prot · GW0967 · 2009-02-10 00:00:00 — FRA-debatten för att hänvisa till något helt annat visade ju ganska tydligt att ett tidigare förslag förändrades på väldigt många punkter efter att medborgarna hade engagerat sig och förstått och uttryckt sina synpunkter. Det saknas i den här frågan. Min sista fråga är därför: Är justitieministern beredd att verka för att, antingen på egen hand eller i samverkan med andra medlemsländer, se till att kommissionen drar tillbaka Ipred 2? Precis som justitieministern sade finns det delar i direktivet som är ganska långtgående. Jag är säker på att justitieministern inte tycker att de skulle vara lämpliga. Då vore det kanske bättre att dra tillbaka det och börja diskussionen på rätt sätt. 21 (m): Det handlar ju inte bara om fildelning och ny teknik, utan det handlar också om förfalskade läkemedel och flygplansdekaler och allt vad det kan vara. Det är ett ganska brett område vilket komplicerar det hela. Kommissionens ursprungliga förslag till Ipred 2 kom . Det reviderades och sedan blev det en diskussion där medlemsstaterna inte tycker att det riktigt stämmer. Diskussionen har sedan legat nere. Jag antar att kommissionen inte bara vilar utan funderar något över de synpunkter som har kommit. Mycket talar för det eftersom man samlar in kunskaper om vad medlemsstaterna tycker och tänker om detta. Jag tycker att det är rimligt. Det är inte att sitta och vänta och göra ingenting. Det är uppenbart att man behöver det arbetet. Frågan gäller om man kan acceptera överstatlighet i någon mening och hur det ser ut. Det finns skäl att säga att vi accepterar att det sker i en del frågor. Inom den första pelaren är det så när det gäller inre marknaden och annat. Det är klart att vi får motsvarande bestämmelser här. Vi har också en harmonisering när det gäller människohandel, terrorism och en del sådana frågor. Analysen av miljödomen behöver göras och jag tror att det ligger en poäng i att försöka få en tydligare definition också i EU-arbetet av när man använder sig av harmonisering eller den typen av beslut. Det vore olyckligt om vi fick ett gasabromsa-system med hjälp av nödbromsen i en framtida EU-utveckling. Det är väl bra om man resonerar igenom hur riktlinjerna ska se ut. När det gäller Ipred 2 har jag inte några konkreta svar eftersom jag faktiskt förväntar mig att vi ska få lite mer besked och underlag innan vi tar ställning. 22 (): Jag saknar ändå svar från justitieministern just när det gäller hur man ska kunna få ut debatten och kunskapen bland medborgarna. Den lärdom som man borde dra av debatten när det gäller Ipred 1 är att det nu gäller att vi verkligen går ut och diskuterar och inte bara avvaktar och låter kommissionen samla in underlag och att vi sedan ska bestämma vad vi tycker. Jag tror att det är viktigt att man får denna debatt bland medborgarna. Det är inte en lätt fråga. Den handlar om en mängd olika områden, precis som justitieministern sade. Det handlar om läkemedelsindustrin men också om fildelning. Det är ett oerhört brett område. Jag hade hoppats att justitieministern ändå skulle vara tydlig och säga att hon inte vill ha den diskussion som fördes om Ipred 1 och den diskussion som vi har haft kring det utan att vi nu ska vara förutseende och gå ut och ta denna diskussion på ett mycket tidigare stadium. Jag kommer att följa frågan. Frågan tas också upp i . Det kommer därför säkert att finnas all anledning att återkomma till frågan om Ipred 2. 