prot · GW0970 · 2009-02-13 00:00:00 — Det kan han kanske kommentera i ett kommande inlägg. När man diskuterar Mellanösternfrågan blir det gärna den akuta händelsen just för stunden som diskuteras, eftersom det ständigt händer så mycket olika saker i det området. I det här fallet blir det naturligtvis . Det är fullt naturligt. Men vi får inte glömma bort att ett av huvudproblemen är bosättningspolitiken på den av ockuperade . Det är ca 150 bosättningar och 460 000 israeler, bosättare, som bor i området. Det är 100 så kallade utposter som är början till bosättningar. Det är en ökning av antalet bosättningar med i genomsnitt . Och det är ett murbygge som delvis sker på ockuperad mark och på det sättet strider mot de folkrättsliga reglerna och internationella lagarna. Hela den här utnötningsstrategin där man lägger under sig meter för meter skapar svårigheter att få en långsiktig och bärkraftig fredlig lösning. För varje exempel, varje sak som etableras på marken blir det desto svårare. Det är i det här perspektivet som jag funderar kring den israeliska valutgången där ett väldigt nationalistiskt parti nu har fått ett starkare stöd. Man har helt enkelt fått en hårdare polarisering. Men är alla de huvudaktörer som är med i den israeliska politiken ansvariga för bosättningspolitiken. Det gäller alltifrån och till Kadima och till en stor del av det övriga . Det är ingen som kan svära sig fri på den här punkten utom kanske ett antal väldigt små partier som har ett marginellt inflytande. Det är den här bilden som gör att man kanske känner lite pessimism inför den här valutgången, även om det naturligtvis är tidigt att göra en bedömning. Det kan också vara så att en relativt progressiv amerikansk administration som har lite ambitioner just när det gäller och till skillnad från tidigare administrationer vill ta i det här i ett tidigt skede och inte vänta till sista presidentåret, , kanske kommer att få svårt att åstadkomma saker, eftersom man får ett motstånd i . Då gäller det framför allt att en sådan administration kan sätta hårt mot hårt och ha omvärldens stöd när det gäller att det nu måste ske någonting, att de också måste ta hänsyn, att det är krav som måste ställas på . Jag vill också notera att det förs samtal om de här svenska biståndsprojekten. Det noterar jag som någonting positivt. Sedan gäller det Hamas. Ska man nå någon sorts läge där man kan få in dem i en fredsprocess måste man också hitta kanaler utifrån som sätter tryck på dem, och då måste man föra en dialog. 8 (): kunde vi läsa en intressant debattartikel i av Avnery, före detta ledamot i och en av grundarna till fredsorganisationen . Jag ska citera vad han skrev där: och begick ett bedrövligt misstag när man gick med på att bojkotta den Hamasregering som kom till makten i de mest demokratiska val som någonsin genomförts i . De ville göra en tjänst. I stället uppmuntrade de en idiotisk israelisk politik som ledde raka vägen till det senaste kriget i . Hamas är en del av den palestinska verkligheten. och den övriga omvärlden måste tala med dem. Jag har också tagit del av ett intressant uttalande av en nära medarbetare till utrikesministern. I Riksdag & Departement rapporteras det från i där biståndsminister deltog. Hon sade enligt tidningen följande: En fortsatt isolering av Hamas riskerar att bara leda till ytterligare radikalisering. Att måla ut dem som terrorister riskerar att stärka Hamas. Enligt Riksdag & Departement har haft direkt kontakt med Hamas i biståndsärenden, vilket jag tycker är bra. Det här är två exempel, två röster som för fram samma budskap. Det är inte fruktbart att fortsätta med en isolering av Hamas. Det leder bara till vägs ände. Och det är fler som just nu höjer sina röster inom EU och har samma budskap, att omvärlden måste börja prata med Hamas, även EU. Jag har, fru talman, ett intressant dokument i min hand som är daterat . Det publicerades och undertecknades av väldigt många före detta premiärministrar, utrikesministrar