prot · GW0992 · 2009-03-26 00:00:00 — Det handlar om fantasisummor, och det är märkliga saker som utspelar sig i medierna för många människor. Man ställer sig självklart frågan: Är det här rimligt? Är det här rättvist? Jag tror att svenska folket accepterar att människor tjänar bra med pengar om de ser att det är en koppling till en prestation man gör, om de ser att det är en koppling till det hårda arbete man utför, om de ser att det är en koppling till stora uppoffringar man gjort eller stora risker man tagit. Jag tror att det är den mekanismen som gör att vi är ganska generösa med att låta våra idrottsstjärnor tjäna ganska mycket pengar därför att vi oftast ser vilken uppoffring som ligger bakom deras framgång, och vi ser också vad de presterar. Jag tror att det därför finns en stor acceptans när till exempel säljaren på ett stålbolag som drar in stora order till företaget har någon typ av prestationsbaserad lön. Han får alltså en provision på det han säljer. Likaså en säljare på ett företag som säljer produkter som gör att de anställda har jobb. Det är överdrifterna och avsaknaden av kopplingen till det man har gjort som människor reagerar mot. Man ser inte sambandet och noterar att den som sliter i vardagen vid receptionsdisken på företaget, bankkassörskan, städaren inte får någon prestationsbaserad lön, ingen utdelning. Däremot får de i toppen orimligt mycket utan att man ser kopplingen. Jag tror att det är bakgrunden till de starka reaktioner vi har sett över det som hände i . Jag tror också att det är det som ligger bakom reaktionen på det som pågår kring LO:s ordförande . När man ser att någon har 25 uppdrag och nästan halva lönen från arvoden utanför ordinarie jobbet undrar man: Finns det en koppling till en prestation som gjorts? Går det att göra ett bra jobb på sådana villkor? Jag tycker att det här är en välkommen debatt. Det är viktigt att vi för in en personlig moralisk dimension i detta. Oavsett om jag är politiker eller företagsledare eller vilken befattning jag än har i en styrelse har jag ett personligt ansvar för hur löner och ersättningar utformas. Vi kommer aldrig att kunna reglera allting via lagar, och vi ska inte reglera allting via lagar. Vi måste få ett större moraliskt ansvar och stå upp för de beslut vi fattar och också ta ansvar för att regelverk utformas på ett rimligt och bra sätt. Jag tror att exempelvis AMF:s varumärke har blivit något anfrätt under senare dagars debatt. Jag tror att det har en välkommen effekt man inser att man måste vårda varumärket och företaget. Konsumentmakten är viktig, och det är viktigt att också agera utifrån den. Vi politiker har ett särskilt ansvar för de statliga bolagen. Här ska de statliga bolagen vara föredömen. Vi förvaltar också skattebetalarnas pengar. Om ett privat företag har en orimligt hög ersättning till sin vd är det den privata kapitalisten som förlorar pengar på detta. Men i statens fall är det skattebetalarna som förlorar. Det gör att vi har ett extra stort ansvar. Regeringens tydliga besked är mycket välkommet, enkelt och rakt: Noll bonus, noll rörliga ersättningar till ledande befattningshavare. Vi kristdemokrater välkomnar det här. Vi kan lära oss av erfarenheterna. Finanskrisen visar att rörliga ersättningar, bonusar och allt vad de kallas har uppmuntrat till ett risktagande som har skapat kortsiktighet och bidragit till den finanskris som vi ser effekterna av. Det är en viktig erfarenhet som vi verkligen ska dra av detta. Det finns inte bara problem för företag utan också konsekvenser för hela det ekonomiska systemet. Vi vet också att rörliga ersättningar och bonusar gör att det är svårt att mäta vad man faktiskt belönar. Det är svårt att se, om man mäter bonusar utifrån aktiekursens utveckling i ett företag, vad som beror på företagsledningens insatser och vad som beror på konjunkturen. Vad beror på politiska beslut som har ändrat spelplanen för företagarna? Vi vet också att det är svårt att utforma ersättningsreglerna så att