23 (m): Hur ska vi få ut den här debatten och öka förståelsen för arbetet med straffrätt också på detta område? Vi har alla naturligtvis ett ansvar, och vi befinner oss faktiskt i . I någon mening får frågan därmed en viss uppmärksamhet. För att kunna tala med människor om dessa frågeställningar är det ändå bra att samla in kunskap om hur det ser ut och hur man resonerar. Skälet till att man just nu inte agerar på EU-nivå är att det inte pågår förhandlingar. Det brukar underlätta om man kan vara någorlunda konkret i diskussionerna. Avslutningsvis vill jag säga att jag aldrig skulle stå i talarstolen och säga att jag inte vill ha någon debatt om Ipred. Jag har den kanske ovanliga inställningen att jag tycker att debatterna är bra även när de är svåra. Detta område, liksom diskussionen, är komplicerat och svårgenomträngligt där vi tvingas bryta ny mark. Det får vi inte vara rädda för. Däremot hoppas jag att vi ska kunna få en saklig diskussion. Då behöver vi också lite mer av det underlag som jag utgår från att vi kommer att få. Annars kommer ingenting att hända. Andra parlament är minst lika frågande som vi är, och det finns ingen kö av ministrar som kräver att någonting nu måste hända . Tvärtom är de mycket problematiserande. Jag vill se vad som kommer ut av den processen. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2008/09:274 om förvärv av hyreshus 24 (m): har frågat statsrådet om han är beredd att ta initiativ till att stärka lagstiftningen så att dels oseriösa fastighetsägare inte kan köpa ytterligare fastigheter, dels misskötta fastigheter effektivare kan tvångsförvaltas. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Lagen om förvärv av hyresfastighet med mera, förvärvslagen, har till syfte att hålla olämpliga fastighetsägare borta från hyresmarknaden och att förhindra spekulation i hyresfastigheter. Enligt förvärvslagen ska förvärv av hyresfastigheter anmälas till den kommun där fastigheten finns. Om kommunen anser att förvärvarens lämplighet som ägare och förvaltare av fastigheten bör prövas närmare, ska den anmäla detta till hyresnämnden. Nämnden prövar därefter om förvärvaren ska få tillstånd till förvärvet. Det är således bara om kommunen agerar för att få till stånd en granskning som förvärvet prövas. Tillämpningen av lagen varierar avsevärt mellan kommunerna. Bostadsförvaltningslagen kan sägas vara ett komplement till förvärvslagen genom att den medger ingripande mot en fastighetsägare som missköter sina fastigheter. Enligt lagen får hyresnämnd besluta att en fastighet ska förvaltas av någon annan än fastighetsägaren själv, om han eller hon inte förvaltar fastigheten på ett sätt som är godtagbart för de boende. Som är inne på har flera fall av oseriös hyresförvaltning uppmärksammats i massmedierna. Det har bland annat kommit fram att hyresgäster i några fall har tvingats att leva under förhållanden som inte är godtagbara. Det är inte säkert att förvärvslagen och bostadsförvaltningslagen på ett effektivt sätt förhindrar att personer som är mindre lämpliga som innehavare av hyresfastigheter förvärvar och förvaltar sådana fastigheter. har förvärvsprövningen kritiserats för att vara omständlig och tidskrävande. Regeringen gav därför en särskild utredning, Utredningen om förvärv och förvaltning av hyresfastighet, i uppdrag att se över lagstiftningen på området. Utredningen, som redovisade sitt uppdrag , föreslår att förvärvslagen ska upphävas eftersom den anses sakna tillräcklig effektivitet och verkan. Utredningen föreslår att bostadsförvaltningslagen ska skärpas så att det blir lättare än att åstadkomma beslut om särskild förvaltning. Åtgärderna syftar till att förbättra för hyresgästerna och ge dem möjlighet att lättare bli av med fastighetsägare som inte förmår förvalta fastigheten på ett godtagbart sätt. Utredningens förslag har remissbehandlats och bereds inom . Avsikten är att regeringen ska ta ställning till förslagen . 