och statsministrar. I det här dokumentet pläderas det för en brådskande internationell aktion för fred i den arabisk-israeliska konflikten. Alla undertecknare ville då se en ny internationell konferens där alla relevanta aktörer deltog. Man skriver också om vikten av att stödja en palestinsk enhetsregering samt att få ett slut på den politiska och finansiella bojkotten av den palestinska myndigheten. En av dessa undertecknare finns här i kammaren , utrikesministern. Jag kan inte tolka detta dokument på annat sätt än att det finns ett klart budskap. Vi måste prata med Hamas. Vi måste sluta med isoleringen och bojkotten, både politiskt och ekonomiskt. Därför är det bra att utrikesministern säger att han långsiktigt är beredd att tala med Hamas. Men han är det inte . Det är där vi skiljer oss åt, för jag tycker att det är viktigt att börja prata , av flera anledningar. Jag vet av egen erfarenhet att man för att lösa konflikter måste ha alla med på banan. Det går inte att hålla någon utanför. Då löser man inte några konflikter. Isoleringslinjen ger också en felaktig signal till palestinier och . I demokratiska val röstades Hamas fram, men vi straffar dem med bojkott. Det ger en signal som är helt felaktig och en misstro mot demokratin. Sedan kan vi vara en katalysator för förändring. Vi ska inte säga att någon annan ska prata. Vi ska prata, och jag uppmanar utrikesministern och att prata med Hamas, att vara en katalysator för förändring i en svår situation. 9 Utrikesminister (): Jag börjar i ända. Det finns åtskilligt klokt i det han säger. Men det skulle nog bli bättre om han då och då flikade in en medvetenhet om att Hamas faktiskt är en organisation som har använt terrorism i stor omfattning, som bär ansvar för ett mycket stort antal israeliska kvinnors, barns och oskyldiga mäns död i framför allt vågen av självmordsbombningar som ägde rum för . Det är det som ledde till terrorlistning. Terrorlistningar gör vi när det finns mycket starka skäl för det, och vi lyfter dem inte i första taget, för det krävs en sinnesändring som är mycket tydlig. Terrorismen har präglat vår bild av Hamas. Vi ska inte glömma bort det. Sedan kan jag gå . Det är riktigt att jag var mindre övertygad om visheten, om jag uttrycker mig så, i den politik som då fördes. Då hette väl utrikesminister , om jag inte missminner mig. Och jag övertog samma politik som överlämnades till mig av en utrikesminister som, om jag inte missminner mig, hette . Sedan arbetade vi rätt intensivt för att försöka få till stånd inte en Hamasregering men en samlingsregering. Den fick vi till stånd . Det berodde kanske inte så mycket på våra insatser, men den kom i alla fall till stånd. Vi öppnade för kontakter med den och för ett stopp på isoleringspolitiken. Sedan bröts utvecklingen genom Hamaskuppen i med allt bad blood, allt som detta ledde till i form av ny oförsonlighet mellan palestinierna. Det är där vi är. Vi försöker komma över detta. Därför förs nu de här samtalen. Jag understryker med stor tydlighet att detta är samtal som måste föras mellan palestinierna. Jag tror inte att det är produktivt jag tror till och med att det är destruktivt att ha en politik där talar mest med utlänningar och Hamas talar mest med utlänningar men där de inte talar med varandra. Jag tror att det, om vi skulle ändra den här politiken just , skulle underminera de palestinsk-palestinska ansträngningarna. Jag hoppas att det leder fram till en regering där vi kan återgå till den öppning som vi hade innan tragedin inträffade i . Detta är en lite lång men utförlig förklaring av politiken som den är. antydde i sitt tidigare inlägg att vi nu har talat så mycket om så att vi har glömt bort bosättningspolitiken. Det är sant såtillvida att det inte har varit i fokus. Men vi har inte glömt bort det. Jag håller helt med om att det är en fråga som vi måste fokusera. Så sent som i går gjorde vi och tjeckerna, det vill säga den europeiska unionen, en demarche gentemot bosättningspolitiken