsorgspengen och vårdnadsbidraget öppnar i praktiken dörren för att etablera barnomsorg som drivs med lägre kvalitet och sämre insyn från det offentliga än vad som gäller för kommunala och enskilda förskolor. Detta är det nya som regeringen bidrar med på barnomsorgens område. En dörr öppnas mot sämre kvalitet i verksamheten. Då är det inte barnen som står i centrum. Kan ministern garantera att kvaliteten i verksamheten inom den så kallade pedagogiska omsorgen blir densamma som inom förskolan? 65 Utbildningsminister (): är livrädd för att föräldrar skulle få bestämma någonting i . Samhället ska bestämma allt. Jag är inte så orolig för att föräldrar får lite mer inflytande. hänger upp sig på att detta skulle vara en ny form som vi skapar: familjedaghem det som de flesta väl kallar för dagmamma. Skulle detta vara en ny form? Sanningen är väl att den har existerat , och den finns i huvuddelen av kommuner. Det vi nu säger är att de föräldrar som vill välja detta ska ha rätt att göra det, förutsatt naturligtvis att det finns familjedaghem. Det finns en skillnad mellan att ha rätt att välja ett familjedaghem och att ha rätt att välja en förskola. Kommunen kan alltid organisera förskolor. Familjedaghem bygger på att det finns dagbarnvårdare som är beredda att ta emot barn i sitt hem, men i den mån det finns ska föräldrarna också ha rätt att välja det. Detta är en reform som i praktiken är bra för att den ger denna garanti. I verkligheten påverkar den inte så mycket. Det är ändå en ganska begränsad efterfrågan på den här formen, och den finns i de flesta kommuner. Jag tror att överdramatiserar, som han brukar göra, när han påstår att den här reformen skulle ställa allt över ända i barnomsorgen i . Tvärtom tror jag att den i verkligheten kommer att påverka rätt lite. Man lagreglerar detta med kommunala familjedaghem, som ju trots allt har funnits . Sedan blir jag orolig när säger att ingenting händer på förskolans område. Det händer mer än någonsin på förskolans område för att kvalitetssäkra och utveckla kvaliteten. Vi gör nu många reformer som den gamla regeringen inte orkade göra. För det första blir förskolan nu en skolform. Den blir en del av skollagen. Det har den aldrig varit förut. Jag kommer att lägga fram förslag om detta. Den förra regeringen orkade inte det. För det andra kommer förskollärarna att få det pedagogiska ansvaret. Det uttalas både i skollagen och i läroplanen för förskolan. Det orkade inte den socialdemokratiska regeringen göra för att man fick skäll av LO. Barnskötargruppen ansåg att man blev undervärderad om det uttalades att de som har pedagogisk utbildning ska ha huvudansvaret. Jag står för det. De som har en pedagogisk högskoleutbildning på tre eller och har en förskollärarexamen ska ha ansvaret för verksamheten i förskolan. Det är inget som något diffust arbetslag ska ha. Förskollärarna ska ha ansvaret. För det tredje utvecklar vi nu läroplanen mot mer av skolförberedelser. Den får en mer skolförberedande inriktning. Det är inte frågan om att upprätta några kunskapskrav eller mål att uppnå i läroplanen, men den ska vara än mer pedagogiskt inriktad. För det fjärde lägger vi nu om förskollärarutbildningen från den katastrofala reform som den socialdemokratiska regeringen gjorde 2001 och som har lett till att färre än på mycket länge vill bli förskollärare . Vi har mycket stora rekryteringsproblem när det gäller förskollärare, och det beror i huvudsak på den reform av förskollärarutbildningen som Socialdemokraterna gjorde 2001. För det femte har vi tagit initiativ till det vi kallar Förskolelyftet. Det är en stor statlig satsning på vidareutbildning av den personal som redan jobbar i svensk förskola, något som den förra regeringen aldrig orkade göra. Vi har just nu en reformagenda för den svenska förskolan. Det handlar om att lyfta och utveckla kvaliteten på ett sätt som saknar motstycke i modern tid. När står och säger att vi är ointresserade av förskolan är det bara snömos! Den här regeringen gör nu många viktiga reformer för att lyfta kvaliteten i den svenska förskolan. 