prot · GW09140 · 2009-09-03 00:00:00 — , och tidigare , har i sin inspektionsverksamhet konstaterat att det finns stora brister i skolornas arbete med bedömning och betygssättning och att likvärdigheten mellan skolor när det gäller betygssättning är otillräcklig. Till detta kommer olika rapporter om betygsinflation, nu senast rapporten av och som själv nämner i sin interpellation. Även , forskare vid , har visat att betygssättningen blivit alltmer generös över tiden. Det gäller generellt på alla skolor. I rapporten som nämner i sin interpellation kommenterar betygsinflationen utifrån att den genomsnittliga betygspoängen, i gymnasieskolan märk väl, har varit i det närmaste . I andra sammanhang har bekräftat att andelen elever med toppbetyg har ökat, även om betygen har stabiliserats . Dock är situationen annorlunda i där det har skett en betydande ökning av meritvärdet under en följd av år. Sammantaget menar jag att det finns många tecken på olika typer av problem när det gäller bedömning och betygssättning. Till exempel har visat att det förekommer skillnader mellan resultat på nationella prov i ett ämne och ämnesbetyget för samma elev. Vissa skillnader på elevnivå är naturliga på grund av de nationella provens roll och syfte, men visar på systematiska avvikelser på skolnivå som måste undersökas närmare. Jag anser att problemen med en likvärdig bedömning och betygssättning till stor del handlar om att kursplaner och betygskriterier är för otydliga och lämnar för stort tolkningsutrymme vid bedömningen av elevernas kunskaper. Regeringen vidtar en rad åtgärder för att komma till rätta med problemen. En ny och mer nyanserad betygsskala införs och betygskriterier ska förtydligas. kursplaner ska ses över i syfte att ge dem en mer ändamålsenlig struktur och ett mer konkret innehåll. Regeringen har uppdragit åt att utarbeta förslag till nya kursplaner för och att formulera nya tydliga kunskapskrav för tre av de godkända betygsstegen i årskurs 9. kommer också att få i uppdrag att föreslå nya ämnesplaner för gymnasiet. Där ingår också att föreslå nya kunskapskrav för tre av de godkända betygsstegen. Fler nationella prov införs, och en viss andel av dessa ska kontrollrättas av Skolinspektionen. Verksamheten ska utvärderas . I uppdraget till Skolinspektionen framgår att myndigheten får använda högst för central rättning av nationella prov. 33 (): Tack för svaret! Det här är en oerhört viktig fråga. Vad man än må tycka om betyg är rättvisa betyg oerhört viktiga, inte minst ur ett elevperspektiv. Betygen är ju de urvalsinstrument som vi använder för vidare utbildning. Då är det otroligt viktigt att eleverna kan lita på att de är korrekta, jämförbara, motsvarar kunskaper och så vidare. Det är en anledning till att har ställt sig bakom att använda avgångsbetygen som ett urvalsinstrument. Det är otroligt viktigt att veta vad som är fel. Det är också viktigt att vara noggrann och att det vi går vidare på är forskningsbaserat. Själva sakfrågan tror jag att vi är ganska överens om. Det som förvånade mig i den här hanteringen var när jag såg vad har yttrat, för de har faktiskt sagt för , , att betygsinflation inte förekommer. som debattartikeln stod i , , om jag inte minns fel, lyssnade jag på utbildningsministern i Studio Ett där han menar att betygsinflation har förekommit kontinuerligt ända sedan det nya betygssystemet infördes. Då blir jag ändå förvånad. Ett så onyanserat ställningstagande, att säga att det har pågått en betygsinflation ända sedan vi införde det målstyrda betygssystemet, tycker jag är lite anmärkningsvärt att höra från en minister. Sedan kan man också fundera över om det är så att utbildningsministern vill införa det relativa betygssystemet. I ett relativt betygssystem har vi inte risken för betygsinflation. tycker jag principiellt att vi ska ha ett målstyrt betygssystem. Eleverna ska veta vad som förväntas av dem, vilka kriterier som gäller och att man inte ska jämföras med klassen på det sättet. Jag måste ändå fråga