de verkligen träffar det man vill träffa. Det finns risker att systemen får effekter som man inte förutsett. Ta pensionsdebatten angående AMF som exempel! Det är ofta bara uppsidan i de här bonussystemen och ersättningssystemen. Det är bara fördelar man kan få. Det finns inga risktaganden, ingen nedåtsida, vilket inte heller är rimligt om man ska ha rörliga ersättningar som fångar upp något slags prestation. Det kanske viktigaste av allt är att de här systemen bryter sammanhållningen i företaget. När den som jobbar på golvet känner att man inte får någon utdelning när man gör en extra ansträngning och företaget går bra, men toppen däremot får det utan att man ser något samband, bryter det sammanhållningen och mot andan i företaget men också hela vårt svenska samhälle. Det är det oroande i detta. Jag tror att vi i så fall måste ha ett system som bygger på att alla i företaget får lika mycket. Jag tycker att har ett intressant system där alla i företaget får exakt lika mycket när företaget når vissa vinster. När man lyssnar på diskussionen här måste man ställa sig frågan som en gång ställde: Vad vill Socialdemokraterna? Vill ni, och det är en mycket intressant fråga att ställa till er, till och , gå tillbaka till det system som gällde under tid? Då var lönerna marknadsledande i statliga företag, och bonusar fanns. Eller tycker ni att nuvarande förslag från regeringen är bra? Svaret på den frågan vore intressant att höra. Jag fick det i alla fall inte i inlägg. (Applåder) I detta anförande instämde och (båda fp). 7 (): Det är välkommet med en debatt om bolagsledningars ersättningar därför att en inte oväsentlig del av de bakomliggande orsakerna till krisen är en kultur präglad av överdrifter, girighet och ett extremt risktagande bland banker och andra finansinstitut. Denna bonuskultur har bidragit till att driva fram obalanser som fått världsekonomin i gungning. Så skrev med flera i en debattartikel . Det är stora ord. Då måste man fråga sig: Vad är det som har drivit fram ett samhällsklimat där det anses fullt rimligt för en person i viss ställning att kräva mångmiljonlöner, mångmiljonpensioner, mångmiljonbonusar? Det är en girighet och en rufflarmentalitet som har frodats och som gjort att fartblindheten har spritt sig bland direktörer. Det samhällsklimat som göder föreställningen att man har rätten att roffa åt sig så mycket man kan har ni understött. Det har ni drivit fram. Det har gjort att det är rimligt att anta som direktör att man ska vara värd ofattbara summor i lön, bonus, optioner och andra förmåner. Det är ett samhälle som dras isär, som inte längre håller ihop. Det är det samhället som regeringspolitiken skapar. Det är faktiskt själva poängen med regeringspolitiken att ta bort förmögenhetsskatten, begränsa fastighetsskatten, sänka den statliga skatten för dem som tjänar mest, se till att de riktigt högavlönade får mest av alla skattesänkningar och sänka ersättningar för sjuka, sänka ersättningar för arbetslösa, införa en straffskatt för pensionärer. På alla sätt har ni visat att ni vill ha ökade sociala orättvisor. Lönenedpressningen följer som ett brev på posten på arbetsmarknaden, medan direktörer utan att skämmas kan tjäna 30 gånger, 50 gånger eller 70 gånger en vanlig industriarbetares lön. , det distrikt i det parti som näringsministern är ordförande för, har föreslagit platt skatt. Det innebär att man tar bort all statlig beskattning vid inkomstbeskattningen. Det är en gigantisk skattesänkning för dem som tjänar mest. För skulle det innebära mer i plånboken . Det har tyckt vara rimligt. Det är naturligtvis denna kultur som har skapat förutsättningar för vissa giriga fartblinda direktörer att roffa åt sig så mycket som möjligt. Tyvärr har den här kulturen också smittat in i arbetarrörelsens led. Vi måste vara tydliga med att vi måste stå emot. Vi måste visa att vi står för någonting annat, att vi inte tror att människor gör ett bättre jobb ju mer bonus de får eller ju bättre förmåner de