25 (): Jag tackar justitieministern och ställföreträdande bostadsministern detta sagt med glimten i ögat för ett bra svar även om vi kanske inte är överens i sak. Jag vill i detta fall skicka med någonting till ministern som kanske är aktuellt att diskutera på regeringsnivå, nämligen hur vi faktiskt ska få till en debatt i kammaren med ansvarig minister för i detta fall bostadspolitiska frågor. Men det är möjligt att jag har varit så specifik i mina frågeställningar att det har varit omöjligt för någon annan än justitieministern att svara på interpellationerna. Jag får dra lärdom av detta till nästa gång jag skriver en interpellation. ska jag övergå till att tala om interpellationen. Boendet är en av de viktigaste delarna i människornas liv. Tillgången på bostäder och kvaliteten i förvaltningen är en samhällelig uppgift. Därför har vi lagar och en demokratisk process i fråga om vilka villkor och regler som ska gälla. Utsatta hyresgäster har ett för svagt stöd från samhället. Stödet för hyresgästerna måste förstärkas. Ett tydligt bevis för detta är programmet del 2 om de enorma bristerna i förvaltningen från fastighetsägaren Newsecs sida i området Herrgården i . Kommunerna har en central roll i att tillämpa lagstiftningen och att stödja hyresgäster och boende så att de får del av en god bostadspolitik. För att kommunerna ska kunna ta detta ansvar behövs en stark lagstiftning. Det krävs också en tydlighet från riksdag och regering om att hyresvärden ska ta sitt ansvar för en god förvaltning. Om hyresvärden inte gör det måste vi från lagstiftarens sida, alltså från riksdag och regering, agera genom att vi har en lagstiftning som ger stöd för tvångsförvaltning och gärna också rätt att ta över bolaget i regi. Lagen om förvärv av hyresfastighet, den så kallade förvärvslagen, har till syfte att förhindra spekulation i hyresfastigheter och hålla olämpliga fastighetsägare borta från hyresmarknaden. Denna lag har blivit än mer aktuell då den politiska ambitionen att sälja ut allmännyttan tyvärr har slagit rot och blivit för omfattande. Förvärvslagen är och har varit en viktig del av den sociala bostadspolitiken. Om förvärv av fastighet ska godkännas ska syftet med förvärvet vara långsiktig förvaltning. Kravet på att syftet med förvärvet ska vara långsiktig förvaltning är centralt och syftar naturligtvis också på god förvaltning. Långsiktig förvaltning av hyreslägenheter är naturligtvis ett skäl för kommunen att behålla allmännyttan som ger en god social bostadspolitik i kommunerna. Ministern svarar nu att en översyn av förvärvslagen sker och att regeringen bedömer att förvärvslagen ska upphävas. anger ministern i sitt svar att vi behöver en skärpt lagstiftning. Då måste jag fråga ministern: Hur tänker regeringen att vi med stöd av förvärvslagen och en skärpt bostadsförvaltningslag ska skärpa villkoren för bostadsförvaltare som så uppenbart brister i sin förvaltning som vi i Herrgården i har sett exempel på? 26 (m): Det är kanske en överraskning, men jag är faktiskt, , ansvarig för den här lagstiftningen, så det är ingen annan minister som borde diskutera den. Möjligen har jag synts för dåligt i de frågorna eftersom det är en sådan överraskning, men det är alltså på nämnda sätt. Bakgrunden till den utredning som är gjord är att vi har ansett att det finns bekymmer på det här området, vilket har speglats i medierna. Vi har sett oseriösa fastighetsägare som inte har uppfyllt rimliga krav, så det fanns anledning att titta på det. Det som dyker upp i den utredning som gjorts och det man där pekar på är att förvärvslagstiftningen är ineffektiv. Man menar att den uppenbarligen inte har lyckats förhindra folk som inte begriper sig på, eller som inte är seriösa nog, att sköta fastigheter på ett bra sätt. Det är uppfattningen i utredningen, som varit ute på remiss och så vidare. I stället bör man, menar utredaren, öka möjligheterna till förvaltningsåläggande alltså ställa krav på att det nu måste tas itu med problemen, alternativt att man lägger över på en tvångsförvaltning. Jag vill inte föregå det arbete som pågår i regeringen kommer vi att lägga fram förslag på området men jag måste säga att min utgångspunkt inte är att slå vakt om den ena eller den andra lagen, utan jag vill att det ska fungera. Tänk om det vore så enkelt att vi liksom kunde förutsäga att är bra men att är dålig som förvaltare, eller att är si och den och den är så. Det fungerar dock inte det där har inte riktigt fungerat. I stället har vi fått några fastighetsägare som sitter kvar med sina fastigheter och notoriskt