66 (): För mig är det inte okänt vad familjdaghemmen betyder. Jag sade också att jag tyckte att det var en bra verksamhet. Ministern kanske ska lyssna på vad jag säger. Den fria etableringsrätten, den fria dragningsrätten på pengar ur det allmänna, innebär att man ställer det hela utanför kommunernas kontroll. Min interpellation handlade i första hand om barnomsorgspengen. Det blir naturligt att också koppla detta till vårdnadsbidraget. Det är här som regeringen driver fram nya system utanför förskolan. Det har inte varit någon efterfrågan på den här typen av verksamhet, men ni lägger ned väldig kraft på att till varje pris driva fram det här. Efterfrågan ligger när det gäller förskolan. Förskolan är en högt rankad offentlig verksamhet. Den har ett mycket positivt anseende och ett mycket positivt och varaktigt inflytande över de resultat som barn och ungdomar sedan visar upp i skolan. Det finns ett sådant samband belagt, särskilt när det gäller språkutveckling. Man kan också se att barn med ett annat modersmål än svenska har mycket stor nytta av att gå i förskolan. Trots detta ägnar man kraft åt barnomsorgspeng och vårdnadsbidrag. I , där det finns ett system med vårdnadsbidrag, är erfarenheten att det är ett attraktivt alternativ för grupper som har haft svårt att etablera sig på arbetsmarknaden. Det visade sig att det till var kvinnor som avstod från arbete till följd av bidraget. Dessutom visar de norska erfarenheterna att det är familjer med en social och etnisk bakgrund som har svårast att etablera sig på arbetsmarknaden som tar sina barn ur förskolan när det finns en ekonomisk stimulans för det. Barnomsorgspengen kan därför i likhet med vårdnadsbidraget bidra till att försvåra integration och senarelägga regelbunden kontakt med svenska språket. Är det verkligen en utveckling av det här slaget som vi vill understödja? Det leder i praktiken till att man cementerar klyftor i samhället. Man får svårigheter att garantera kvaliteten i verksamheten. Det är en svag offentlig insyn och ett långsiktigt underminerande av ekonomin i förskolan. Jag tycker att ministern borde ta till sig de här norska erfarenheterna innan man lägger fram nya förslag. Den verksamhet som ska uppstå från barnomsorgspengen går alltså under beteckningen annan pedagogisk verksamhet. Bland annat har kritiserat det här begreppet och tyckt att annan barnomsorg är bättre. Man ser stora svårigheter i att inom ramen för barnomsorgspengen kunna garantera den pedagogiska kvaliteten. Det finns exempelvis inget krav på att personalen ska vara utbildad. Risken är uppenbar för att barnpassning etableras hos närmsta granne eller bedrivs av outbildad personal. Det finns en formulering om erfarenhet, men det är ett begrepp som man naturligtvis kan tolka i sammanhanget. Barnomsorgspengen kan bli ett sätt för vuxna att tjäna pengar på bekostnad av barns behov av pedagogisk utveckling, och det här är inte bra. Ministern har en hel del att tänka på med anledning av det förslag som regeringen har lagt fram. Det har riktats omfattande kritik mot det här under remissomgången. Och, som sagt, någon allmän efterfrågan på just barnomsorgspeng har inte framskymtat. Däremot finns det omfattande förväntningar och kravbilder när det gäller förskolan, eftersom den är en populär och väl etablerad verksamhet. Här behövs det framför allt mer ekonomiska resurser för att man ska kunna klara kvaliteten i vardagen det är liksom där som det skulle räknas om det blev handling för att man ska kunna hålla ned barngruppernas storlek, för att man ska kunna bibehålla och utveckla kvaliteten i vardagen. Man kan ha stora och viktiga visioner nedskrivna på papper och i läroplaner, men det är när man kommer ned till den lokala verkligheten i barnstugan och de resurser de förfogar över som det hela avgörs. Men jag vill också ställa en fråga: Är det inte dags att byta namn på barnomsorgspengen? Jag tänker på det här med pedagogisk verksamhet, pedagogisk omsorg. Är det inte dags att byta namn till annan barnomsorg? Är det inte lika bra att ta det steget? 