prot · GX0951 · 2009-12-16 00:00:00 — Tryck- och yttrandefriheten ska vara så vidsträckt som möjligt. Rätten att yttra sig tillkommer inte bara den som torgför populära åsikter eller uttrycker sig på ett hyggligt och snyggt sätt, utan också den som vill chockera, driva med företeelser, häda eller visa upp sitt eget dåliga omdöme. Sedan är det i den fria debatten som vi andra får bilda opinion och ta avstånd. Men yttrandefriheten är inte absolut. Vi har förbud mot ärekränkning av enskilda. En annan sådan inskränkning är bestämmelsen om hets mot folkgrupp, som jag vill beröra lite närmare. Bestämmelsen om hets mot folkgrupp är det lagrum som sätter den yttersta gränsen för vilka kränkningar man får rikta mot ett kollektiv. Ordet folkgrupp används ibland om alla slags grupper, oavsett om det är politiker, ungdomar eller pensionärer. Men i lagens mening handlar det om grupper som är allra mest utsatta för förföljelse och hatbrott. Bakgrunden är förstås bland annat nazismens folkmord. Tredje rikets systematiska hatpropaganda var nödvändig för att göra befolkningen psykologiskt förberedd för Förintelsen. Det var också strax efter som slutligen införde ett förbud mot hets mot folkgrupp. Pådrivande för detta var inte minst den publicisten , som ledde Karlstads-Tidningen i totalt och bland annat var ordförande i . Han var också riksdagsledamot och en av de politiker som drev fram förbudet mot hets mot folkgrupp. fanns det ingen förståelse för att inkludera homosexuella och bisexuella i hetsbestämmelsen, trots att homosexuella varit måltavla för nazismens attacker. Också i dagens är homosexuella föremål för hatpropaganda från den nazistiska rörelsen. Ett antal homosexuella har också mördats av nazister i . liberalerna var därför pådrivande för den lagändring som slutligen kunde träda i kraft och som innebär att hets med anspelning på sexuell läggning också omfattas av hetsförbudet. har debatten fortsatt i många partier. fortsätter att driva frågan. lagändring omfattar inte könsidentitet. Därmed ges inte transpersoner det skydd som homosexuella och bisexuella åtnjuter . har varit starkt pådrivande för att öka skyddet för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter i samhället. Jag är glad över den diskrimineringslag som trädde i kraft och som alliansregeringen och demokratiminister har tagit fram och som just har beskrivit. Just nu pågår arbete med att se över tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Kommittén har ett brett mandat, och hänvisar i sitt betänkande till att frågan om hets mot folkgrupp kan komma upp i det sammanhanget. Vi får se till att den gör det. Men det är också viktigt att vi ger varandra och hela samhället en chans till analys och eftertanke inför de kommande lagändringarna på yttrandefrihetens område. Den här typen av lagstiftning som gäller våra grundlagar måste få ta tid. Den får inte stressas fram. Det finns tunga principiella argument i vågskålen, inte minst för att ge ett enhetligt skydd åt alla de personer som omfattas av hbt-beteckningen, det vill säga homosexuella, bisexuella och transpersoner. Men måste vi vara ödmjuka och säga att vi behöver mer underlag om utbredningen av hetspropaganda som är explicit riktad mot gruppen transpersoner. Därför ser jag fram emot att få återkomma i frågan när förslag har presenterats. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 27 (): Tryck- och yttrandefrihetsfrågorna är oerhört väsentliga för en fungerande demokrati. Det är ett område som vi behöver ständig bevakning på och kontroll över. har en internationellt sett intressant lagstiftning. Vi är unika i och med att vi är det enda land som har en detaljreglering på grundlagsnivå. Många länder har en väldigt god yttrandefrihetslagstiftning, men man har oftast bara mer svepande formuleringar i grundlagarna och sedan har man detaljlagstiftning i övrigt. De undersökningar som har gjorts pekar på att man har ett fullgott skydd för tryck- och yttrandefriheten runt om i . Vi är unika när det gäller ensamansvaret. Det finns inget annat land i världen som har ensamansvar på samma sätt som har. Det finns meddelarskydd i andra länder, men inte på den nivå som den svenska lagstiftningen har, det vill säga att särskilt offentliganställda har möjlighet att läcka eller lämna ut även sekretessbelagd information till medierna. Ett sådant skydd finns inte någon annanstans. Vi är det enda land som har en brottskatalog på grundlagsnivå. Rent juridiskt och statsvetenskapligt är den svenska konstruktionen väldigt intressant. På området utanför det som är grundlagsskyddat i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen gäller , regeringsformen och även praxis på området. Det är detta som har gjort att flertalet av länder har en bra lagstiftning på området. Den svenska lagstiftningen är dock inte utan problem. Om jag får en publiceringsidé är jag skyddad genom anskaffarfriheten och meddelarskyddet om jag avser att publicera den i ett grundlagsskyddat medium, till exempel om jag vill skriva en bok. Då har jag fullt grundlagsskydd från tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen för min publiceringsidé. Men om jag har samma idé och avser att publicera den på min blogg finns inte det skyddet. Då gäller bara det skydd som finns i regeringsformen eller . Man kan fundera på om det är rimligt att det är på det viset. Det finns alltså en del saker att ta tag i för yttrandefrihetskommittén i det fortsatta arbetet. Det är ett väldigt abstrakt område. Det märker vi som sitter i kommittén. Det krävs verkligen att man inte är sömnig när man diskuterar de här frågorna eller ha ätit lunch, för då kan det gå helt snett. Men det finns också andra problem med vår officiella tryck- och yttrandefrihetslagstiftning. Lite elakt sagt brukar man nämligen säga om att där kan bara tänkas en tanke åt gången. Jag tror att var inne på detta. Den politiska korrektheten kan ibland sätta stopp för den faktiska yttrandefriheten. Det kan vara ett bekymmer, men det kan man inte lagstifta bort, utan man måste ägna sig åt opinionsbildning för att få medierna att inse att man bör spegla den pluralism i åsikter som faktiskt finns. Där finns nog en del att göra för våra svenska medier. Det finns en tendens som är närmast allomfattande att man fokuserar på ytan och på spelet och mindre på djup och substans i mediebruset. Där finns en del att göra framöver för dem som har ansvaret på det här området, tror jag. Det finns ett par frågor som har väckts när det gäller meddelarskyddet för dem som utför offentliga uppgifter i privat verksamhet, liksom när det gäller skyddet för transpersoner. är tanken att vi ska ta upp de här frågeställningarna. har väckt frågan om meddelarskyddet, och jag har väckt frågan om skyddet för transsexuella. Men det var redan klart från början att de här frågorna inte kommer förrän när vi har löst de svåra bitarna om vilken typ av grundläggande skydd vi ska ha för tryck- och yttrandefriheten. Det ligger alltså i den tidsplanen. Det är svårt att ha någon synpunkt på hur långt vi har kommit i dessa frågor, men jag tycker att det är angeläget att vi diskuterar dem i kommittén, så att vi får en ordentlig analys på området. 28 i (s): , närmare bestämt , hade vi samma debatt som vi har . Bland annat gäller den frågan om hets mot folkgrupp. Vi från oppositionen har inte ändrat ståndpunkt, och vad vi kan se har heller inte majoriteten gjort det. Majoriteten skrev i sitt ställningstagande att frågan kan komma att ytterligare belysas genom arbete, och så skriver man också . Men skriver man att frågan inte är avförd från utredningen och att man därför vill avvakta resultatet av kommitténs arbete. Bekymret är väl inte att frågan inte är avförd. Bekymret är väl egentligen att den inte på riktigt är införd. Frågan är väckt av oss ledamöter, bland annat , och jag själv har också tagit upp den, men den finns inte i några direktiv. Det finns inga garantier för att den kommer att rymmas inom uppdraget