prot · GW09129 · 2009-06-10 00:00:00 — Jag kommer i denna inledning inte att ta upp några exempel som vi ska debattera senare, för det kommer naturligtvis att visa sig vad det handlar om. Jag kommer inte heller att ta upp några exempel från betänkandet, som jag hade tänkt det har många andra talare gjort före mig, så det skulle bara bli en repetition. har vi framför oss att debattera KU:s granskningsbetänkande. Vi har , liksom alla andra gånger, granskat att regeringen och statsrådens tjänsteutövning följer våra grundlagar. Grundlagarna är, som jag i tidigare inledningar sagt, likt spelregler som vi alla har att följa. I en demokrati som vår är det tryggt att veta att det finns tydliga regler för hur ett regerande ska gå till. När KU i sin roll är enat i sina ställningstaganden ger det naturligtvis tyngd, oavsett om den kritik vi har gäller något stort eller något smått. I den bästa av världar kanske vi i utskottet skulle kunna vara enade i det mesta av våra ställningstaganden, men så är det naturligtvis inte. Tredje gången är det nu som alliansregeringen granskas, och jag tycker mig se ett mönster. Det är att de enda gånger alliansen vill ge kritik till sina egna är när statsråden själva har sagt att de gjort ett fel eller att de kunnat hantera saker och ting på ett annorlunda sätt. Som förtroendevald till vår riksdag ska jag som ledamot i vara folkets ögon, öron och röst. Som förtroendevald ska jag granska regeringen, hur regeringen använder sin makt. Min roll är inte att skydda eller se genom fingrarna. Granskningsuppdraget måste tas på fullaste allvar. Det är naturligtvis mycket lätt att kritisera en regering med en annan politisk färg; det är i och för sig inte konstigt. Att vi har skiljaktigheter i våra bedömningar är inte heller konstigt. Men att inte våga kritisera en minister utan att han eller hon själv har sagt att ett fel begåtts är inte så bra. Det är illa. KU:s kontrollfunktion anser vara ett måste i en demokrati. Något bland det viktigaste, som jag ser det, är att kvinnor och män i detta land får veta hur vi förtroendevalda sköter våra uppdrag, hur vi förvaltar våra gemensamma resurser och att vi kontrollerar att maktmissbruk inte sker. Jag avslutar min inledning med att yrka på godkännande av reservationerna 1, 8 och 10, men självfallet står jag bakom alla reservationer där finns med. Regeringens hantering av stödpaketet till fordonsindustrin (avsnitt 2.2) 77 (): Som vi redan har varit inne på i den här debatten får man säga att i ärende efter ärende fortsätter den borgerliga majoriteten i med sin osjälvständiga hållning i förhållande till sin regering. De enda gånger ni vågar kritisera den egna regeringen är när de själva erkänner. Det är inte bra för KU. är ju ingen domstol, men om det hade varit en domstol skulle det ha varit en domstol som inte fäller andra än dem som erkänner. Vilken trovärdighet skulle en sådan domstol ha haft hos svenska folket? Det kan väl den borgerliga majoriteten fundera lite över. Per sade förut att alla statsråd borde ha en skylt på sitt ämbetsrum med texten: KU ser dig. Men under den här mandatperioden kan det i stället stå: KU ser dig men fäller dig bara om du erkänner. För det är ju precis så ni har skött granskningsarbetet under den här mandatperioden. Det här granskningsbetänkandet är den tredje gången under er mandatperiod, och med detta granskningsbetänkande försitter ni slutligen alla chanser att visa något slags integritet och självständighet. När ni inte vågar göra det nu kommer ni inte att våga göra det heller, när det bara är några månader kvar till valet. Detta var nog alltså sista chansen att kunna visa integritet. Det ärende som vi har framför oss , om bilindustrin, hade annars varit ett utmärkt tillfälle att visa lite självständighet, för där är det alldeles uppenbart hur regeringen har slarvat med beredningen. Bakgrunden till granskningsärendet är ganska välkänd vid det här laget. gick världen in i en förvärrad ekonomisk kris. Krisen uppstod inte eller , utan den hade pågått i delar av världen . Men den förvärrades kraftigt . Detta borde