får. Det är de sociala orättvisorna som är det stora problemet. Regeringen tog 2008 bort den generellt negativa inställningen till bonusar. Varför är det ingen som säger något om det , , eller ? Ni beslutade ta bort den generellt negativa inställningen till bonusar i statliga företag. Ni underlättade för att bonusar skulle ytterligare användas i statligt företagande. Det var det ni gjorde. Det var det beslut ni stod för då. Därför måste man fråga sig: Är det av övertygelse eller av opportunism nu har ändrat sig? Plötsligt är alla emot bonusar, emot det som kallas överdrifter och girighet. Men ni har ju själva bidragit till det. Direktörerna klarar sig alltid. De hade fallskärmsavtal. Sedan kom kritiken mot dessa. Då skaffade de sig optioner i stället. Sedan kom kritiken mot dessa. Då skaffade de sig bonusar. kommer kritiken mot dessa. Då skaffar de sig högre löner, som i bort med bonusen, 2 miljoner högre lön. Det tyckte Wallenbergarna var rimligt. Direktörerna klarar sig alltid, men vi måste hålla en rågång. Därför kan man inte å ena sidan vara emot bonusar, å andra sida säga att resultatlöner som är rätt utformade är bra. Poängen är att den som sköter sig får mer i lön sade för sedan. Bonussystem är viktiga för att människor ska göra sitt jobb bättre är också ett uttalande av för sedan, före debattartikeln, före den ändrade hållning som intas naturligtvis inte av opportunism utan av övertygelse. Det här är exempel på en regering som är på flykt undan sin egen politik för att opinionstrycket blivit för starkt. Vi välkomnar det, . Vi välkomnar regeringens nya hållning. Vi tycker att den är bra, men vi tycker också att ni borde dra slutsatser av att ni själva står för en politik som gynnar detta tänkesätt hos det övre skiktet, hos den elit som tjänar mycket pengar. (Applåder) I detta anförande instämde , , och (alla v) samt () och (). 8 (): I den här debatten hade jag förväntat mig en ursäkt och ett erkännande från näringsministern till svenska folket att regeringen gjorde fel när man ändrade regelverket. Jag hade faktiskt förväntat mig det just för att vi kräver tydlighet. Tydligheten är viktig. Den här debatten har inte visat på ökad tydlighet utan tvärtom på ökad osäkerhet om vilken linje som gäller. Det går inte att ena dagen säga att det är jättebra med bonusar och säga att nej, det är det inte alls. Det inger inget förtroende. Det är inte som säger, att staten ska vara tydlig som ägare, för det har staten inte varit. Det kan inte vara det regelverket som säger att det ska vara tydliga regler som regeringen fattar beslut om. Jo, tydliga är reglerna kanske i att bonus kan betalas ut även vid förlust. Det är tydligt, men det är fullständigt obegripligt för svenska folket att det kan vara på det sättet. Därför hade jag förväntat mig en ursäkt från näringsministern om att man inte hade tänkt igenom konsekvenserna av det beslut som fattades. kom ett utspel på , och jag kan citera delar ur artikeln: En inte oväsentlig del av de bakomliggande orsakerna till krisen är en kultur präglad av överdrifter, girighet och ett extremt risktagande bland banker och andra finansinstitut. Det är fina ord. Jag tror att det är som har skrivit dem; det låter lite som det. Är det han som bestämmer, eller är det näringsministern? Veckan innan sade näringsministern nämligen att resultatlöner är bra och något som vi ska använda oss av. Vilken linje är det egentligen som gäller för regeringen? Är det eller som bestämmer? sade i Privata Affärer att man inte tillåter bonusar, lönehöjningar och någon höjning av styrelsearvodena. Det är inte den linjen redovisat i . Det är en helt annan linje, och det skapar osäkerhet om vad regeringen egentligen tycker. Vi har heller inte sett några ägardirektiv och än mindre några förslag på hur det regelverk som näringsministern nu aviserar ska se ut. Bland det mest skrämmande med det beslut som regeringen fattade , och som näringsministern hyllade , är att resultatlöner som är rätt utformade exempelvis