eller inom den tidsram som kommittén har till sitt förfogande. sade i sitt anförande här att det är tanken, men i slutet säger han: Vi vet inte hur mycket vi hinner med. Frågan om att tillföra begreppet könsöverskridande identitet i lagen om hets mot folkgrupp kommer i ett annat läge om har gett ett tillkännagivande. Det blir en annan tyngd och regeringen har att hantera tillkännagivandet på något sätt, kanske då lämpligast genom ett tilläggsdirektiv till utredningen. Men majoriteten vill inte göra ett tillkännagivande till sin regering. Frågan är om ni verkligen vill tillföra eller se över möjligheterna att tillföra begreppet könsöverskridande identitet i lagen om hets mot folkgrupp. Eller är detta ett bra sätt att fördröja frågan utan att behöva ta ställning eller att få bort den från dagordningen för ett litet tag? tog upp i sitt anförande att det här begreppet finns med i diskrimineringslagstiftningen. Det är jättebra, vi är överens om det. Men det går inte att säga att bara för att det finns i diskrimineringslagen är vi nöjda, för det är en helt annan lagstiftning. Begreppet omfattar just diskriminering av en enskild person. tar upp att ju fler undantag det är, desto svårare kan det bli. Men problemet med denna lagstiftning är att de som hotar, trakasserar och riktar sitt hat mot denna grupp inte gör någon åtskillnad om det är en homosexuell, en bisexuell eller en transperson. Vi har sett under exempelvis och i andra sammanhang att man inte gör någon åtskillnad. Bekymret blir när domstolarna ska döma. De måste då veta om det var en homosexuell person eller en transperson. Var det en homosexuell person kan de döma, men om det var en transperson kan de inte döma. Det är det stora bekymret med det här. säger att har varit pådrivande, och vi ser motioner från i den här frågan. säger först att frågan kan komma upp men ändrar sig sedan och säger att den ska komma upp. Ja, men varför kan ni då inte gå med på ett tillkännagivande? Vi från oppositionen vidhåller i vart fall vårt krav på ett tillkännagivande om att transpersoner ska inkluderas i hetslagstiftningen. Men vi tycker fortfarande att det är bra om det ligger en utredning eller en översyn till grund för införandet. Vi ser att tiderna har förändrats och att de här brotten har ökat i omfattning sedan vi beslutade om den grundläggande lagstiftningen som inte omfattar transpersoner. Men vi anser inte att ska avvakta att på eget initiativ ska ta upp frågan. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservation nr 4. 29 () replik: Först vill jag klarlägga att min deklaration om risken med att utvidga begreppet mer handlar om att det är viktigt att ha ett grundläggande beredningsarbete. Jag ser det, utifrån de kunskaper jag har , som rätt uppenbart att lagstiftningen kommer att tillföras begreppet hets mot könsöverskridande identiteter. Men jag vill ha en ordentlig diskussion om det, en prövning, för så viktig är tryck- och yttrandefriheten. Jag blev lite fundersam över exempel när det gäller att domstolarna måste veta om det är en homosexuell, bisexuell eller en transperson som angripits. Jag förstod inte riktigt den kopplingen eftersom det handlar om individer, och då har vi hatbrottslagstiftningen enligt . Hetslagstiftningen omfattar ju grupp, och där är det tydligt vilken grupp som avses. Om angreppet är riktat mot homosexuella måste det rimligtvis framgå utifrån hur det uttrycks. Jag vill ha ett klargörande hur resonerar i den frågan. 