prot · GW0958 · 2009-01-16 00:00:00 — Den regel som vi nu tittar på, och som vi hoppas kommer i propositionen efter att vi har efterhört remissinstansernas synpunkter, innebar som sagt att både lön och den socialförsäkringsförmån som man har fått sig tillgodoräknad inkluderas vid beräkningen av arbetslöshetsersättningen. Naturligtvis är det lättare att få rätt uppgifter, men regeln omfattar faktiskt också en större grupp än den hjälpregel som gällde tidigare. Det tycker jag är en bra ordning. Svaret på frågan är först och främst att initiativ är taget. Vi lyckades i budgetförhandlingen se till att få medel för att kunna genomföra detta. Den enkla slutsatsen är att det kan hända en del . 36 (): Att det kan hända jättemycket har vi sett vad gäller både finanskrisen och arbetsmarknaden. Vi har ju ytterligare framför oss och därefter ytterligare . Statsrådet säger här att han trodde att skulle vara nöjd i och med att förändringen eventuellt komma skall, eller hur jag ska tolka det. Det är ju inte så att statsrådet säger att förändringen kommer då eller då, utan om remissinstanserna säger att förslaget är bra kanske man kommer med det till . Ni kunde ha behållit hjälpregeln, utrett det här och sedan ersatt hjälpregeln. Det är många föräldrar som blivit arbetslösa som har kommit i kläm när ni har tagit bort hjälpregeln. När de blivit arbetslösa och vårdar en sjuk tvååring, kille eller tjej, straffar det sig. Det straffar sig att vara hemma med sitt tillfälligt sjuka barn. Om man vill vara mer med sina barn och ha eller måndag ledig straffar det sig. var nästan 100 000 varslade, och de flesta av de varslade som blir arbetslösa kommer inte att omfattas av förändringen. De hinner ut i arbetslösheten innan den nya regeln träder i kraft om inte arbetsmarknadsministern har tänkt sig att den ska gälla retroaktivt eller något sådant och kommer inte att omfattas av den. pratar vi om nästa och dem som kommer att bli varslade inom den perioden. Som det är nu kommer inte de som har blivit varslade på i eller i att omfattas av regeln. Varslen kom för länge , . Också de föräldrar som jobbar på i kommer att komma ut i arbetslöshet, månad. Och vad händer med dem? Vad ska vi säga till dem som har varit hemma med och vårdat sina barn och som blir arbetslösa, Littorin? En regel som kanske ska gälla eller , är det svaret som vi har att ge dem i den här debatten? 37 (): Jag tycker att frågor här är berättigade, och jag tycker inte att arbetsmarknadsministern svarar på dem fullt ut. I den interpellationsdebatt som vi hade tidigare var jag väldigt förvånad över att arbetsmarknadsministern inte ville medverka till att lösa det problemet, eftersom jag inte kunde se någon som helst ideologisk orsak. Vi borde ha kunnat ta i hand och säga: Det här är ett tekniskt bekymmer. Vi löser det och hjälper enskilda människor. Det hade varit enkelt. Den här frågan är lite spännande, för den är egentligen lite ideologisk. Vi anser , jag, oppositionen, Socialdemokraterna att det är rimligt att ha regler som även skyddar småbarnsföräldrar. Men när regeringen införde de modeller för beräkning av arbetstid som arbetsmarknadsministern hänvisar till i sitt svar var det för att regeringen hade ideologiska skäl att göra det. Här var det arbetslinjen som skulle gälla. Det var bara arbetad tid som skulle tas med vid beräkningen av a-kassan. är jag naturligtvis glad att regeringen överger sin ideologi, eftersom det är en väldigt destruktiv ideologi som inte tjänar vare sig samhället eller småbarnsföräldrarna. Det är bra och positivt, och det tar vi naturligtvis emot. Varje steg bort från den destruktiva, stenhårda, iskalla, marknadsliberala högerpolitiken är positivt. Sedan är det för få och för små steg och de har kommit , det är sant, men varje sådan förändring i position från arbetsmarknadsministerns och den borgerliga majoritetens sida tar vi naturligtvis glatt till oss. Vi ser att det finns en sådan förändring i politiken. Det går sakta, det går med små steg och det går