ministern om han kan förklara ställningstagandet i Studio Ett, att vi ända sedan införandet av det målstyrda betygssystemet har haft en kontinuerlig betygsinflation, trots att har sagt att det inte förekommer en betygsinflation på detta sätt. Sedan kan man diskutera hur man mäter på gymnasiet. Mäter man de höga betygen eller genomsnittsbetygen? Det finns olika sätt att mäta. Jag konstaterar att även debattartikeln hänvisar till gymnasiebetygen, inte till grundskolebetygen. Det finns många frågor kring detta, och därför måste man ta de här frågorna väldigt allvarligt och seriöst och se till att vi får ett betygssystem i som är rättvist. Jag kan väl slänga in en fråga till slut också. När vi vet att det finns så många frågor, vore det inte berättigat att göra betygen överklagningsbara? 34 Utbildningsminister (): var meritvärdet på 201,2. , hade det ökat till 207,3 och till 209,3. Det har skett en kraftig ökning av meritvärdet i årskurs 9 under de här tolv åren. En del säger att det ökade väldigt kraftigt i början av det nya betygssystemet, för man var osäker i början hur man skulle sätta betygen. Men kurvan jag har den framför mig ökar kontinuerligt år för år från 19971998 och fram till förra läsåret på högstadium. Det är ingen tvekan om att meritvärdet har ökat rätt kraftigt. Det var inte alls bara utan . Är detta då betygsinflation? Jag har ju inte bara blivit intervjuad i det radioprogram som hänvisar till, utan det är fråga om en lång rad intervjuer. Det är inte bara när detta blev uppmärksammat som vi talar om, utan det är en diskussion som förekommer av och till. Jag säger så här: Det går naturligtvis inte att belägga att kraftigt ökade betyg är uttryck för inflation. I begreppet inflation ligger i detta sammanhang uttryck om att betygen sätts omotiverat höga jämfört med vad eleverna kan. Det kan naturligtvis vara så att elevernas kunskapsutveckling har lyft otroligt , och därför är det rätt med högre betyg. Då inträffar ett annat bekymmer, nämligen att i de internationella kunskapsundersökningar som deltar i sjunker i placering . som elevernas faktiska kunskaper testade i internationella prov sjunker stiger betygsmeritvärdena. Därför har jag dristat mig till att säga att det finns anledning att tro att det förekommer betygsinflation. Men det går naturligtvis inte att bevisa. Det kan vara så att de internationella testerna är helt fel och att eleverna i själva verket har utvecklats väldigt kraftigt i positiv riktning . Det är ändå väldigt märkligt. Jag antar att måste instämma i att det är konstigt om betygen stiger som elevernas kunskaper sjunker . Då är det något som är konstigt. Det är precis det som vi ser här. Det är detta som gör att betygen ifrågasätts kraftigt. Beträffande gymnasieskolan är det helt korrekt att det genomsnittliga meritvärdet har legat still under en lång följd av år. Det är det som hänvisar till och menar att säger att meritvärdet ligger still, och på den punkten förekommer ingen betygsinflation. Men då finns det en annan svårförklarlig aspekt, och det är det att antalet elever som har det absolut högsta betyget, MVG, har stigit väldigt kraftigt under en följd av år. Det kan vara så att antalet extremt duktiga elitelever i helt plötsligt är mycket större än förut. Det kan vara så, men det kan också vara så att det förekommer en inflation. Begreppet betygsinflation finns det dessutom ingen vetenskaplig definition på heller. Det är ett sätt att uttrycka att man är misstänksam. Är det ett verkligt kunskapslyft som ligger bakom detta betygslyft? Det är det som ligger bakom när man använder begrepp som betygsinflation eller glädjebetyg, som jag sagt. Eftersom detta ifrågasatts så kraftigt jag är verkligen inte den förste som ifrågasätter det, snarare den siste, utan det är mängder av påståenden från alla möjliga aktörer som menar att det förekommer glädjebetyg tycker jag att det i sig är skäl att ta detta på allvar och genomföra ett antal reformer för att säkerställa kvaliteten i betygssättningen. Precis