prot · GX0918 · 2009-10-21 00:00:00 — I någon mening är det bra att en riktigt dålig process, som vi hade under ordförandeskap, ändå har lett fram till något ofantligt mycket bättre. svek kulturminister och alla övriga kulturministrar i de löften man gett till kulturarbetare. Det beklagar jag djupt. hade ministerrådet i dialog med haft ett pågående arbete när det gällde att omorganisera det nordiska kultursamarbetet. Bakgrunden var att de nordiska kulturinstitutionerna tog allt ekonomiskt utrymme så att de nordiska kulturarbetarna inte fick del av de resurser som vi i det nordiska samarbetet anslog. All offentlig ekonomi hamnade alltså, om man hårdrar det, i administration och inget gick direkt till kulturarbetarna. Efter många och långa diskussioner kom vi parlamentariker överens med ministerrådet om en modell för hur vi skulle spara medel . I arbetet med att ta fram denna modell fördes också en dialog med kulturarbetarna och deras organisationer. Vi från parlamentarikersidan tyckte att det var en oerhört viktig fråga och av det skälet bildade vi en arbetsgrupp i utskottet som var enormt aktiv. Det är just så vi i det nordiska samarbetet vill att det ska fungera, genom ett aktivt samarbete mellan parlamentarikerna i och ministerrådet och en kraftfull dialog med medborgarna. Vi landade, som sagt, i en överenskommelse mellan rådet och ministerrådet. Det var en överenskommelse som vi med gemensamma krafter fick kulturarbetarnas välsignelse att genomföra. Och just det var det centrala, alltså att vi fick ett okej från kulturarbetarna. Överenskommelsen innebar att de resurser som friställdes skulle komma kulturarbetarna till godo. Vad händer när vi landar i det första ekonomiska beslutet efter denna överenskommelse? Jo, kulturministrarna säger att de besparingar som man tvingas till, efter att man har sagt ja till att globaliseringsinitiativet ska finansieras inom befintliga ramar, ska tas av de resurser som frigjordes när man omorganiserade kultursamarbetet. Så enkelt sviker man de löften man gett. Så, fru talman, om man inte tycker att det nordiska kultursamarbetet är viktigt, vilket en stor del av den moderata riksdagsgruppen ger uttryck för, kan man strypa verksamheten på flera sätt. Det beklagar jag. 134 (): Det nordiska samarbetet är unikt. Det är också genom sin utformning stabilt och konstruktivt när det gäller att möta såväl de dagliga politiska utmaningarna som de framtida. Våra nationella likheter och ibland olikheter gör att vi genom det nordiska samarbetet finner lösningar som gör att vi i ett globalt perspektiv känner oss starka. Men våra olikheter måste vi ständigt vara observanta på. De skapar gränshinder som i sin tur tenderar att hämma den positiva utvecklingen. Jag fick så sent som en skrivning från en person som drabbats av socialförsäkringssystemen och inte lyckats hämta upp problematiken. Detta drabbade väldigt kraftfullt en enskild medborgare. Gränshindersforum redovisar en rad hinder vilka med politiska möjligheter har lösts men också sådana som borde kunna undanröjas. Ett oroande inslag är dock att de nordiska länderna inom sina respektive nationella beslutsorgan skapar nya gränshinder, vilka borde kunna undvikas genom större observans, bland annat i respektive parlament. Beslutsordningen borde vara sådan att eventuell gränshindersproblematik påtalades i betänkandetexter inför beslutsfattande. Att man som tvingas framställa frågan vid varje beredningstillfälle i riksdagsbehandlingen borde kunna förekommas genom handläggning såväl vid propositionsskrivandet som vid betänkandehandläggningen i utskottsberedningen. Som aktiv i välfärdsutskott gläds jag åt att de nordiska länderna lyfter fram vad man kallar den nordiska välfärdsmodellen. Uttalanden om att vi vill stärka den nordiska välfärdsmodellen värmer mitt socialdemokratiska hjärta. Men när jag följer upp vad man sedan uttrycker i texter och i genomförd praktisk politik blir jag mer orolig. Det gäller inte minst den svenska utvecklingen av vad den nuvarande