missköter dessa. För lite händer, delvis beroende på att det är lite variation i hur aktiva kommunerna är i sådana här frågor där kommunerna kan påverka det som händer. Då måste vi kanske hjälpas åt och se till att kommunerna lite mer är på banan där de inte är det. Vi måste kanske också fundera på om det ligger något i det utredaren säger: att man måste ha lite större möjligheter att ingripa och ställa krav på anständig skötsel och förvaltning av fastigheter. Jag lutar väl åt att det som utredaren säger inte låter helt fel. Men i fråga om detaljerna har jag, som sagt, ännu inte tagit ställning. Jag tror att det är den vägen man ska gå. Från hyresgästens synpunkt är en ineffektiv lagstiftning där vi liksom låtsas att vi förhindrar oseriösa förvaltare att komma till inte mycket värd. Däremot är det oerhört angeläget att någonting händer. Man blir ju mörkrädd när man läser en del av reportagen. Det var ju några reportage om att människor har fått bo i ren misär därför att någon inte sköter fastigheterna i fråga. Jag kräver att kommunerna, som har ett ansvar på området, är och också att det finns lagstiftningsverktyg för att faktiskt göra någonting så att man får ordning på dem som har misskött sig och så att det går någorlunda snabbt. Där finns det mer att göra. Det här är alltså mina svar på frågor som interpellanten har ställt. 27 (): Nej, det är ingen överraskning, , att du som minister dyker upp och tar de här debatterna. Det är därför jag har börjat kalla dig för bostadsminister. Jag förstår att är det någon minister som jag ska få möjlighet att här i kammaren diskutera bostadspolitik med så är det justitieminister . I sig är det helt okej för mig. Jag hoppas att ministern inte på något sätt tar det här personligt. Pratar man exempelvis om förvärv och närmar sig kommunallagen kommer . Skriver man förvärv och glömmer att skriva kommunallagen hamnar det man frågar om hos . Det är distinktioner som man med tiden här i och i arbete får lära sig. Nej, inte heller jag är någon lagstiftningskramare. Det är inte min ambition att bara för att jag som riksdagsledamot har blivit lagstiftare i första hand krama lagstiftningen. Genom livet har min politiska ambition varit och så fortsätter det att vara att de sociala orättvisor som finns ute i samhället ska bort. De mest extrema exemplen på brister och social utsatthet är de sociala boendemiljöer som redovisats från Herrgården i . Jag har själv varit i området, men jag har inte sett någon lägenhet från insidan. Däremot har jag i mitt arbete som socionom sett andra brister hos oseriösa privata fastighetsägare i , främst i och kommuner, när det gäller fastighetsförvaltningen. Man kan diskutera huruvida förvärvslagen gör nytta, om vi ska ta bort den eller inte och om bostadsförvaltningslagen är tillräcklig. Dock hävdar tunga remissinstanser att det är mer nytta med att ha förvärvslagen kvar. Till exempel säger de i SKL själva i ett remissvar till utredningen om ägande och förvaltning av hyreshus: Ett upphävande av förvärvslagen skulle innebära att det inte ens går att förhindra att fastighetsägare som konstateras vara oseriösa förvärvar nya fastigheter, inte ens om fastighetsägarnas befintliga fastigheter tvångsförvaltas. Vi ska ha en stark lagstiftning som ett stöd så att de oseriösa fastighetsägarna försvinner och så att vi får en seriös förvaltning och en bra social bostadspolitik. Där måste vi få stöd också genom att en viktig utgångspunkt är att den kommunala allmännyttan får träda in och ta över förvaltningen när en fastighetsägare själv diskvalificerat sig genom att inte klara av sitt förvaltningsuppdrag och när det så uppenbart går ut över hyresgästerna. Sedan är frågan hur ministern avser att stärka bostadsförvaltningslagen och vilka medel vi ska ha naturligtvis då stegvis på en skala för att tvinga en oseriös fastighetsförvaltare att så att säga upphöra med sina brister. Det kan vara olika typer av förelägganden. I slutändan måste naturligtvis inbegripas att fastighetsägare blir av med sina fastigheter och att det blir en tvångsförvaltning liksom att ägandet går över till kommunen och det allmännyttiga bolaget. Min slutfråga till är: Hur är ministern beredd att agera för att så blir fallet? 