som Pertoft själv konstaterar bygger ett betygssystems trovärdighet och legitimitet på att elever, föräldrar, högskolor, avnämare och andra uppfattar betygen som korrekta, rättvisa, legitima och att de sätts efter vad eleverna kan. Eftersom vi har haft ett betygssystem men väldigt få kontroll- och uppföljningsmekanismer inför vi det nu när vi börjar dubbelrätta nationella prov. 35 (): Jag vill bara påpeka att jag inte ifrågasatt betygsinflationens existens. Vad min fråga syftar till är tre saker. Tre frågor vill jag alltså gå vidare med. Den första är utbildningsministerns yttrande om att det har funnits en kontinuerlig betygsinflation ända sedan det målstyrda betygssystemet infördes. Finns det något belägg för det? Om inte det, tycker jag att utbildningsministern borde ta tillbaka det yttrandet och fundera på att vara lite försiktigare när han yttrar sig. Den andra är: När betygssystemet har de brister det har vi kan vara helt överens om dessa brister, och jag tycker att det är bra att vi undersöker på vilket sätt betygen är relevanta eller inte vore det inte lämpligt att regeringen tog initiativ och införde en rätt för eleverna att överklaga betyg? Det skulle öka elevernas rättssäkerhet i den frågan. Där har regeringen passat och vågar inte lägga fram ett förslag. Sedan vill jag lägga till en annan sak. Utbildningsministern nämner gång på gång det nya betygssystem som har fattat beslut om. Men det kommer inte att bli särskilt mycket bättre eftersom regeringen har tillfört två nya betygssteg men inte levererat några kriterier för det. Det är ett oerhört flummigt förslag, som snarare kommer att öka spridningen än minska den. I övrigt vill jag säga att jag välkomnar att vi får en tydligare skrivning när det gäller läroplanen och så vidare. Det är inte det detta handlar om. Det handlar om överklagande. Ett flummigt betygssystem bättrar inte på detta. Framför allt blev jag lite bestört när jag hörde utbildningsministern uttala sig så raljerande om att det förekommit betygsinflation ända sedan vi införde det målstyrda betygssystemet. Är det så att utbildningsministern vill ha ett relativt betygssystem i stället? 36 Utbildningsminister (): Nej, det vill jag verkligen inte ha, och det vet mycket väl. Det var den borgerliga regeringen som införde det målrelaterade betygssystemet. De reformer som vi nu genomför förstärker det målrelaterade betygssystemet med tydligare krav, mål, medel och utvärderingar. Meritvärdet i årskurs 9 har ökat oavbrutet sedan det här betygssystemet infördes 19971998. Eftersom elevernas kunskaper enligt internationella undersökningar har sjunkit är det svårt att förklara detta på annat sätt än att betygen sätts högre och högre utan att de motsvaras av större och större kunskaper. Alltså är det betygsinflation. Jag säger att det inte finns någon vetenskaplig definition på begreppet betygsinflation. Med allt det som man kan lägga in i det begreppet finns det sannolikt i årskurs 9. När det gäller gymnasieskolan finns det sannolikt i fråga om betyget MVG. Jag säger det med den reservationen att det naturligtvis kan vara så att eleverna just varit otroligt mycket duktigare än eleverna . Sannolikare är att det förekommer betygsinflation. Alldeles oavsett detta är det centrala att vi är överens om vilka åtgärder som ska vidtas. Om stöder alla de åtgärder med dubbelrättning av nationella prov som vi nu inför för att stävja betygsinflationen är detta det riktiga. Tror man inte på betygsinflation behöver man inte vidta de här åtgärderna. Får jag säga angående att eleverna ska ha rätt att överklaga betyg: Det kan man tycka, men jag är tveksam till det. Man kan naturligtvis tycka som tycker. Det är bara det att jag har svårt att se hur det skulle lösa det här problemet. Om en skola generellt sätter för höga betyg så att eleverna får mycket högre betyg än vad de egentligen borde få, för att de inte kan så mycket, är det ganska få elever som skulle utnyttja sin rätt till överklagande för att överklaga att