regeringen benämner välfärdspolitik. Det ligger kanske något i vad som skrevs i en text i ett av de dokument som behandlats . Den nordiska välfärdsmodellen har varit en succé. Det vi kan se växa fram är långt ifrån den välfärdsmodell som kännetecknat och härigenom också . Den nationella agendan rymmer inte att utveckla välfärdsmodellen, utan snarare att avveckla den. Regeringen och riksdagsmajoriteten i tycks inte se till de människor som drabbas av denna nedmontering av välfärden. Jag har såväl i det nordiska samarbetet som inom ramen för Östersjösamarbetet fått frågor om vad som egentligen händer i . Vad utgör drivkraften för regeringen att förändra välfärdspolitiken och arbetsmarknadspolitiken? Varför är man beredd att ställa människor utanför socialförsäkringssystemet och göra människor ekonomiskt och socialt fattigare? Hur kan det komma sig att arbetslösheten kan få öka som den gör i ? Hur kan ha ett förhållningssätt som gör att ungdomsarbetslösheten är bland de högsta inom den europeiska gemenskapen? Jag blir som oppositionspolitiker svaret skyldig och hänvisar till regeringsuttalanden och det ideologiska förhållningssättet att skattesänkningar och individualisering är drivkraften. Jag tvingas också inför frågeställarna konstatera att min roll som oppositionspolitiker inte räcker till för att vända regeringspolitiken. Det nordiska samarbetet har ett stort värde. Det ger oss kunskap och styrka. Det ger oss kunskap om att man kan bygga ett samhälle starkare genom generella skattefinansierade försäkringssystem, system som skapar trygghet och som gör människor starka i att möta framtidens utmaningar. Det ger mig styrka att inse att den politik som utvecklas, inte minst i vårt land, har en motpol i det som brukar benämnas den nordiska välfärdsmodellen, en välfärdsmodell som inte bara har varit en succé utan som är en succé när det gäller att möta de globala utmaningarna. Min förhoppning ställs till kommande mandatperioder, med en utveckling som inte avvecklar utan utvecklar den nordiska välfärdsmodellen. 135 (): Att nå visionen om ett gränslöst och dynamiskt kräver en hel del av oss politiker i alla nordiska länder. Men menar vi allvar med visionen krävs det också handling och uppföljning av fattade beslut. Jag tänker inte minst på gränshindersproblematiken. Så här skriver utskottet i betänkandet: Medborgarnas krav på att kunna flytta, studera och arbeta, med god social trygghet och stor flexibilitet bl.a. i de sociala trygghetssystemen, har ökat. Det är mycket positivt för att rörligheten har ökat, men det ställer stora krav på att de nordiska länderna gemensamt arbetar aktivt för att snabbt lösa de gränshindersrelaterade problem som uppstår samt vidtar åtgärder för att undvika att nya gränshinder i uppkommer. Tyvärr är det fortfarande alltför många som rör sig över gränserna som vittnar om att det finns byråkratiska hinder som inte borde finnas där men som finns och försvårar för alla att ännu lättare kunna röra sig inom . Jag bor i gränslandet till och möter ständigt människor, både enskilda och företagare, som vittnar om olika former av gränshinder som är negativa för enskilda individer, företag och den nationella tillväxten. De hämmar rörligheten mellan våra nordiska länder och minskar också möjligheten till en ökad integration. Så här skriver en arbetslös byggnadsarbetare som arbetat i : blev jag arbetslös och fick inte mina stämplingspengar ca 12 veckors väntan på pengar. En byråkrati utan like kring en enda liten blankett, E301, har spökat för mig och så många andra arbetslösa som har haft jobb i . Vi måste se till att det blir ett flexiblare system och en a-kassa som gör att man inte riskerar hela sin livssituation vid arbetslöshet. Jag tänker särskilt på alla ungdomar med stora förväntningar på arbete och bra löner som åker över till för att jobba så mycket de bara kan. Vad händer med alla dem som kommer hem som arbetslösa unga och söker upp Alfakassan som har ännu längre handläggningstider? Hur skapar man