motvilligt. Men det är verkligheten som släpar regeringen och de borgerliga tillbaka till någon sorts rimligt samhälle. Det är naturligtvis en massa småbarnsföräldrar som har drabbats av det här som har hört av sig. Då sätter man upp fingret i luften och känner av om man kanske ska vika sig lite på den här punkten, inte för att man gillar det eller tycker om det. Eller är det så att arbetsmarknadsministern har ändrat politisk ideologi? Vad är det som ligger bakom det här? Där någonstans tycker jag att fråga är väldigt berättigad. Jag tycker att arbetsmarknadsministern skulle använda sin tid till att förklara vad det är som ligger bakom denna politiska kursändring, att man inte längre vill klämma åt just småbarnsföräldrarna. Sedan kan jag i och för sig inte förstå varför man skulle vilja klämma åt någon över huvud taget. Men med tanke på den tidigare debatten finns det uppenbarligen någon outgrundlig önskan att göra det. Men här finns ett litet avsteg, man tvingas till det, och det är positivt. Men hur tänker man? Vad är bakgrunden? Hur såg det ut på den ideologiska fabriken här på andra sidan vattnet när man skisserade upp reglerna utifrån sina vetenskapliga rapporter och så vidare? Det skulle vara spännande att höra. 38 Arbetsmarknadsminister (): Jag kan bara konstatera, återigen, att de förändringar som vi nu föreslår är aviserade i budgeten. Departementspromemorian är på remiss. Där är förslaget. Vi har aviserat en proposition med genomförande . I budgeten finns avsatt för detta och . Det är rätt fascinerande att höra som i varje enskild fråga, i varje debatt ser en ideologi, en konspiration, en hemskhet, ett vidrigt ställningstagande, någonting uselt och dåligt. Jag minns en socialdemokrati som stod på arbetslinjens sida. Jag minns en socialdemokrati som trodde på bildning, företagsamhet och ordning och reda i statens finanser och som trodde på att det skulle löna sig att arbeta och att man skulle ta hand om de svaga i samhället. Vad blev det av det? En enda rödgrön röra med arbetslöshet, utanförskap och en total sammanblandning av att det är ersättningssystem och bidrags- och ersättningslinjer som är den högsta formen av jämlikhet och solidaritet. Men arbete är inget man bekymrar sig om, utan det är konspirationsteorier i all oändlighet. Jag kan berätta för hur det brukar gå till i ett regeringskansli. Man har en budget. Man förhandlar om budgeten. Det är inte varje gång man får igenom varje sak man vill åstadkomma. Det är så det går till. Man försöker så gott det går att lösa alla de uppgifter som man måste lösa. Det är vad politiken syftar till att åstadkomma. Så enkelt är det. Det behöver inte vara en konspiration eller ideologi bakom varje ställningstagande eller förändring. Det här är en interpellationsdebatt och inte en allmänpolitisk debatt, men jag hälsar välkommen till de framtida allmänpolitiska debatterna där jag hoppas att vi får svar på frågan varför aldrig talar om hur jobben ska skapas och tillkomma utan bara om konspirationer och ersättningsnivåer. 39 (): Jag har inte fått svar på min fråga om vad man säger till de föräldrar som blir arbetslösa och inte kommer att omfattas av detta. Föräldrar handlar instinktivt när det gäller de egna barnen. Man vill vara med när de är sjuka och man vill ta hand om dem. Man vill värna om sina barn. Det vill alla föräldrar, eller hur? Vad tänkte man när man införde dessa regler? Gäller det fortfarande att hungriga vargar jagar bäst? Är det den bakomliggande ideologin, att om föräldrar blir arbetslösa och får mindre i a-kassa blir de ännu hungrigare? Vad var tanken med detta? ändrar sig statsrådet och tycker att det är olyckligt att småbarnsföräldrar drabbas. Det står i svaret. Jag håller med. Men varför fattade ministern och regeringen beslut om att en sådan här förändring skulle införas och föreslås ? Varför gjorde man det om man håller med om att det är olyckligt? Jag kan inte tänka att det var av något annat skäl än att hungriga föräldrar jagar bäst efter jobb. Hungriga föräldrar är det som gäller. 