garanterar kärnsäkerhet. Kan det verkligen vara rimligt att man har bonussystem i som ju ska övervaka kärnsäkerheten? Jag tycker inte att det kan vara bonusgrundande. Det kan inte vara så resultaten ska se ut. Detta togs upp i SVT:s där och vd erkände att bonussystemet kan leda till ökat risktagande. Det är just det ökade risktagandet som är så farligt och skapar girighet. Frågan är vilka effekter det får. Vi har fortfarande inte fått klart besked om hur den ansvariga ministern ser på detta. Det har heller inte redovisats några konkreta underlag till om bonussystemet verkligen leder till ökad vinst eller vad det nu är man vill ha. Det finns inga sådana. Fler och fler företag lämnar nu bonussystemen och ser till att bara ha en lön, ingenting annat. Bonussystemen ger inte de effekter som det var tänkt. Den sista punkt jag vill ta upp, fru talman, är vilken effekt näringsministern har på företagsklimatet i . Vi har alltså en näringsminister som förstör företagsklimatet i landet. I när vi behöver småföretagare, när vi behöver en ökad tro på att företagen ska våga anställa människor för att vi ska få ned arbetslösheten agerar näringsministern fullständigt felaktigt. Vi behöver inte ökade klyftor i samhället. Vi behöver minskade klyftor. Det måste vara hållpunkten. Därför förväntar jag mig fortfarande, fru talman, att näringsministern kommer med en ursäkt och ett erkännande om att regeringen gjorde fel och stoppar alla bonusavtal och gratifikationer, och allt vad det kan heta, för direktörer som bara vill ha mer och mer pengar. 9 Näringsminister (): I en sådan här debatt kan man göra vissa klarlägganden, vilket jag tycker är bra. Det första är att jag tillsammans med mina kolleger i regeringen länge kritiserat både ohemult höga löner och höga bonusar, oavsett var de gäller. Jag tycker att det är viktigt att ha återhållsamhet. Jag håller med om att de som får spara och de som blir uppsagda blir provocerade av alla dessa utbetalningar. Därför är detta en bra debatt. Det andra är att sådana här debatter ger tillfälle att syna sitt eget fögderi. talade om Posten. Det är intressant, för de flesta program, pensioner och annat infördes under den förra socialdemokratiska regeringens tid vid makten. Jag kan upplysa om att förre vd hade en samlad ersättning på . Det ger i ersättning. Den nivån sattes då Socialdemokraternas regelsystem för ersättningar gällde. Jag vill gärna ha en liten kommentar till det. Varför ändrar regeringen sin inställning? Vi ändrade på riktlinjerna , då vi sade att styrelserna skulle ta ett ansvar. Vi sade att lönerna skulle vara konkurrenskraftiga, inte löneledande. Det skulle krävas ett skriftligt underlag som utvisar bolagets kostnad innan beslut om enskild ersättning fattas. Styrelsen skulle motivera rörlig lön och dess högsta utfall, och styrelsens motiv till eventuella avvikelser skulle också beskrivas. Tänk om detta hade fått gälla , är min lilla tanke. Resultatet av genomgången visar att 12 av 51 onoterade bolag inte har några bonusprogram. När vi går igenom vad man har gjort med dem som har bonusprogram ser vi att styrelsen tagit sitt ansvar. Jag vill gärna säga det. Man ska inte kritisera bolag, inte heller i den statliga sfären, som faktiskt har skött sig och följt riktlinjerna, ambitionerna och det som vi från regeringens sida har sagt. Däremot är det viktigt att kunna läsa en diskussion. Det statsrådet vore otroligt oklokt som inte förstod att läsa en diskussion och en debatt. Kan vi inte ha en nyanserad debatt om detta? Statliga bolag misstänkliggörs alldeles i onödan. Det låter lite konstigt när jag nu ska försvara statliga bolag, men i grunden är det så: Om de ska vara föredömen kan vi inte riskera att de misstänkliggörs. Då säger vi: Ta bort alla sådana bonussystem för ledningen, så behöver vi inte ha den diskussionen! Vad är då svaret från den samlade oppositionen? Jo, vi ska gå tillbaka till de riktlinjer där vi har möjligheter till resultatlön och bonusar. Det är det oppositionen