30 i (s) replik: När det till att börja med gäller beredningen säger ni att ni är säkra på att begreppet kommer att tillföras lagstiftningen och att det ska vara en grundläggande beredning inför ett beslut om att tillföra det. Ja, det tycker jag också. Men vi har ju sett att angrepp och hot mot grupper riktas mot hela hbt-gruppen. Man skiljer alltså inte på vem man riktar sitt hat mot, om det är den ena eller den andra delen av hbt, utan hat och trakasserier riktas mot hela gruppen, de som har en annan sexuell läggning än den heterosexuella. Det är därför det är så bekymmersamt att den ena delen inte finns med. 31 () replik: Ett hetsbrott mot en hbt-grupp måste vara straffbart eftersom hbt-gruppen är en av de grupper som omfattas av hetslagstiftningen. När det gäller hatbrott och diskriminering finns även könsöverskridande identitet med i hetslagstiftningen. Jag ser problemet i det här, men inte utifrån det som gav exempel på. Men det visar också hur viktigt det är att verkligen diskutera vad som handlar om diskriminering, vad som handlar om hatbrott och vad som handlar om hets. Vi behöver en grundläggande diskussion i en samlad parlamentarisk utredning. Det är bara på det sättet vi kan komma framåt, för annars är risken att vi gör någonting som inte blir tillräckligt bra. Det är den utredningen som jag och alliansen vill se. 32 i (s) replik: Jag kan inte förstå att vi inte kan enas om ett tillkännagivande. Vi står ju allihop och säger att vi vill ha in frågan, och vi har lyft in den. Men finns det en jättestor osäkerhetsfaktor. Vi har hur mycket som helst att jobba med i . Och frågorna blir inte lättare ju mer vi borrar i dem, tycker i alla fall jag. Det blir komplikationer, det tar tid och vi måste verkligen tänka efter. Om man vill ha in det här begreppet tycker vi att det allra bästa sättet är att ge ett tilläggsdirektiv och göra ett tillkännagivande. Vi tycker alla partier här att det är så viktigt att den här frågan diskuteras och debatteras, precis som säger, så att vi verkligen har en grund för vad vi säger och att frågan kommer in. Men vet vi inte. Frågan kan komma att inrymmas i kommitténs arbete. Men vad är det som säger att den kommer att göra det? Tiden kanske inte räcker. Det har inte blivit någon förlängning av utredningstiden och den har inte fått några fler tilläggsdirektiv. Jag förstår inte varför ni är så väldigt rädda för att göra ett tillkännagivande i denna fråga när vi verkar vara så pass överens. 33 (): Jag skulle vilja kommentera det avsnitt som berör Internetleverantörers ansvar för innehållet i deras kunders kommunikation. samarbetar Internetleverantörerna med polisen för att reda ut brott, men det finns ett tryck från många aktörer som av olika skäl vill att Internetleverantörer ska göra mer, att de ska tvingas övervaka sina kunder och att kundernas aktiviteter ska rapporteras till myndigheter eller till organiserade särintressen. Naturligtvis sitter Internetleverantörerna på en strategisk position och har stora möjligheter att bevaka vad som sker på nätet. Just därför har de, som en Internetleverantör uttryckte det, blivit en önskebrunn dit alla statliga och privata intressen går för att begära ut information om medborgarna. Den så kallade som kom 2007 och som vi tar upp i vårt betänkande föreslog till exempel att Internetleverantörer skulle vara skyldiga att varna och stänga av Internetanvändare som misstänktes för olovlig fildelning. Betoningen ska läggas på ordet misstänktes, för det fanns inte ingen möjlighet till rättslig prövning för den Internetabonnent som drabbades. Internetleverantörerna skulle enligt förslag ställas inför tre valmöjligheter. Den första valmöjligheten var att skydda sina abonnenters integritet, vilket skulle innebär ständiga rättsprocesser. Den andra valmöjligheten var att stänga av kunder helt utan rättslig prövning. Den tredje valmöjligheten, som kanske var den mest realistiska, var att Internetleverantörerna själva övervakar kundernas nätvanor och gör egna privata polisutredningar. Vi ska vara glada över att , som beställdes av , hamnade i papperskorgen. Innehållsansvar för Internetleverantörer innebär nämligen, närmast per automatik, att Internetleverantörerna tvingas in i en myndighetsroll. De skulle tvingas bestämma vilka som får ta del av information och vilka som får sprida information. Det öppna nätet skulle bli ett slutet nät. Det skulle bli ett nät där yttrandefriheten är beroende av särskilda tillstånd. Det finns anledning att välkomna det