40 (): Jag tackar för den oro som arbetsmarknadsministern känner för den borttappade socialdemokratin. Vad blev det av socialdemokratin som tidigare företrädde arbetslinjen? När slutade arbetsmarknadsministern att rösta på Socialdemokraterna? Det är den spännande frågan. Vi var alltid så bra . Sedan hände något. Då bytte arbetsmarknadsministern parti och blev moderat. Nej, vi har alltid stått för samma värderingar, människosyn och grundsyn. Det har byggt upp det samhälle vi har som ni håller på att rasera. Vår politik har lett till att vårt samhälle har rest sig ur fattigdom och blivit ett av världens rikaste länder med en sysselsättningsnivå som få länder kan komma i närheten av. Det var lite spännande med berättelsen om hur det går till i den borgerliga regeringen när man förhandlar om budgeten. Det är inte varje gång man får igenom det man vill åstadkomma, sade arbetsmarknadsministern. Vem i budgetförhandlingarna om 2006/budget var det som ville nita småbarnsföräldrarna? Det skulle vara spännande att få detta åskådliggjort. Vem var det? Är det som vi får sätta upp som småbarnsföräldrarnas jägare? Var det han som höll emot när arbetsmarknadsministern tappert kämpade? Det skulle vara roligt att höra. Det är så arbetsmarknadsministern förklarar att det har gått till. I förhandling efter förhandling har arbetsmarknadsministern försökt täppa igen detta och rädda småbarnsföräldrarna. Men det har suttit någon i vägen. Det normala i en regering är att det är finansministern som håller emot. Det ska bli spännande att se om finansministern accepterar bilden att det är han som har hindrat reformerna som skulle ha kunnat hjälpa småbarnsföräldrarna. 41 Arbetsmarknadsminister (): avslutar med ännu en hederlig konspirationsteori. Det är fascinerande. Mest fascinerande är det dock när säger: Vår politik har lett till att landet har rest sig. Med all respekt, jag trodde att det var enskilda personers och småföretagares hårda arbete och flit som arbetade upp landet ur elände och fattigdom när vi var ett av fattigaste länder till 1930 när vi var ett av rikaste. Det var socialdemokrati som raserade och flyttade det från första plats i tillväxt och välfärdsligor till långt ned på listan. Det var snarare så det var. Självbilden hos socialdemokratin vet inga gränser i sitt fantastiska självhyllande. vore det skönt med lite distans till den egna historien. Jag går tillbaka till ursprungsfråga i interpellationen, för det är den vi är här för att diskutera. Han ställer frågan: Avser arbetsmarknadsministern att ta initiativ till att nu genomföra förändringar i arbetslöshetsförsäkringen så att småbarnsföräldrar inte drabbas ekonomiskt vid en eventuell arbetslöshet? Svaret på frågan är: Initiativ är taget, proposition kommer . Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2008/09:169 om Arbetsförmedlingens resurser för dem som står längst från arbetsmarknaden 42 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att de arbetssökande som har det svårast att komma in på arbetsmarknaden får mer resurser. Vidare har hon frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att personer med specifika inlärningssvårigheter som dyslexi, adhd och Aspergers syndrom ska få en reell chans till ett arbete. Slutligen undrar hon vad jobb- och utvecklingsgarantins tredje fas innebär för denna grupp. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för dem som har det svårast att komma in på arbetsmarknaden, bland annat genom nystartsjobben och jobb- och utvecklingsgarantin. av alla nystartsjobb har gått till personer med funktionsnedsättning sedan starten . Av samtliga deltagare i jobb- och utvecklingsgarantin uppgår andelen med en funktionsnedsättning till . Min förhoppning är att införandet av tredje fasen av garantin ska bidra till att öka sysselsättningstillfällen för dessa deltagare. Flera åtgärder vidtas därtill för att fler personer med funktionsnedsättning ska kunna försörja sig genom arbete. För att