förutsättningar som är flexibla när man har som krav att ta det arbete som erbjuds, även om det är i ett annat land? Det är det här som måste lösas gemensamt mellan våra länder för att nå visionen om ett gränslöst . Glädjande är dock att ta del av den redovisning om arbetet som sker i Gränshindersforum, det forum som regeringarna instiftade 2008 för att mer intensivt arbeta med att lösa gränshinder. De har tydligt mandat från de nordiska regeringarna. I betänkandet står det så här: Gränshindersforum syftar till att med alla medel undanröja de svårigheter som medborgarna kan stöta på i det nordiska umgänget. Forumet har till uppgift att föreslå konkreta lösningar på problem som försvårar för privatpersoner och företag att röra sig och verka i . Det är precis ett sådant konkret arbete som måste fortsätta att genomföras. Det är också viktigt att detta sker i nära samarbete med de organisationer som finns etablerade mellan länderna. Jag tänker bland annat på Hallå , Grensetjänsten i mellan och , och direkt. Samordning mellan dessa är A och O konkret nära arbete med dem som ständigt stöter på problemen. Jag förutsätter att Gränshindersforum får fortsätta även efter 2010. Det krävs långsiktighet i arbetet och inte ryckighet fram och tillbaka. Människor kan inte få nog med information och kunskap. Därför behövs Hallå , dit man kan vända sig för att få information. Sedan kan man slussas vidare till exempel till Grensetjänsten, som är specialiserad på SverigeNorge-frågorna. Grensetjänsten kan visa upp tydliga resultat genom att få myndigheter att sätta sig tillsammans och lösa problem. Många av hindren som dyker upp går att lösa på detta sätt. Därför måste även Grensetjänsten och de andra organisationerna få långsiktiga lösningar. Det gläder mig att samarbetsministern lyfter fram Grensetjänsten i olika sammanhang. Vi riksdagsledamöter måste följa arbetet som sker när det gäller gränshinder, ställa frågor och ifrågasätta för att hålla frågan levande och se till att ministrarna har nordiska glasögon på sig när nya lagförslag ska läggas fram för respektive parlament men också när varje land ska implementera EU-direktiv. Här har uppmärksammats ett nytt problem när varje land tolkar det på sitt sätt. Så uppstår nya gränshinder. Det handlar om att nå vår gemensamma vision som jag tycker så mycket om ett gränslöst där människor och företag kan röra sig över gränserna, där de kan se nordisk tv, ta jobb var som helst, välja utbildningar i ett annat land och så vidare. Vi politiker har detta ansvar, inte minst vi som är engagerade i nordiskt samarbete och inte minst för att visa våra medborgare att vi tar detta på allra största allvar. Därför krävs långsiktig planering. Låt Gränshindersforum, Hallå , Grensetjänsten, HaparandaTorneå och direkt få långsiktig och hållbar finansiering, inte minst för att inte förlora tempo. Då kan vi lyckas med vår vision om ett gränslöst . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 15 § Meddelande om EU och Föredrogs utrikesutskottets utlåtande /10:UU4 Meddelande om EU och (KOM(2008)763). 136 HANS (): Vi har att debattera utrikesutskottets utlåtande angående meddelande om Europeiska unionen och . Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservationen från och . När debatterar i denna kammare vänder vi ofta blicken österut, söderut eller, med den nya borgerliga regeringen, alltför ofta västerut mot . Men sällan blickar vi åt norr. Alltför sällan debatterar och diskuterar vi Arktis- och , trots att detta är områden som måste beskrivas som vårt närområde. Om jag inledningsvis ska säga något positivt om kommissionens meddelande är det väl just att det uppmärksammar och ger oss möjlighet att föra upp denna fråga på dagordningen. Behovet att uppmärksamma och situationen i är stort på grund av både klimatförändringarna och den säkerhetspolitiska utvecklingen i regionen. är den region på jorden som förändras snabbast på grund av klimatförändringarna. Temperaturen i har ökat dubbelt så mycket som i övriga