de har fått för höga betyg och säga: Jag överklagar för att få ett lägre betyg. Det är väl väldigt få som skulle använda överklaganderätten på det sättet, antar jag. 37 (): När det gäller betygsinflation eller ej kan vi konstatera att fackkunskapen och forskarkåren ändå verkar till en del splittrade. skrev tydligt för ett drygt halvår sedan att betygsinflation inte förekommer på det sätt som man diskuterar. Sedan kan vi alltid diskutera olika stadier och vilka betyg man ska räkna och så vidare. Men det finns ingen entydig bild. Utbildningsministern hänvisar i sitt svar till systematiska avvikelser på skolnivå. Om jag inte minns helt fel betonar man särskilt att det är systematiska avvikelser inom skolorna också som är väldigt stora, kanske större skillnader inom samma skola än mellan olika skolor. Om man ser att bilden är så splittrad tycker jag att det är anmärkningsvärt att utbildningsministern så kategoriskt uttalar att det har förekommit betygsinflation ända sedan det målstyrda betygssystemet infördes. Rätten till överklagande är för mig en principfråga. Om vi har orättvisa betygssystem som kan ge orättvisa resultat måste det finnas möjligheter att överklaga det och få det prövat. Det är vad det handlar om. Systemet må sedan påverka betygen positivt eller negativt, höjda eller sänkta betyg, men grundproblemet är att det är orättvist och inte motsvarar de prestationer eleverna verkligen har uppnått. Det är det ett betygssystem ska göra, även om vi kan vara överens om problemen. Jag kan konstatera att utbildningsministern inte på något sätt svarar på min fråga om flummighet i det nya betygssystemet med två nya totalt odefinierade betygssteg. 38 Utbildningsminister (): De som lyssnar på den här debatten får väl själva fundera på vad det står för när från anklagar den här regeringen för att skolpolitiken är flummig. tycker att det ska vara fler kriterier i betygsskalan. vill avskaffa betygen i . Kriterierna blir inte så användbara om man inte har några betyg över huvud taget. Men jag är glad om tycker att de åtgärder som regeringen vidtar för att stävja betygsinflation är bra, med skarpare skolinspektion, dubbelrättning av nationella prov, tydligare kriterier och så vidare. Då är vi överens om vilka åtgärder som ska vidtas. Är man överens om åtgärderna beror det väl på att även antar att det kan finnas betygsinflation. Då är vi överens där också. Med det underlag som finns går det inte att vetenskapligt belägga att de höjda betygen år efter år i årskurs 9 inte motsvaras av höjda kunskaper. Det är bara det att det är något konstigt. När alla internationella undersökningar som vi deltar i visar att vi antingen sjunker eller också ligger stilla vi ökar inte i några ämnen, utan elevernas kunskaper sjunker medan elevernas betyg stiger är det svårt att dra någon annan slutsats än att här förekommer betygsinflation. Möjligen kan man säga att de nationella proven är helt felaktiga det är en annan tänkbar slutsats men jag tror inte det. Här förekommer inflation. Vare sig det är så i stor eller i liten utsträckning är det allvarligt för tilltron till betygssystemet och för legitimiteten i systemet. Därför vidtar vi nu åtgärder så att man inte ska behöva misstänka att betyg har satts av inflationsskäl eller för att sätta glädjebetyg. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2008/09:588 om extern utredning av framtida välfärdsstatistik 39 Finansminister (): har frågat mig hur en framtida väl fungerande välfärdsstatistik kan säkras och om det finns behov av en extern utredning för den framtida utformningen av välfärdsstatistiken. Jag håller med om att det är viktigt att en väl fungerade välfärdsstatistik säkras för framtiden. Såvitt jag förstår innebär utvecklingen av , Undersökning avlevnadsförhållanden, till en modernisering. Bland annat får man genom större urval i undersökningen en bredare täckning, en lägre osäkerhet i skattningarna och möjlighet att ställa nya frågor. Frågeområdena är desamma som i men är uppdaterade