arbetsgivare i större utsträckning ska anställa personer med större stödbehov höjs i enlighet med budgetpropositionen 2009 det ekonomiska stödet för arbetshjälpmedel till som mest . Arbetsgivaren och den som har funktionsnedsättningen kan vardera få detta stöd. Av samma anledning höjs också stödet för personligt biträde till maximalt för anställda och för företagare. Regeringen har också kraftigt ökat resurserna till lönebidrag och . Det motsvarar drygt 2 000 lönebidragsplatser och ca 1 000 platser i . Regeringen satsar totalt . Personer med psykisk funktionsnedsättning, som har exempelvis adhd och Aspergers syndrom, omfattas av dessa insatser och är en prioriterad målgrupp inom ramen för skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare, trygghets- och Samhallsanställningar. Mot denna bakgrund avser jag inte att vidta några ytterligare åtgärder. 43 (): Jag tackar för svaret. Det är ett svar som är näst intill identiskt med det svar som vi skulle ha diskuterat . Avvikelsen är endast en tillfogad mening av teknisk karaktär om att både arbetsgivare och arbetstagare kan använda sig av arbetshjälpmedlen. Enligt arbetsmarknadsministerns svar ska arbetet med personer med funktionsnedsättningar prioriteras. Uttrycker man sig så borde det väl i regeringens ambitioner ligga lite mer när det gäller människor med funktionsnedsättningar och att de ska komma ut på arbetsmarknaden . Det kan vara genom individuellt utformade åtgärder, och det pratas mycket om matchning. Men det behövs mycket mer. Det behövs både bredd och djup i den här frågan. Det behövs upplysning, information, utbildning, kommunikation och kampanjer gentemot arbetsgivarna så att de vågar anställa personer med funktionshinder. Det behövs kunskap hos allmänhet och arbetskamrater. Det finns uppgifter om att ca 140 000 med funktionshinder är inskrivna på arbetsförmedlingarna runt om i landet. De har knappast minskat . Dagens situation på arbetsmarknaden gynnar naturligtvis inte de grupper som står längst från arbetsmarknaden. Regeringen missade tyvärr att använda högkonjunkturen för dem som står längst från arbetsmarknaden. Frågor om de här problemen måste få ställas. Varför väljer arbetsgivarna bort personer med funktionsnedsättning? Har Arbetsförmedlingens och satsningar på dessa grupper varit ett misslyckande? Vilka kontakter, diskussioner och funderingar har man om detta från departementets och ministerns sida? Vilka åtgärder riktade insatser, direkta kontakter och så vidare ämnar ministern vidta för att få arbetsgivarna att våga anställa personer med funktionsnedsättningar? Det går inte att dra alla funktionsnedsättningar över en kam. Det behövs olika åtgärder och olika verktyg beroende på hur funktionsnedsättningen ser ut. Det går inte att använda samma medicin till personer med fysiska handikapp som till dem med osynliga handikapp. Det var därför jag tog upp frågan om till exempel adhd, dyslexi, Aspergers syndrom och så vidare. Det blir många frågor på samma gång, men det är ju det som interpellationsdebatterna är till för. Min följdfråga är: Har arbetsmarknadsministern ställt sig frågan om de reguljära arbetsförmedlingarna och deras kontor kan upprätthålla tillräckliga kunskaper om samtliga funktionshinder så att man kan komma lite närmare det som man gärna uttrycker med ord, nämligen att personer med funktionsnedsättning ska prioriteras på arbetsmarknaden? Man har ju nu tagit kompetensen från en samlad organisation och smetat ut på förmedlingarna, åtminstone här i där man på Kronan hade en samlad hög kompetens i de här frågorna. 