säger. Vill ni säga någonting annat, gör det då i den här debatten, för än har ni inte gjort det! Jag tycker också att det är viktigt att säga att det var er gamla ordning som gjorde detta möjligt på så många olika områden. Det är vi lever med mycket av de nivåer som Socialdemokraterna själva har satt upp. Ja, AP-fonderna omfattas och kommer att fortsätta att omfattas av de här riktlinjerna. Det är viktigt att säga det. Vi kommer att ha en dialog med övriga näringslivet för att se om vi kan få en ökad samsyn kring att vi kan hålla igen på det här området. De anställda kommer fortsättningsvis att kunna få resultatlöner. De finns också i en del av de här bolagen, vilket jag tycker är bra. , SJ och andra gör så. Det är toppen! vill jag säga några ord om landets småföretagare. De känner inte igen sig i den här debatten. Deras vardag är någonting helt annat. De har låga löner, kanske lägre än de anställdas. De kämpar dag och natt för att få det här att gå ihop. Jag instämmer i det som föredömligt sade: Ägna en tanke åt dem som är långt från det här, både småföretagare och anställda! Då måste vi visa ledarskap. Den som då inte är modig nog att visa det ledarskapet ska heller inte leda. 10 (): När det gäller det sistnämnda om småföretagen måste jag säga att de verkligen inte har fått känna av något effektivt ledarskap från sida. Tvärtom har de fått känna av höjda arbetsgivaravgifter, ännu mer krångliga regler och dessutom en regering som inte tar hänsyn till småföretagens situation när de drabbas av likviditetskris och finanskris, en regering som vägrar ta beslut eller göra insatser som skulle innebära att man kunde minska risken för att småföretag får stora likviditetsproblem. Där har regeringen varit handlingsförlamad. Det framkom en fullständig nyhet här när näringsministern sade att hon hårt kritiserat höga löner och bonusar. Allvarligt talat, var då? Om vi inte ska ha kvar resultatlöner kan väl inte heller sopåkare och byggnadsarbetare ha resultatlöner? Det är den typen av kommentarer jag har hört från landets näringsminister. Tvärtom har det varit väldigt tyst när man har hört argumentationen från landets näringsminister. Snarare har väl partivännerna i argumenterat på ett helt annat sätt. Hemma i , i mitt kära hemlän, har ett centerpartistiskt kommunalråd snarare argumenterat för att de kommunanställda ska ha lönestopp och föreslagit att undersköterskor, lärare, förskollärare och andra ska dra åt svångremmen ytterligare för att vara med och betala det som är regeringens indragna statsbidrag och försämrade ekonomi för kommuner och landsting. Det förslaget kritiserades hårt av alla fackliga organisationer. Det kritiserades hårt av alla politiska partiledare, men inte av egen partiledare. Hon har inte avvisat förslaget om lönesänkningar i kommuner och landsting. Det vore klädsamt om näringsministern kunde ta den argumentationen nu och tala om att hon om hon nu inte vill sätta några begränsningar för mångmiljonlöner i statliga företag ändå är väldigt tydlig med att hon inte har ambitionen att sänka lönerna för människor i kommuner och landsting som gör ett riktigt jobb. När det gäller vårt initiativ måste man vara väldigt noga med vad man säger. Detta riktar jag till utskottets ordförande och till en del andra borgerliga debattörer. Sanningen är att i denna stund där vi nu står gäller fortfarande de så kallade Maudreglerna, det vill säga de regler som gör det möjligt för statliga företag att dela ut bonusar även om de går med förlust. gäller regler som denna regering har infört som innebär att man har tagit bort det generella motståndet mot bonusar. Det var frånvaron av den här regleringen som gjorde att vi i utskottet sade att vi måste agera. Regeringens egen statssekreterare sade att det här inte var någonting som var på dagordningen att göra snabbt inför vårens bolagsstämmor. Det faktum att regeringen ännu inte har tagit beslut, trots att och Posten har bolagsstämma så snart som , tyder på att man inte heller