28 (m): Utredningens förslag när det gäller att skärpa detta med förvaltningsåläggande och annat handlar om att man ska kunna ställa krav även när bristerna är av mindre allvarligt slag jämfört med vad som gäller. Man höjer alltså ribban, vilket väl är väldigt bra. När det gäller arbetet med utredningsförslaget generellt kan jag säga att det är lite blandat vad gäller remissutfallet. Det kan vara spännande att veta att hyresnämnderna i och , Fastighetsägarna och Föreningen har tillstyrkt förslaget om att avskaffa förvärvslagen. De tycker att det är riktigt. däremot och de tre stora kommunerna har avstyrkt förslaget. Men de flesta är positiva till ändringar i bostadsförvaltningslagen. De här sakerna ska lite grann vägas mot varandra. Vad jag kan se är att hyresnämnderna oftast prövar de kniviga frågorna och har en väldigt god erfarenhet av problematiken. Det är viktigt. har jag naturligtvis en stor respekt också för fullmäktigeförsamlingar och andra. Det är lite spännande att se var vi hamnar. Det är en majoritet som tycker att skärpningar ska göras. Då handlar det om att kunna ingripa och ställa krav och när bekymren är betydligt mindre än de behöver vara för att man ska kunna ingripa mot en oseriös fastighetsförvaltare. Vi planerar för en proposition under det här året. I just det papper jag har här står det att det blir , så i vår blir det nog inte det är väl lika bra att också jag preciserar mig. 29 (): Frågorna om förvärv och bostadsförvaltning är oerhört centrala. De har blivit också mycket mer centrala på grund av den brist på bostäder som vi ser i . Människor exploateras på en oseriös bostadsmarknad. När det finns brist på bostäder blir det så uppenbart. Egentligen är det skrämmande att folk tvingas till oseriösa bostadsförvaltare som en sista utväg. Man förstår också att människor är tvungna att göra det när de inte har några andra valmöjligheter. Därför är det oerhört angeläget att regeringen agerar. Det här är ett område där det har blivit mer och mer angeläget att agera för att förhindra dessa oseriösa hyresvärdar att exploatera människorna. Vi måste också stå upp för en social bostadspolitik. Vi måste stå upp för allmännyttan. De kommunala bostadsföretagen har en oerhört viktig roll och står för en relativt sett god bostadsförvaltning. Det är en angelägenhet via bostadsförsörjningsuppdraget att vara bostadsförvaltare. Jag har i alla fall den uppgiften att i sitt remissvar på utredningen om ägande och förvaltning av hyreshus motsätter sig att förvärvslagen tas bort. skriver i sitt yttrande att de finner det märkligt att utredningen i så stor utsträckning har koncentrerat sina förslag på hur systemet kan förenklas för fastighetsägaren. Här handlar det alltid om balansen mellan vilka intressen vi företräder. Regeringen kommer förmodligen att fortsätta att företräda ägar- och fastighetsintressena, och jag kommer att fortsätta att företräda hyresgästintressena, den enskilda hyresgästen. 30 (m): Vi kan diskutera det här . Jag skulle vilja förtydliga och säga att jag hade rätt när det gäller . i tycker en sak, och tycker en annan. Det är lite intressant. Det är en blandad kompott bland remissvaren. Därför är analysen av remissvaren särskilt viktig. Utredarens huvudsyfte är att förbättra för hyresgästerna och ge dem möjlighet att lättare bli av med fastighetsägare som inte förvaltar fastigheten på ett bra sätt. Då har man tittat på hur förvärvslagen och reglerna för förvaltning fungerar. Vi får lite olika svar på det hela. Att vi behöver öka möjligheterna att ingripa och vidta åtgärder tycks de flesta vara överens om. Vi får säkert anledning att återkomma till de här frågorna, som är väldigt viktiga. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2008/09:275 om åtgärder mot butiksrån 31 (m): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att genomföra, både ur ett kortsiktigt perspektiv och ur ett långsiktigt perspektiv, för att förhindra butiksrån. Butiksrån är ett allvarligt brott med stora skadeverkningar för dem som drabbas. Förutom ekonomiska förluster är det relativt vanligt att brottsoffret lider både fysiska och psykiska skador till följd av rån. I ett svar på en fråga från interpellanten konstaterade jag att en viktig åtgärd för att bekämpa denna typ av brottslighet är regeringens stora satsning för att öka antalet poliser, särskilt då en stor del av dessa brott begås av ungdomar. För att kunna ingripa mot och förebygga kriminalitet bland ungdomar är det viktigt att polisen blir tillgänglig och synlig där ungdomar vistas. En större andel än av poliserna ska arbeta i yttre tjänst och vara närvarande på tider och platser där de bäst behövs. På dessa områden har viktiga steg tagits. En kraftig ökning av antalet poliser pågår med målet att det 2010 ska finnas 20 000 poliser. Fler poliser arbetar i yttre tjänst och är närvarande på tider och platser där de bäst behövs. Samverkan mellan polisen, kommuner och övriga delar av samhället byggs successivt ut. kommer regeringen också att fördjupa arbetet med hur vi bäst motverkar ungdomars brottslighet. Vad gäller allvarliga våldsbrott anser regeringen att det finns skäl för skärpta straff. föreslog i sitt slutbetänkande att straffen för sådana brott ska skärpas. Vid straffmätningen ska det särskilt beaktas om gärningen har inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv, hälsa eller trygghet till person. Utredningen föreslog dessutom att större hänsyn ska tas till om det finns försvårande eller förmildrande omständigheter. Förslagen är på remiss och kommer därefter att beredas inom . 32 (): Jag tackar justitieministern för svaret. Anledningen till att jag har ställt den här interpellationen är bland annat det svar som jag fick på en fråga i motsvarande ärende. Man har i tidningar, radio och tv fortsatt att matas med uppgifter om olika brott. Det gäller såväl våld mot människor, ekonomiska brott som brott mot butiker. Enligt uppgift blev 2008 det år då antalet anmälda butiksrån i hela landet passerade 1 000. Totalt anmäldes 1 009 butiksrån, vilket var en ökning jämfört med föregående år. Ökningen av rån accelererar kraftigt, och det som bara blir en notis i tidningen är en svår händelse för den personal, de ägare och i vissa fall även kunder som drabbas av rånarnas framfart. Det är därför alldeles nödvändigt att samhället snabbt agerar, träder in och på olika sätt ser till att man påbörjar ett arbete för att få ned antalet butiksrån. Detta måste naturligtvis ske genom flera olika insatser . Det gäller att tänka både långsiktigt och i det korta perspektivet. Som jag tidigare nämnde ställde jag en skriftlig fråga till justitieministern och undrade vad hon avsåg att vidta för åtgärder för att minska antalet butiksrån. Ministern svarade då att man skulle utbilda fler poliser, att poliser och andra aktörer måste samverka och att regeringen gett i uppdrag att leda arbetet med att öka just samverkan mellan kommunerna, polisen, andra myndigheter, näringslivet och övriga berörda organisationer. Därutöver berörde ministern att man parallellt med dessa åtgärder måste arbeta för att fånga upp de ungdomar som riskerar att dras in i kriminalitet. Som jag sade har antalet butiksrån ökat kraftigt sedan jag skrev min fråga. Det är mycket värre än . Men tyvärr händer det inte så mycket. Otryggheten för dem som arbetar inom handeln var stor tidigare och är ännu större . Det är naturligtvis viktigt både med fler poliser och med bättre samverkan i samhället. Men den stora och mest angelägna frågan är hur vi snabbt ser till att antalet presumtiva rånare minskar kraftigt. Därutöver är det nödvändigt att arbeta med att öka säkerheten för de anställda genom att ge säkerhetsutbildning och att skapa säkrare butiker.