44 Arbetsmarknadsminister (): Låt mig först och främst säga att jag är glad att har ställt den här interpellationen igen så att vi fick den debatt som jag tyvärr var tvungen att avbryta eftersom mina barn blev sjuka. Det är en oerhört viktig och central fråga. Det tror jag att och jag är helt överens om. Vi har ju debatterat liknande frågor . Jag har träffat handikapporganisationer och andra som är djupt engagerade i den här typen av frågor, senast när och jag träffade handikapporganisationerna för att diskutera och gå igenom den här och andra frågor som är viktiga för personer med olika typer av funktionsnedsättningar. Man kan glädja sig åt några saker. Andelen funktionshindrade har ökat på arbetsmarknaden . Men jag delar uppfattning den är alldeles för låg. Jag tror att vi delar uppfattningen att en funktionsnedsättning inte ska vara ett hinder för deltagande på arbetsmarknaden eller i samhällslivet i övrigt. Vi måste hitta olika former för att tillgodose enskilda personers rätt att delta i arbets- och samhällsliv på samma sätt som alla andra och att vi får de bryggor eller sänkta trösklar som ger bäst effekt. Det bygger på respekt för den enskilda personens vilja och motivation att vara delaktig. Det bygger också på en uppfattning om att det är slöseri att samhället inte tar vara på den viljan. Det finns inga lätta svar; det är en slutsats. Det här är en fråga som jag också ofta diskuterar med kolleger runt om i . Hur gör man för att underlätta för fler att delta? pratade jag rätt mycket med min holländske kollega för att få intryck och erfarenheter. I genomförde man ju för en stor reform för funktionsnedsattas möjligheter att ta sig in i arbetslivet. Vi kommer att åka till för ett gemensamt seminarium på just det temat. Hur gör man? Vad finns det för goda exempel i länder runt omkring på hur man underlättar detta? Jag delar helt och hållet uppfattning. Man kan inte dra alla funktionsnedsättningar över en kam. Det går alltså inte att ha en åtgärd som löser alla problem. Det är möjligt att jag och delar uppfattning också när det gäller att vi måste ha både information och kunskap och göra olika typer av insatser för att ändra den allmänna uppfattningen och attityderna i samhället för att göra det möjligt för dem som har en funktionsnedsättning att komma in. Jag tycker också att det är bra att i sin interpellation lyfter fram de funktionsnedsättningar som inte syns. Mytbildningen eller missförståelsen är ännu större när man inte kan se funktionsnedsättningen. Därmed blir deras problem ännu större. Jag tror att det finns flera olika lösningar som vi åtminstone ska försöka med. Men jag är definitivt beredd att försöka med andra lösningar som kan finnas utomlands eller i . En är att försöka få en samlad kompetensorganisation inom ramen för Arbetsförmedlingen. Jag tror att en sammanhållen myndighet har möjlighet att ha ett centralt för den här typen av kompetens. Upphandlingen av kompletterande aktörer inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantin syftar till att ge möjlighet för en tredjedel av platserna att handlas upp av sådana som har den typen av erfarenhet som är svår att anställa till sig eller köpa till sig. Det finns många exempel på det. Vi har till exempel Fontänhusen och Left is som jobbar med personer med Aspergers syndrom, och andra vars kompetens vi behöver för att möjliggöra för personer med olika typer av funktionsnedsättningar att komma i arbete. 45 (): Jag känner nästan att jag rodnar över att gång efter annan säger att det här är viktiga frågor. Jag undrar därför varför man inte skriver så i interpellationssvaret. Det andas inte mycket av det som nu säger sig vilja diskutera. Det går inte att hänvisa till nystartsjobb, instegsjobb, jobbgaranti, jobbgaranti för unga, nyfriskjobb och alla de här populistiska uttrycken för ofta gamla idéer när det med all tydlighet är så att arbetsgivarna som ska svara på detta inte anammar de funktionshindrade och dem som står längst från arbetsmarknaden. Därför måste man se mycket djupare på problemet. Jag frågar igen: Är det realistiskt att varje arbetsförmedlingskontor ska kunna ge likvärdig tillgänglighet och service till samtliga funktionsgrupper? Jag tror inte det. Frågan är så bred. Därför är jag bedrövad över att man i samband med omorganisationen har slagit sönder den specialkompetens som har funnits inom det här området. Det tycker jag är bedrövligt. Jag lovordar i mångt