verkar ha så bråttom. Med all respekt för , men det är ingen lagstiftande församling. Det är inte där man presenterar förslagen, utan det gör man i regeringsbesluten eller i bästa fall till och med i kammare. Men här har vi inte sett någonting. Det verkar som om regeringens bonusförslag blir alltmer likt regeringens fordonspolitik, det vill säga en 28-miljarderssufflé som i verkligheten inte sätter några spår för , , underleverantörer eller andra företagare. Vi kan inte ha en regering som försöker bedriva debatter och politik bara genom massmediala utspel men i verkligheten inte gör någonting. Det enda regeringen har förändrat i verkligheten när det gäller regelverk för statliga bonusar är att man tog bort de strikta regler som den socialdemokratiska regeringen införde och tvärtom öppnade för en ökning av bonusar, till och med i bolag som går med förlust. Mina frågor återstår, eftersom inte svarade på dem: Kommer det här generella bonusstoppet, som vi hade, att återinföras? Tycker fortfarande att statliga bolag som går med förlust ska kunna dela ut frikostiga bonusar? Det är två enkla frågor. Det vore enkelt för näringsministern att säga: Självklart inte! Men tystnaden är ibland talande. (Applåder) I detta anförande instämde och (båda s). 11 (): Det är inget fel att ha välavlönade företagsledare, och det är självklart inget fel att ha anställda som är duktiga och har bra betalt. Det är de som för utvecklingen framåt. Vi har massor med exempel i vårt avlånga land på duktiga företagsledare och duktiga människor som jobbar i privata och statliga företag. Det är de som håller vårt välstånd under armarna, så att säga. De känner säkert inte igen sig i den här debatten heller. Men det är tyvärr så att det är de få som inte sköter sig som sätter den mediala agendan, och det är de som lämnar avtryck i människors medvetande. Det är dem den här debatten handlar om egentligen, inte den stora massan som sköter sig alldeles utmärkt. Vårt välstånd bygger på marknadsekonomiska grundvalar, och det är viktigt att konstatera. Det är också viktigt att konstatera att det har visat sig att det är det enda system som håller om man vill ha ökat välstånd och ökad utveckling. Det är någonting som den här regeringen står för och som mitt parti står för. Det är viktigt att vi slår fast det. Men det är också viktigt att de ersättningssystem som är skapade i det marknadsekonomiska konceptet blir begripliga och rimliga. Annars kan risken vara stor att förtroendet för marknadsekonomin minskar med tiden, och det vore naturligtvis en katastrof utifrån vårt synsätt. Det är klart att förtroendet för en styrelse som först beslutar att betala ut väldigt stora pensioner och sedan inte riktigt vill kännas vid vilket ansvar man som enskild styrelseledamot faktiskt har försvinner väldigt snabbt. Det gäller att handla ansvarsfullt och stå upp och ta ansvar för sitt eget handlande. Det skapar förtroende. AMF är ett praktexempel på hur man på ett snabbt och effektivt sätt kan förverka ett förtroende om man inte agerar på ett entydigt och förtroendeingivande sätt i de här frågorna. LO:s uppfattningar anpassas tydligen till vilka styrelser man sitter i. Visst händer det att effekten av fattade beslut kan bli något annorlunda än vad avsikten var hos beslutsfattarna. Men då gäller det att göra helt om och göra rätt. Det handlar om att visa ledarskap. Regeringen har visat ledarskap genom att man har vågat ompröva tidigare ståndpunkter och förespråkar en förbättring av nu gällande regler. Vi måste nu återställa förtroendet för det allmänna genom att ge nya riktlinjer för statliga bolag. Det innebär att regeringen stoppar alla chefsbonusar i statens samtliga företag. som regeringen nu förbättrar reglerna för de statliga företagen avser man också att bjuda in andra stora företagsägare i till samtal om ersättningsnivåer och principerna kring dessa. I kristider ställs krav på återhållsamhet. Här skulle det vara bra att få en samlad syn på ersättningssystemen.