i . Det handlar framför allt om vad som inträffar i det så kallade E 1-området i östra , alltså fram till den stora bosättningen 'ale Adumim. Där har de nu rensat rätt mycket och byggt en polisstation. Både amerikanerna och vi är mycket bestämda om att det allvarligt skulle försvåra möjligheten till en fredslösning i Jerusalemfrågan om de går vidare där. Där måste vi vara mycket tydliga, liksom vad gäller bosättningspolitiken i övrigt, inte minst när vi nu befinner oss inne i ett skede av regeringsbildning i . Som jag sade när det gäller produkterna från bosättningarna har inte sett något av detta i . Men vi kan uppmana till vaksamhet i frågan och sedan ansluta oss till den vidare diskussionen. Till : Nej, det är bara att konstatera att i ett så tättbefolkat område det gäller också använda vapen på det sätt som gör leder till mycket stora civila förluster. Man kan anstränga sig hur mycket man vill för att försöka att undvika detta och tala hur mycket man vill om uteslutande militära mål och det kan finnas en god vilja bakom detta också jag vill inte ta bort det från israelerna eller delar av dem som driver det här men det går inte. De civila offren blir mycket betydande. När man dessutom bedriver den isoleringspolitik som man har bedrivit gentemot blir resultaten både omfattande skador för civila och en kontraproduktiv politisk effekt när det gäller fredsprocessen. 10 (): Den som startar ett krig har enligt mitt sätt att se det ingen god vilja alls. Jag hoppas verkligen att har rätt i att det finns någon slags god vilja någonstans där och ett hopp om att vi ska hitta fredliga lösningar. Men man blir väldigt frustrerad över att få se det övervåld som har tagit till. Ingen kan på något sätt förklara bort eller försvara det. Det är ett övervåld som måste fördömas på alla sätt. När det gäller den terrorstämplade, fundamentalistiska och religiösa organisationen, som säger, är det klart att det var en svår situation för omvärlden att inse att de vann ett demokratiskt val. Det var ändå fel väg att gå att frysa och stoppa biståndet. Det hjälper inte att inte tala med dem. Även de måste respekteras . Det leder bara till värre och värre våldskonflikter att isolera palestinierna och den regering som palestinska folket trots allt har valt. Till barnen igen: Deras framtid har spolierats. Vi måste hjälpa barnen , givetvis men också för , och se till att det finns en fredlig lösning för framtiden. Barnen måste få ett hopp, måste tro igen och måste tro på varandra. De måste lära sig att respektera varandra. Vi strävar ju efter att det ska bli en tvåstatslösning, att barnen där ska leva sida vid sida . De måste få tro och hopp om framtiden, de måste få mat för dagen och de måste kunna gå i skolan. 11 (): Min uppfattning är att ska man nå fred måste man föra dialog mellan regeringar men också med valda representanter i parlament som har mandat. Det finns ett palestinskt parlament. Det finns ett israeliskt parlament. Det måste om det ska finnas en grund för en fredsöverenskommelse en vacker dag finnas en uppställning i båda parlamenten för en uppgörelse. Då ingår både och Hamas på den palestinska sidan. Det ingår ett brett spektrum av partier på den israeliska sidan. Ska man kunna närma sig en punkt där det blir en fredslösning måste alla relevanta parter in i det och acceptera det. Det innebär också att på något vis måste omvärlden närma sig Hamas. Oavsett hur man tycker, tänker och känner måste de vridas in i en lösning en vacker dag om det ska hålla. Jag tror att dialog är det som leder framåt. Det är ändå det som tonar ned. Det är ändå det som bygger ihop i stället för att splittra. har vi ett krig bakom oss med förödande konsekvenser på många sätt. Vi har haft av terrordåd, övergrepp och övervåld. Någonstans måste alla parter till slut dra slutsatsen att så här kan vi inte hålla på. Det blir ett lidande för alla. Det är bara en nedåtspiral. Det leder ingen vart. föder det förhållandet ny extremism, nytt våld och en