och mycket, men i samband med den situation vi har har det varit artiklar i tidningarna om att inte har några praktikplatser. Man har ingen möjlighet att slussa folk vidare. Det blir inlåsningseffekter. I andra änden kommer ingen in. Vi har också en allmän skollag i det här landet. Det tycker jag är jättebra. Men hur blir det sedan? Har man slutat skolan finns det ingenting som kommer därefter. Det skulle finnas någon direkt form av praktikplatser för dem med funktionshinder som har svårt att komma ut på arbetsplatser så att de åtminstone får något att börja med så att de får ett ökat självförtroende genom att komma in på ett arbete. Även om en person med funktionshinder bara jobbar har man ändå en möjlighet att berätta: Jag finns i tjänst. Jag har ett jobb. Jag betyder någonting för samhället i dess helhet. Detta är så oerhört viktiga delar i arbetslinjen och i funktionen arbete för den enskilda individen. Jag skulle därför önska att man tog till sig det på ett betydligt bättre sätt än vad man gör. Vi vet också att det tar för dem som är funktionshindrade att komma in i ett arbete. Det behövs ibland också för utbildning. Vi måste också kunna se möjligheter att gå vidare med den punkten. Jag blir därför lite fundersam över det som ministern skriver i slutet av svaret: Personer med psykisk funktionsnedsättning som har till exempel adhd och Aspergers syndrom omfattas av dessa insatser och är en prioriterad målgrupp inom ramen för skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare, trygghets- och Samhallsanställningar. Jag tycker faktiskt att det är att hårdra detta. Det skulle i så fall handla om personer med grav psykisk funktionsnedsättning. Men att man drar personer med adhd, Aspergers syndrom och så vidare över en kam på det sättet vänder jag mig mot. Jag är nämligen övertygad om att med tillgång till arbetsplatser och med rätt hjälpmedel har många med dessa funktionsnedsättningar samma möjligheter och arbetsförmåga som andra. 46 Arbetsmarknadsminister (): Jag delar i grunden den uppfattningen. Jag tror också, som sade i början, att många blommor ska blomma. Det går inte att dra alla över en kam. Det måste finnas väldigt många vägar in eftersom varje funktionsnedsättning i sig är rätt unik. Jag ska försöka dela upp detta lite grann. Jag tror att en del naturligtvis handlar om resurser, en del handlar om attityder, en del handlar om goda exempel, och en del handlar om erfarenheter som vi kan ta till oss från och andra länder. Sedan får man på alla dessa fronter försöka göra goda saker och se vilket som fungerar. Och där utvecklar man olika typer av nya lösningar. När det gäller resurser är det klart att nystartsjobben ändå har visat sig vara en bra väg. Jag säger inte att de är lösningen på livets alla gåtor och problem. Men det är en bra lösning på detta problem. Eftersom av nystartsjobbarna har en funktionsnedsättning det är en större andel än som finns totalt i samhället har det visat sig vara en relativt bra väg för många. Jag säger inte att det är det för alla, men för många är det det. Många av de nystartsjobbare som har en funktionsnedsättning har varit borta och i många fall väldigt mycket mer från arbetsmarknaden, och de har på detta sätt haft en möjlighet att få ett arbete att gå till. Men det är, som sagt, inte hela lösningen. En annan del av lösningen kan vara lönebidrag och Samhallsanställningar för somliga, inte för alla men för somliga. Då är det klart att det är väldigt glädjande att vi har gjort en större satsning på lönebidrag och än vad Socialdemokraterna har mäktat med , nämligen de 2,4 miljarder som vi har anslagit. Men det räcker inte heller. Jag håller med om det. Det är en del av lösningen men inte hela. Vi har fördubblat arbetshjälpmedlen, och vi har ökat biståndet för personligt biträde. Det är ytterligare en liten pusselbit. Men det räcker inte heller. I grunden är det klart att mycket beror på attityder mitt andra stora sjok. Där tror jag att det finns många saker som vi kan göra.