för att bland annat vara tidsenliga. Dessutom kan vi i jämföra oss med andra länder. Jag välkomnar det arbete som pågår på EU-nivå med att samordna den sociala statistiken i ett system. Det ger förutsättningar för att kunna ge en mer sammanhållen bild av samhället genom jämförelser mellan olika områden, till exempel arbetsmarknaden och hälsoområdet. Nya områden kan också tänkas ingå i ett sådant system. Även SCB arbetar på nationell nivå med att samordna den sociala statistiken och med att mäta välfärden på ett mer enhetligt och jämförbart sätt. Jag vill betona att det i det pågående arbetet är viktigt att SCB, som alltid, kontinuerligt för en dialog med intressenter och användare. Det sker bland annat genom de olika programråden som finns vid myndigheten, genom seminarieverksamhet och i SCB:s vetenskapliga råd. Jag ser inte något behov av att tillsätta en extern utredning av välfärdsstatistiken. 40 (): Jag vill börja med att tacka för svaret från finansministern. Det gläder mig att vi är helt överens på huvudpunkten, nämligen om behovet av säkra framtida väl fungerande välfärdsstatistikbanker. Utan tvekan behövs sådana; de har behövts, behövs och kommer att behövas. Finansministern talar om övergången från till som en modernisering. Låt mig använda en metafor. Om man byter febertermometer, säg en graderad i till en graderad i Fahrenheit, är det inte särskilt svårt eftersom det finns möjligheter till omräkning mellan det ena och det andra måttet. Men här är det knepigare än så. Vad innebär den här övergången från till ? Ja, för det första innebär den att man lämnar besöksintervjuerna och i stället inför telefonintervjuer. Om finansministern ringer upp mig och frågar om min förekomst av huvudvärk är jag inte säker på att jag per telefon direkt kan redogöra för det. Jag är ganska övertygad om att det är väsentligt lättare att göra det i en öga-mot-öga-intervju. För det andra anpassar man systemet från svenska behov till EU-behov. Men EU-behovet är ett slags minsta gemensamma nämnare för 27 länder, av vilka många är långt mindre utvecklade än , så det är inte säkert att de behoven motsvarar våra behov. Dessutom går man från höga ambitioner till lägre ambitioner, just av skäl som jag här nämnt. Effekterna blir en sämre kvalitet i de data man får. Man får en sämre jämförbarhet bakåt i tiden eftersom man bytt mätsystem. Riktiga har hållit på , alltså , så det finns en utomordentligt omsorgsfullt genomförd serie av mått där man kan jämföra år . Vidare finns det en sämre jämförbarhet även inom EU alltså just det argument som använts för införandet av det nya systemet. har nämligen låtit de 27 medlemsländerna välja mellan besöksintervjuer och telefonintervjuer. Flertalet har valt besöksintervjuer, som vi ju hade med gamla , medan SCB av någon outgrundlig anledning förmodligen ekonomiskt betingad valt telefonintervjuer. Men telefonintervjuer och besöksintervjuer är inte direkt översättbara från den ena till den andra. Jag är rädd att vi förlorar i både kvalitet och kvantitet och att vi egentligen inte vinner någonting, så min fråga till finansministern kvarstår: Varför i all världen göra saker och ting sämre? fix something that works! 41 Finansminister (): Låt oss försöka reda ut det här i några punkter. Först: Vilket underlag har vi för att ha en uppfattning om levnadsundersökningen? Ja, till att börja med har det skett en process inom SCB där de, utifrån de medel de har, gjort en egen bedömning och då landat i att man inte kan dra slutsatsen att kvaliteten på undersökningen försämras. Myndighetens uppfattning är att det här ger en fullgod kvalitet och överensstämmer med de inriktningar vi har om det gemensamma EU-arbetet i de här frågorna. Den andra frågan rör naturligtvis vilket ansvar att agera här som jag som statsråd har. Ja, mitt ansvar ligger primärt i tre led. Det första är att se till att verket i fråga har en ledning som är kvalificerad att göra de bedömningar som behövs. Det andra är att fastställa mål och