massa känslor kring hämnd och revansch som kanske i sin tur inte leder till något mer än våld. Man kunde lösa som var en av de djupaste konflikterna, mest prestigeladdade, mest laddade med våld, övergrepp och mest komplicerade i hela världen. Där fanns parter som inte till något pris kunde försonas. Till slut försonades de. Då måste det också kunna gå i . Det finns exempel som visar att det går. 12 (): Jag är medveten om problematiken kring Hamas. Det är en väldigt komplicerad fråga. Jag sade att det finns mycket man kan säga om Hamas ideologi och politiska hållning. Varken utrikesministern eller jag stöder deras uppfattning. Men vad händer om vi fortsätter med bojkottlinjen som gäller i EU och i omvärlden? Leder det någonvart? Jag tror inte det. Jag är beredd att hålla med som sade att om man målar ut dem som terrorister riskerar det att stärka Hamas. Vad vi kan göra genom att föra en dialoglinje är att stötta de moderata krafter det var ett roligt uttryck förresten inom Hamas som tror på ett samtal och en förändring. Det tror jag är jätteviktigt. Självklart ska vi förvänta oss att palestinierna själva konstruktivt försöker hitta en försoningslinje och mötas, givetvis. Men i det försoningsarbetet kan vi som européer och svenskar vara en katalysator för det goda. Det är väl där vi skiljer oss åt, utrikesministern och jag. Jag tror att det nu är läge att ta två tre steg framåt och vara med i en aktiv process, inte för att ta över, inte för att splittra palestinierna utan för att få dem att arbeta tillsammans. Jag läste en fantastisk, underbar artikel i som handlar om en skola i norra där arabiska och judiska barn går tillsammans på lika villkor. Då blir man glad. Det finns hopp om förändring. Låt oss lära av barnen och tro att det är möjligt att få en förändring också i det palestinska samhället mellan Hamas och . Jag vill uppmana utrikesministern att fortsätta att driva den här frågan och se till att EU börjar prata med de berörda parterna, alla. 13 Utrikesminister (): Jag har bara några korta synpunkter. Jag tror inte att det är så mycket som i just denna debatt skiljer och mig åt. Jag bara noterade att hon sade att den som startar ett krig har ingen god vilja alls. I detta fall var det faktiskt Hamas som började den akuta konflikten när de sade upp vapenvilan. De började en intensiv raketbeskjutning, också med raketer med lång räckvidd som nådde djupare in i , och gjorde det i inledningsskedet av en israelisk valrörelse. Det är klart att det skapade en situation som var ohållbar, och det är klart att det var ett massivt misstag av Hamas ledning. Det ursäktar ingenting av vad som inträffade därefter, men det är ett faktum att så var det. Kort om Hamas, försoning, och den palestinska administrationen: Det förblir min övertygelse att det som just nu är absolut viktigast är att palestinier talar med palestinier. Jag tror egentligen att det här med att palestinier ska tala med utlänningar är tidsfördriv som är destruktivt i det här läget. Palestinierna måste inse att det inte hjälper att tala med utlänningar; de måste tala med varandra. Det är bara om de kan komma överens om till exempel en teknokratisk administration som de bägge accepterar eller tolererar de behöver inte nödvändigtvis ingå i den som vägen kan öppnas, både för en genuin återbyggnad av och för de val som måste äga rum, både parlamentsval och presidentval, i det palestinska området inom en inte alltför lång framtid. Vi verkar för att detta kommer till stånd, och vi kommer att verka för en konstruktiv politik när infinner sig. Avslutningsvis vill jag säga till att ja, vi har av misslyckanden när det gäller att åstadkomma en fredslösning. Jag tycker dock, trots läget just , att det är ett bättre läge. Vi har det arabiska fredsinitiativet . Vi har insikten i om att ett inte är möjligt och att ockupationspolitiken är långsiktigt undergrävande för möjlighet att existera som en demokratisk stat. Dessa insikter finns där . Sedan gäller det att hitta den konstruktiva vägen fram till en fredslösning. Det är svårare nu efter än tidigare, men jag försäkra er om att vi kommer att fortsätta att vara aktiva i det arbetet. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2008/09:224 om tvångsförvaltning av hyresfastighet och hyresgästs rättigheter 14 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till en översyn av kommunallagen för att stärka den enskildes rätt till hjälp till en bostad vid brister hos hyresvärden. Vidare har frågat mig om jag avser att ta initiativ till översyn av lagstiftningen vad gäller vem som kan tvångsförvalta en hyresfastighet om det inte finns någon allmännytta. Många kommuner har egna bostadsföretag, medan andra bedömer att bostadsmarknaden fungerar bra för invånarna genom privata ägare till hyresbostäderna. Vilken lösning som är bäst är ett kommunalt ansvar att bedöma och hantera. Tyvärr finns det hyresvärdar som inte förvaltar sina fastigheter med ansvar, beter sig illa, gör sig oåtkomliga eller på annat sätt bedriver sin verksamhet så att boende blir lidande. Jag delar oro för de hyresgäster som drabbas av olämpliga hyresvärdar. överlämnades utredningen om förvärv och förvaltning av hyresfastighet ett betänkande till justitieministern med bland annat förslag om förändringar i bostadsförvaltningslagen. Ett av förslagen innebär att det ska bli lättare för hyresgäster att få till stånd beslut om tvångsförvaltning eller förvaltningsåläggande under en övergångstid av när hyresfastighet övergår till ny ägare. Att vara hyresgäst hos en fastighetsägare som brister i förvaltningen är en utsatt situation som måste rättas till. Det är inte den boende som ska behöva flytta, utan det är den dåliga hyresvärden som har förverkat sitt förtroende och förfoganderätten över fastigheten. Jag avvaktar beredningen av utredningens förslag om bostadsförvaltningslagen som är den lag som ska hantera olämpliga hyresvärdar. Att förändra kommunallagen för att ge enskilda en utökad rätt till ny bostad vid brister hos hyresvärden bedömer jag inte som en framkomlig väg. Det kan ofta vara svårt att hitta en lämplig tvångsförvaltare som är villig att träda in i den besvärliga process tvångsförvaltning innebär. Det kan också vara förenat med svårigheter att få ut ekonomisk kompensation för uppdraget. Även detta har utredningen om förvärv och förvaltning av hyresfastigheter hanterat genom att föreslå förbättrade förutsättningar för ersättning till just tvångsförvaltare. Målsättningen med förslaget är att undvika att tvångsförvaltare riskerar att drabbas av ekonomisk förlust till följd av förvaltarskapet. Att ålägga någon att ta på sig uppdraget som tvångsförvaltare är inte möjligt med nuvarande lagstiftning och heller inte rimligt att lagstifta om. Att vara tvångsförvaltare kräver både resurser och kompetens. Det är hyresnämnden som avgör vem som är lämplig att förvalta fastigheter som står under tvångsförvaltning. Såväl privat som allmännyttig tvångsförvaltare kan utses. Utredningens betänkande Ägande och förvaltning av hyreshus har remissbehandlats och förslagen bereds inom . Den problematik som tagit upp berörs i betänkandet, och jag vill inte föregripa detta arbete som dessutom faller under justitieministerns ansvarsområde. 15 (): Tack, , för svaret! Utifrån mina frågor blir jag lite kluven kring vad ministern egentligen menar när jag lyssnar på svaret. Det mina frågor handlar om är att människor kommer i kläm. Det är det som är problemet, inte minst i kommunallagen, om vi ska börja i den änden. Som jag har uppfattat att det är är det socialtjänstlagen som ska tillämpas och i respektive kommun som ska gå in i de fall en människa kommer i kläm när det handlar om bostad. I det enskilda fallet i den enskilda kommunen blir det väl så att socialförvaltningen säger att om det inte föreligger några skäl som går under socialförvaltningens ansvar så tar man inte det ansvaret. Då kan man tycka att det är kommunens ansvar, och det tycker jag nog ytterst att det