världen. värms upp betydligt fortare än vad man trott. Prognoserna har försämrats varje gång de har presenterats. har nästan hälften av vinteris försvunnit, motsvarande en yta sex gånger så stor som . Tjockleken på havsis har minskat . har avsmältningen av havsisen i nått rekordhöga nivåer. konstaterades den lägsta utbredningen av havsisen i sedan satellitmätningarna inleddes. Forskare menar att ett utan is kan vara ett faktum i relativ närtid. Denna utveckling kommer självklart att ha katastrofala följder för djur- och växtliv och människor i regionen men kommer självklart att påverka hela världen negativt. Klimatförändringarna kommer att innebära att enorma naturtillgångar som är otillgängliga kommer att kunna exploateras. geologiska myndighet konstaterade 2008 i en omfattande studie att cirka en femtedel av jordens ännu inte upptäckta resurser av olja och gas finns just i . En exploatering av dessa naturtillgångar skulle leda till en katastrof för ekosystemen i regionen men också leda till ytterligare enorma koldioxidutsläpp globalt. anser att i EU men också i kraftfullt ska verka för att det internationella samfundet utvecklar och antar en konvention som ger skydd mot exploatering och militarisering under framöver. ordförandeskap i 20112013 skulle kunna utnyttjas till att ta initiativ till ett förbud mot eller en kraftig begränsning av exploatering av naturresurser från området kring . I väntan på att ett sådant avtal ska kunna bli verklighet bör omgående föreslå ett moratorium mot ökad exploatering i tills ett effektivt avtal har kunnat säkras. var jag i och deltog i protesterna mot den Natoledda flygövningen Loyal Arrow, den största flygövning som någonsin hållits i vårt land. Många av de tillresta demonstranterna från norra men också från kände en oro över att denna övning var en del av en militär upprustning och en ökad politisk spänning i hela regionen. Jag måste erkänna att jag anser att den oron inte är obefogad. Vi ser hur en rad länder, bland dem både och , riktar sina blickar mot Arktisområdet och mot de naturtillgångar och nya transportvägar som kommer att blottläggas om vi inte förhindrar klimatförändringarna. Vi ser hur Nato och ökat sin militära närvaro i regionen. placerade sin flagga på havsbotten. sändes krigsfartyg från för att patrullera de arktiska vattnen sedan . har även meddelat att man avser att sätta upp en militär styrka som ska vara operativ 2020. Men även på andra sidan har oroväckande steg tagits. Bland det sista förre president gjorde innan han avgick var att utfärda nya direktiv för närvaro i . har beslutat att öka sin närvaro markant. annonserade att man avsåg att bygga en militärbas för att patrullera och manifestera sin suveränitet över . Detta är en utveckling som inger oro och som med kraft måste agera för att vända. borde med kraft verka för att motverka denna ökade militarisering av . har bland annat tidigare föreslagit att ska verka för en nordisk-arktisk-kanadensisk kärnvapenfri zon. Det skulle kunna vara ett steg att ta bland många. Men jag tror att den stora utmaningen nu är att måste kraftfullt verka för att naturtillgångar inte blir en källa till konflikt och politiska spänningar utan en källa till ökat samarbete i regionen. 137 (): Vi lever i en allt varmare värld. Det är på få platser det märks tydligare än just i . har avsmältningen av havsisen nått rekordhöga nivåer. kan vara helt isfritt . Den issmältning som har skett har skett så snabbt att det har förvånat forskarna. Vad innebär då detta för oss? Det innebär att de prognoser och kalkyler som säger att Grönlandsisen inte kommer att smälta snabbt, som säger att det är lugnt med klimatförändringarna och att det inte kommer att leda till några större höjningar av havsnivån under det här århundradet kan vara helt felaktiga. Det här är en mycket oroande utveckling. Men den utvecklingen och den aspekten berörs inte i kommissionens meddelande om den nya arktiska politiken som vi debatterar här . I stället fokuserar man på