riktlinjer för verket. Det tredje är att säkra att man har en överensstämmelse mellan mål, riktlinjer och medel. Därmed blir det orimligt för mig att i detalj gå in i en diskussion om levnadsundersökningen och de beslut som SCB har fattat. Man kan inte ägna sig åt myndighetsstyrning på en sådan detaljnivå. Jag har stor respekt för att i sin roll som riksdagsman och forskare har synpunkter på detta. Men det jag som myndighetschef och som ytterst ansvarig för myndigheten har att göra är att säkerställa att man har en ledning som är kvalificerad för jobbet och att man har dels rimliga mål och riktlinjer, dels medel för att säkerställa att detta utförs alltså inte gå in på en sådan detaljnivå att jag har synpunkter på om SCB har telefonundersökningar, besöksundersökningar eller intervjuundersökningar eller, för den delen, på om de använder sig av enkäter per post eller rena nätundersökningar. Det kan inte vara rimligt att ett statsråd har synpunkter på sådant, utan det här är helt enkelt frågor som ska diskuteras inom SCB och inom de användarkonferenser som man har inom det vetenskapliga råd som uppenbarligen prövat frågan men naturligtvis också i den allmänna debatten där forskare och riksdagsmän är naturliga deltagare. Som ansvarig för en myndighet måste man respektera den struktur vi har för myndighetsstyrning. Där kan det inte vara rimligt att jag som statsråd har så pass detaljerade synpunkter. 42 (): Mitt förslag handlade inte om att finansministern skulle ingripa i diskussionen utan om att finansministern skulle tillsätta en extern utredare eftersom det kommer jag nu att berätta om rätt mycket kritik framförts mot de beslut som SCB har fattat. Ett dussin ledande professorer skrev en debattartikel där de enhetligt kritiserade den förändring som införts. och har gemensamt analyserat vad det nya systemet skulle innebära och har anmält kraftig tvekan inför det tagna beslutet. Det egna vetenskapliga rådet har också varit kritiskt och ett programråd likaså. Jag var själv närvarande vid en hearing på så som då många kritiska synpunkter framkom, inte från mig utan från andra. Min sista synpunkt i sammanhanget är att i sin folkhälsorapport har funnit det olämpligt att stödja sig på färska data. Man har i stället utnyttjat data , alltså data. Det talar sitt tydliga språk. Även denna stora avnämare av SCB:s tjänster har känt tvekan inför att lita på de data som kom fram. SCB hade en förhoppning att man skulle kunna göra korrigeringar genom att göra en studie med besöksintervjuer och en annan studie med telefonintervjuer och sedan jämföra. Resultaten skiljer sig dock inte systematiskt utan osystematiskt, vilket gör det svårt att kompensera för de skillnader mellan de båda metoderna som uppstått. Sammanfattningsvis är jag i likhet med finansministern angelägen om att vi har en fungerande febertermometer så att vi kan mäta temperaturen på vårt lands välfärd och dess förändring över tiden. Jag är dock klart oroad över att en myndighet, och dessutom inte på högsta nivå utan på lägre nivå, tillåts göra saker som en rad avnämare, inklusive , statsdepartementen, utredningar och många andra, har anmält tveksamhet inför. 43 Finansminister (): SCB har en ordnad process för att säkra kvaliteten i sin statistik. Den består av vetenskapliga råd och användarråd. I en del fall är användarna väl så kvalificerade som SCB att bidra med bedömningar. Slutgiltigt handlar det ändå om en avvägning där man måste landa i ett beslut. Här måste man förhålla sig till om man ska göra besöksintervjuer, telefonintervjuer, enkätintervjuer eller om det ska vara frågan om en webbaserad undersökning. Det finns en rad olika sätt att göra den här typen av studier på. Såvitt jag kan bedöma finns det ingen grund för mig att underkänna de beslut som SCB har tagit. Det vore till och med olämpligt att jag gick in i en så detaljerad myndighetsstyrning att jag hade den typen av synpunkter. Vi har en bra ledning för och en ny, högt kvalificerad generaldirektör som tillträder.