är. Men det blir samma visa där. Kommunen säger att det är inte deras ansvar utan socialförvaltningens ansvar. Då kan jag känna att någonstans här kommer den enskilda människan som bor i en hyresrätt, där det finns en ägare som i det här fallet inte sköter sig, i kläm. Det är runt detta som bekymret finns. Det är bra att det finns en utredning och att man där har tittat på liknande saker kring det som handlar om tvångsförvaltningen. Där måste man nämligen också göra vissa saker, och man kan inte låta bli att fundera över om man faktiskt kan ålägga en kommun att bli tvångsförvaltare. Som det är är det naturligtvis ett bekymmer i de kommuner där de inte finns någon allmännytta. Jag har sett och följt detta på mycket nära håll. Vi har i en liten kommun som heter . Den borde nog känna till, rent allmänt. Där finns två hyresfastigheter som ägaren inte har skött, och eftersom kommun inte har någon allmännytta för det är här någonstans bekymret börjar blir kontentan av detta, vilket också finns med i svaret, att det inte finns någon som har möjlighet att bli tvångsförvaltare. Och det är då de enskilda människorna, hyresgästerna, kommer i kläm. För dem finns liksom inga riktigt bra alternativ. hör det till saken att i just kommun var det en person som erbjöd sig att bli tvångsförvaltare. Personen hade även andra bostäder, men hyresnämnden som har ansvaret sade faktiskt nej utifrån att den här personen hade något i sin ryggsäck som gjorde att man valde att säga nej. Det är lite det som jag är ute fråga: Dessa människor kommer i kläm, och det är därför jag känner att ministerns svar å ena sidan är bra. Å andra sidan känns det som om ministern inte är beredd att gå in och göra några förändringar i kommunallagen för att ge den enskilde en utökad rätt till en ny bostad. Men ministern säger ju att människor kommer i kläm och att de boende blir lidande, så det ministern säger i sitt svar känns lite tudelat. Det här är ändå så pass viktigt att det inte behöver handla om ideologi. Det är snarare så här: När de lagar vi har gjort upp inte fungerar längst ut måste det ändå någonstans finnas någon som tar ansvar för den enskilda individen. 16 (): Jag tackar för svaret till . Det är en viktig fråga. Som vet försökte jag själv ställa en liknande interpellation till honom för att diskutera hans ansvar som bostadsminister, men jag debatterade med biträdande bostadsminister i stället och det gick också bra. Med jämna mellanrum kommer frågan om tvångsförvaltning av hyresbostäder vid brister i bostadsförvaltningen hos mindre och även större privata bostadsförvaltare upp. Det mest extrema exemplet vi har i är Newsecs bristande förvaltning av sitt bostadsbestånd i Herrgården i i . Det tog del av i tv-programmet . Det var också upprinnelsen till att jag har lyft upp dessa frågor i interpellationsdebatter här i kammaren. Från sida menar vi att bostadspolitiken ska bygga på ett statligt ansvar för ekonomiska och juridiska styrmedel. Kommunallagen, förvärvslagen och bostadsförvaltningslagen är centrala lagstiftningar för att vi ska kunna ha en god bostadsförsörjning. Det måste givetvis vara balans mellan statens ansvar och kommunernas bostadsförsörjningsansvar, men kommunerna måste ha en bra lagstiftning i ryggen för att kunna uppfylla sitt bostadsförsörjningsansvar. Det handlar om vikten av en social bostadspolitik och ett statligt ansvar men också om den kommunala allmännyttans betydelse för en bra förvaltning. Läget har förvärrats på grund av regeringens kapitulerade bostadspolitik. Vi har aldrig haft så lågt bostadsbyggande. Det späder på problemen. Vid brist på bostäder hänvisas många till att bo kvar i dessa bostadsmiljöer. Det är dock mycket riktigt som ministern säger. Det är den dåliga bostadsförvaltaren som ska bort. Lösningen är inte att flytta människorna. De bor där de bor. Min utgångspunkt i diskussionen är att vi ska en så bra lagstiftning som möjligt. Vi ska skydda hyresgästerna genom att plocka bort en dålig förvaltare.