andra saker. Man fokuserar på att isavsmältningen öppnar nya möjligheter för transport, mineralutvinning och annan näringsverksamhet, som regeringen sammanfattar kommissionens meddelande. När isen smälter blir det lättare att för fartyg att färdas genom de arktiska vattnen. Det kommer att bli lättare att transportera och utvinna olja. Det kommer också troligtvis att leda till att det blir mer fisk i vissa vatten. Det kommer sannolikt även att leda till ekologiska omställningar, kanske till och med katastrofer, i andra vatten. Det blir stora förändringar. Det är bra att man nu börjar försöka ta ett grepp över den förändring av vår omvärld som håller på att ske även om man inte blickar på det största problemet att det här är ett hot. I stället fokuserar man på de ekonomiska möjligheterna. Man blundar för hotet och fokuserar på de ekonomiska möjligheterna, nämligen att man kan utvinna den olja och den gas som ligger under havsbottnen i . Undersökningar tyder på att mellan av världens oupptäckta resurser av kolväten står att finna i . Man kan ju förstå att detta är intressant för oljebolag och för andra människor som vill att vi ska använda dessa tillgångar. Problemet är bara att om vi vill föra en hållbar klimatpolitik kan vi inte göra det. Om vi använder den kol, den olja och den gas som vi känner till var den ligger kommer vi inte att kunna klara klimatmålen. Då kommer vi att få ut så mycket koldioxid i atmosfären att den globala uppvärmningen går över det tvågradersmål som världen har sagt att vi ska hålla. Om vi överträder detta tvågradersmål kan det leda till att den globala uppvärmningen börjar bli självgående och accelererar av egen kraft. Det är hög tid att vi sätter stopp för politiken att utnyttja mer kolväten. Det är linje. Det är en nödvändig linje. Vad säger då i sitt meddelande? Man ska alltid gå till källmaterialet och se vad som egentligen står där. Jag bläddrar i papperen och kommer fram till punkt 3 Att främja hållbar resursanvändning. Jag måste säga att rubriken onekligen låter bra. Innehållet är däremot inte lika upplyftande för en miljöpartist. Punkt 3.1 under rubriken resursanvändning handlar om kolväten. När jag läste detta första gången tänkte jag: Ja här kommer det att stå att vi måste sluta använda kolväten i den mängd som vi nu gör. Det är den hållbara politiken! Men min och bild av vad som är hållbar politik stämmer inte överens med världsbild. Så här skriver kommissionen: innehåller stora outnyttjade kolvätereserver. Kända arktiska offshoreresurser ligger inom arktiska staters exklusiva ekonomiska zoner. De arktiska resurserna skulle kunna bidra till att förbättra EU:s försörjningstrygghet när det gäller energi och råvaror i allmänhet. Under avsnittet Strategiska mål säger kommissionen att stödet för utvinning av arktiska kolväteresurser bör tillhandahållas på ett sätt som till fullo respekterar stränga miljönormer och beaktar att är ett synnerligen sårbart område. Vidare säger kommissionen att man ska verka för stärkta grunder för ett långsiktigt samarbete, särskilt med och , som underlättar hållbar och miljövänlig prospektering, utvinning och transport av arktiska kolväteresurser. Sammanfattningsvis kan det lätt sägas att kommissionen inte har förstått någonting. Det finns ingen hållbar massiv utvinning av kolväteresurser i . Det enda skälet till att resurserna ännu inte har nåtts av exploateringen är att den globala uppvärmningen inte har nått så långt att det är möjligt att utvinna dem på ett säkert sätt. När isen i smälter på grund av att den globala uppvärmningen har gått för långt vill att vi ska plocka upp mer olja och mer gas. Det är någonting de inte har begripit. Vi från är motståndare till kommissionens exploateringspolitik. Vi anser att oljan ska få ligga kvar under havsbottnen. Vi har inte råd att ta upp den, för om man tar upp den kommer den att brännas. Jag yrkar bifall till och reservation där vi säger att man ska låta oljan ligga. Vi säger att bör ta ett initiativ om att få till