67 Utbildningsminister (): har två argumentationslinjer när det gäller barnomsorgspengen. Den ena är att det absolut inte finns någon efterfrågan på det här. Den andra är att detta kommer att innebära att himlen rasar ned. Jag tror faktiskt inte att någon av bilderna är fullständigt korrekt. Jag vill hålla med om att efterfrågan är ganska begränsad. Just därför tror jag att har fel när han beskriver effekten, att detta kommer att rasera kvaliteten i svensk förskola. Efterfrågan är mycket begränsad. Men det finns naturligtvis en viss efterfrågan. Det är därför som den här lagen ändå tas fram. Vi har gjort en uppskattning tillsammans med Kommuner och Landsting, och kommunerna får nu en ersättning på 220 miljoner för denna reform. Kommuner och Landsting anser att det täcker de behov som finns. Det är staten och SKL överens om. Det är alltså inte så att resurser ska tas från något annat. Sedan talar allmänt om förskolans resursbehov, och där håller jag med. Jag är naturligtvis oroad över att den ekonomiska krisen just nu tär på ekonomin i kommunerna. Det skulle i värsta fall kunna gå ut över kvaliteten i förskolan. Regeringen håller på med ett arbete, att gå igenom kommunsektorns ekonomi. Vi avser att redovisa våra slutsatser av detta arbete i vårpropositionen till om en månad. Det är klart att den lågkonjunktur vi nu är inne i skulle kunna få trista konsekvenser för bland annat förskolan, vilket vi vill undvika. Interpellationen handlar om barnomsorgspeng, men ägnar halva inlägget åt att prata om vårdnadsbidrag och den andra halvan åt förskolan. Låt mig då säga att om vill ha en debatt om vårdnadsbidrag kan vi gärna ha det. Men väck då en interpellation om det, så kan vi diskutera det! Den här frågan, som har rest, handlar just om barnomsorgspeng. Och är orolig för att den skulle inkräkta på kvaliteten i förskolan. Jag menar att den inte gör det. För det första är efterfrågan begränsad. För det andra ger vi kommunerna extra pengar just för att möta den efterfrågan på kommunala familjedaghem. Det blir otroligt paternalistiskt när menar att risken är att föräldrarna fattar några beslut själva där inte kommunerna har varit involverade. Jag är inte så väldigt oroad. Jag tror att det är väldigt få medborgare som ligger sömnlösa och delar den oro som verkar ha för att föräldrarna ska få bestämma lite mer över vem som ska ta hand om deras barn. Jag tror faktiskt att föräldrarna är kompetenta att fatta de besluten. Den oro som har, att det skulle gå ut över förskolan, menar jag är obefogad. Vi ersätter kommunerna, och är överens med oss om ersättningen för den här reformen. Men den är, som sagt, begränsad. Förskolan och där är vi helt överens är naturligtvis den centrala samhällsinsatsen inom ramen för det vi kallar för barnomsorg. Den alldeles överväldigande delen, mellan av barnen mellan ett och , går i förskola. Det kommer inte att förändras av den här valmöjligheten för dem som inte vill gå i förskolan. Förskolan kommer att vara den helt dominerande formen för barn i förskoleåldern, och det är en lång rad reformer, som jag nämnde i mitt första inlägg, på gång för att utveckla kvaliteten i den svenska förskolan. Detta är jag naturligtvis glad för, och jag utgår från att relativt enigt kommer att kunna ansluta sig till de reformerna när förslagen läggs på bord. 68 (): Jag delar inte bedömning av de här 220 miljonerna. Det är inte ens en gång 1 miljon per kommun. Det är alltså i praktiken väldigt små belopp. Sedan är det så att när man öppnar en sådan här dörr och visar att den här möjligheten finns kommer efterfrågan att se ut på ett helt annat sätt. Jag tror inte att det här blir en marginell fråga. Jag tror inte heller att det här är någonting som slår ut någon förskola.