skydd mot rättsosäkra avstängningar från nätet som vi fick genom telekompaketet. Ett ytterligare steg i rätt riktning vore att EU helt avvisar avstängning från nätet som statlig sanktion, precis som den har gjort. Oavsett vilket brott man är skyldig till finns det ett samhällsintresse av att alla fritt kan delta i den offentliga debatten. Motsvarande resonemang kan föras om Internetleverantörer som tvingas blockera webbplatser. Utskottet påpekar därför i sitt ställningstagande att tvingande bestämmelser som ålägger Internetleverantörer att blockera webbplatser är svårförenliga med den svenska tryck- och yttrandefriheten. 34 (): Det gäller ett klarläggande. påstod att jag hade sagt att det inte är säkert att vi hinner ta upp dessa frågor. Om jag sade så, ber jag om ursäkt, för jag tänkte inte säga så. Jag tror inte heller att jag sade så. Vi hinner om vi vill. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 9 § Arbetsmarknad och arbetsliv Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2009/10:AU2 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv (prop. 2009/10:1 delvis, prop. 2009/10:49, redog. 2008/09:RRS16, redog. 2008/09:RRS18, redog. 2008/09:RRS21 och redog. 2009/10:RRS9). 35 (): Vi ska debattera AU:s betänkande nr 2 om utgiftsområde 14, Arbetsmarknad och arbetsliv. Det innehåller motioner från allmänna motionstiden om arbetslöshetsförsäkringen och om en hel del annat, inte minst regeringens förslag om de 54 000 som utförsäkras ur sjukförsäkringen och som får ännu en abrovink i arbetslöshetsförsäkringen. Detta ämne och kapitlet om ungdomsarbetslösheten förtjänar ytterligare inlägg från vår sida i denna debatt. Vad är det som har hänt på svensk arbetsmarknad? Vad är det som händer i ? Regeringen gick ju till val på att minska arbetslösheten. har arbetslösheten ökat med över 100 000 personer. De långtidsarbetslösa motsvarar en tredjedel av de arbetslösa. Även totalen anställda har minskat, i den privata sektorn med 117 000, flest män, och i den offentliga sektorn med 34 000, flest kvinnor, förstås. Det är färre som jobbar än 2006. Få jobb är förmedlade , skriver Arbetsförmedlingen i sin rapport. Under hela mandatperioden har regeringspartierna lyckats med bedriften att öka utanförskapet med 70 000 människor, om man väljer att beräkna utanförskapet på det sätt som själva gjorde före valet. Löneskillnaderna mellan kvinnor och män har ökat liksom andelen barn som lever i fattigdom. Antalet socialbidrag har ökat med i snitt . En halv miljon människor står utan arbetslöshetsförsäkring. Bara var fjärde ung arbetslös har en arbetslöshetsförsäkring. Då måste vi fråga oss: Märker vi någon självkritik hos regeringen och regeringspartierna? Ser vi något som tyder på att de uppfattar vad som händer i vårt samhälle och reagerar på det? Ser vi någon reaktion på att klyftorna ökar? Regeringen fortsätter konsekvent att bedriva en politik som ökar skillnaden mellan den som har arbete och den som står utan. Arbetsförmedlingens annons för dem som hamnar i fas 3 i jobb- och utvecklingsgarantin är ett avskräckande exempel: Ni betalar inga löner, arbetsgivaravgifter eller försäkringar. Man får en arbetskraft gratis. Det är nästan värre än en kreatursmarknad. har också i sin rapport uppmärksammat att fas 3 var ett hafsverk, som så mycket annat från denna regering. Ni i alliansen har aldrig tagit arbetslösheten på allvar. har vi fått höra från , arbetsmarknadsminister med flera att nio av tio har jobb. Det är så man skapar utanförskap. Det är så man ser till att det blir ett samhälle med vi-och-de ett samhälle där en stor grupp människor inte räknas över huvud taget, de arbetslösa. Man kan fråga sig hur det har kunnat bli så här. Ni i borgerligheten har varit konsekventa; det ska i ärlighetens namn erkännas. Ni har varit konsekventa i en övertygelse om att hungriga vargar jagar bäst. Genom en saboterad a-kassa med höjda avgifter och kraftigt sänkta ersättningsnivåer ska lönerna pressas nedåt. Genom att konsekvent