stånd ett avtal om att vi inte bara ska skydda mot militarisering utan också mot exploatering av framför allt kolväteresurserna. Det finns redan ett avtal för . borde ta sitt internationella ansvar, framför allt nu när är ordförande i det här halvåret, och se till att lyfta upp frågan om att vi behöver ett liknande avtal även för . Jag vill säga något om regeringens och utskottsmajoritetens reaktion på kommissionens meddelande. De har välkomnat meddelandet. Utskottsmajoriteten har visserligen försynt påpekat någonting som det är bra att man påpekar, nämligen att det i avsnittet om fossila bränslen tydligare kunde ha framhållits att ökad utvinning av olja och gas i leder till ökade utsläpp av växthusgaser. Det är bra sagt av utskottet; det stöder till fullo. Men det räcker inte. Vi måste klart ut säga att oljan ska ligga där den ligger. Tyvärr verkar det som om regeringen och alliansen är nöjda med att säga vackra ord i . I säger de inte lika mycket. Regeringens politik vad gäller har varit att man hyr ut isbrytaren för att hjälpa Mobil prospektera efter gas. Jag hoppas att regeringens politik kan bli bättre. 138 (): Som vi alla vet påverkas polarområdena just nu mest och störst av den globala uppvärmningen. Varmare vatten och nedsmältning av is påverkar ekosystem, havsvattennivåerna och klimatet på ett sätt som ger globaliseringen en direkt och konkret innebörd. Konsekvenserna för enskilda länder och deras befolkning har fått allt större uppmärksamhet under de senaste årens klimatdebatt. Men på har klimatdiskussionen tillförts ytterligare en dimension kampen om de arktiska naturtillgångarna och därmed också risk för ökade konflikter. Tvister som har varit av mer strategisk betydelse har fått nya ekonomiska dimensioner. Kopplat till detta ligger nya frågor om utbyggnad och lokalisering av ny infrastruktur som med stor sannolikhet också kommer att medföra konflikter med urfolken gällande deras existens och territoriella rättigheter. har de nordiska länderna ofta fungerat som framgångsrika konfliktdämpare och förhandlare vid uppkomna säkerhetspolitiska och territoriella konflikter. Men har flera av de nordiska länderna egna intressen att bevaka. Klimatförändringarna kan därmed på många olika sätt ställa och även det nordiska samarbetet i en ny situation. Därför är det, som utskottet konstaterar, hög tid att EU uppmärksammar det arktiska området och de stora förändringar som pågår där och försöker utforma en sammanhållen Arktispolitik för EU. Detta gör man i ett meddelande som innehåller tre strategiska mål samt förslag till närmare 50 enskilda åtgärder. De tre centrala målsättningarna för EU:s förhållande till är att skydda och bevara i samverkan med dess befolkning, främja hållbar resursanvändning, som vi hörde här, och bidra till förbättrade multilaterala styrformer för . Man har också accepterat definitionen av som området norr om . Så nu vet vi i varje fall var ligger! Detta är omfattande mål, men meddelandet är inte på något sätt heltäckande. Där redovisas frågor med anknytning till de områden som kommissionen har kommit i kontakt med. Man talar ofta i om att man har öppnat ett fönster mot . Det räcker inte ; man måste nog öppna dörren och stiga ut i verkligheten för att se vad som händer. Det bor nämligen folk i det här området också. Främst behandlas förhållanden som rör havsområden, som EU också ser som sina egna intressen. Det som saknas är till exempel naturskydd av landområden, urfolkens situation, biologisk mångfald, forskningssamarbete samt betydelsen av det omfattande regionala samarbetet i området mellan regeringarna och mellan parlamenten. Vi har och också NGO:er som arbetar här. Det är ändå viktigt att notera att EU har ansökt om permanent observatörsstatus i . Det är ett viktigt forum för kunskap och politiska beslut. Kommissionens ansökan behandlades av i . Diskussionen fortsätter nu under ordförandeskap fram , då tar över ordförandeskapet i . genom tillhör de fem så kallade strandstaterna runt utöver , , och .