föra en utbudsfixerad arbetsmarknadspolitik där arbetsgivaren till och med får mer i ersättning än vad arbetskraften får för att jobba driver man värderingarna åt ett håll som för människor och samhälle är helt ovärdiga. Man väljer att inte se att utbildning och investering i människors vilja att arbeta är mycket bättre på både kort och lång sikt och en bättre investering än att sänka skatter på lånade pengar. Men vi satsar ju, kommer om att utbrista från denna talarstol. De slantar som ni sätter in i arbetsmarknadspolitiken går till passivt lågt ekonomiskt stöd, inte till effektiva aktiva insatser för att investera i människors vilja att arbeta. Inom jobb- och utvecklingsgarantin ser vi exempelvis att bara var tredje får en aktiv insats i form av utbildning eller praktik. I ungdomsgarantin är resultatet ännu mer nedslående; där får en aktiv insats. Arbetsförmedlingen medger att man har förmedlat färre jobb och tror att det kan bero på det gigantiska experimentet med jobbcoacher som tagit mycket tid och kraft från förmedlingen. Så här skriver Arbetsförmedlingen själv i den rapport man har lämnat till regeringen: Korttidsinsatser bidrar möjligen till ökad sökaktivitet, men de bidrar inte nödvändigtvis till att den arbetssökande blir mer matchningsbar, särskilt inte när arbetsmarknaden vänder nedåt. För att de arbetssökande ska bli mer matchningsbara, särskilt de med svag konkurrensförmåga, behövs också andra kompletterande insatser i form av något anställningsstöd. Vad gjorde den här regeringen ? Man avskaffade anställningsstöden de som var verksamma för att få människor med svag anknytning till arbetsmarknaden i arbete. Arbete och ekonomi hör intimt ihop. Ordning på landets finanser är jätteviktigt för en stabil arbetsmarknad. När vi lämnade över 2006 fanns det ett överskott på nära 100 miljarder. Det har förbytts i ett underskott på 70 miljarder. Den rikaste tiondelen av befolkning har fått lika mycket i skattesänkning som av resten av folket har fått tillsammans. Vi vet, och folk känner, att tryggheten har försämrats kraftigt . Därför är människor ekonomiskt otrygga och samlar gärna i ladorna. Konsumtionen minskar mer än i jämförbara länder, och därmed också jobben. försvinner 60 000 jobb inom vår välfärdssektor inte för att det saknas arbetsuppgifter vare sig i barnomsorgen, äldreomsorgen eller i skolan utan för att vi har en regering som tycker att det absolut viktigaste är att sänka skatterna, och mest för den som redan har. Receptet är tydligt: Hungriga vargar jagar bäst. Att arbetslöshetsförsäkringen har saboterats får effekten att socialbidragen ökar. Köerna till landets socialkontor blir allt längre. Ökningen är i snitt . Det finns kommuner där socialbidragen har ökat . När jag hörde utskottets ordförandes inlägg i debatten om de utförsäkrade blev jag mörkrädd. ordförande sade: Jag kan inte förstå vad det är för fel på att söka socialbidrag. Så säger bara representanter för en grupp som inte kan föreställa sig hur det känns att behöva vända ut och in på sitt privatliv, sälja sin bostad, sälja sin bil och till och med hunden eller något annat som är ett krav för att man ska få försörjningsstöd. Så kan man tala när man inte har en susning om hur det känns att vara där arbetslös utan försäkring, arbetsför utan inkomst. Så talar också en representant för ett parti som i valrörelsen sade: Alla ska ha ett jobb i stället för bidrag. Det är klart att vi har stora utmaningar framför oss. Vi har en kraftig generationsväxling på gång, såväl inom offentlig sektor som inom näringslivet. Vi ser en demografisk utveckling som innebär att andelen äldre i vissa regioner kommer att öka , medan andelen 2024-åringar är praktiskt taget plus minus noll. Ett stort antal företag riskerar att inte finnas längre. Enligt Företagsbarometern säger företagen själva att det är bristen på arbetskraft som är problemet. Visst är det uppochnedvända världen när företagen saknar arbetskraft och 400 000 människor går utan arbete.