inte ha varit oväntat för regeringen. Varningssignaler om det ekonomiska läget fanns ganska . Jag kan själv vittna om det av en ren tillfällighet. besökte ju och . Medan vi var i passade jag på att på egen hand besöka för att få en föredragning om det ekonomiska läget i och i världen i övrigt. Den föredragningen var mycket mörk. Redan då hade IMF, , klart för sig ungefär vad som väntade, bland annat i , som vi nu ser håller på att sjunka ned i depression. Den morgon då vi i åkte från kunde vi slå upp tidningen, , och läsa på första sidan att hade ansökt om konkursskydd. Det var det som inledde den stora diskussionen om den förvärrade krisen. Men det var som sagt ganska välkänt hur djup den var, inte bara för en bred allmänhet utan faktiskt också för den , som naturligtvis med regelbundenhet får rapporter från bland andra valutafonden. stod det sedan klart att bilindustrin, också svensk bilindustri, nog skulle drabbas hårt. Då började kraven komma från många håll. Vi socialdemokrater hade faktiskt ställt krav på ett paket riktat till fordonsindustrin, för då löpte ju fordonsforskningsprogrammet ut, och vi sade att det behövde ersättas av något. När vi sedan under tidig höst började se att krisen slog allvarligt in i fordonsindustrin sade vi: måste regeringen agera och försöka få på plats ett ordentligt stödpaket! Det är stora värden som står på spel. Det är 140 000 jobb totalt, om man räknar med underleverantörerna, och exportvärden på mångmiljardbelopp. Det var industriell kompetens som är uppbyggd i och en väsentlig del av industriella ryggrad som då stod på spel och som fortfarande gör det. Detta sade vi . Regeringen vägrade att lyssna. Det skulle inte komma något stödpaket. Det var snarare så att och bemöttes med förakt. Inte ens svenskar vill ha , sade , trots att är mest köpta bil. är bara ett varumärke i GM:s aktieportfölj, sade . Det är billigare för staten att ha bilarbetarna arbetslösa i fyra än att ta ett ägaransvar i . Vi har räknat på det, sade statssekreteraren i , centerpartisten . Sådana har signalerna varit . Det har varit en bedövande ovilja från regeringen att göra något som helst konstruktivt för att klara svensk bilindustri genom krisen. Och vilken kontrast det var mot den övriga världen. När andra länder agerade snabbt stod och stampade och sade att man inte ville göra något. I har man agerat kraftfullast. hann ju knappt tillträda innan han gick in för att försöka rädda amerikansk bilindustri. har man till och med socialiserat bara en sådan sak. När kapitalismen krisar måste staten gå in. Så är det ju, och det är inte första gången. Detta inser socialdemokrater, men det inser också borgerliga partier och borgerliga regeringar runt om i världen. I , och agerade man för att klara sin bilindustri. Det föranledde i sin tur att agera. När såg att ett antal länder började agera för att rädda sin bilindustri förstod man att man måste ha något slags regelverk på plats, så att man inte förrycker konkurrensen på den inre marknaden fullständigt. Då drog i gång sitt arbete, som sedan landade i en krisplan . Inte ens då, , då alla andra länder hade agerat och hade fått en plan på plats, agerade den . Signalen från regeringen var fortfarande: Det kvittar om alla andra länder hjälper sin bilindustri. och får klara sig själva. Sedan måste något ha hänt i regeringen . Kanske var det att vi socialdemokrater begärde en särskild debatt i om krisen i fordonsindustrin. Kanske var det att det gick upp för och paniken slog klorna i henne när hon förstod att hon kan bli den näringsminister som får begrava och . Kanske var det detta hon såg framför sig. Det är inget vackert eftermäle. inleddes så äntligen beredningen för att ta fram ett stödpaket. Då hade man hamnat i tidsnöd och måste få fram en proposition som skulle hinna utskottsbehandlas och riksdagsbehandlas innan gick på jullovsledighet . Då förstår man hur bråttom det var. Det var bråttom, bråttom, bråttom. därpå fattade man regeringsbeslut. tog man fram paketet. När det var färdigt stod det klart att det skulle kunna kosta skattebetalarna , om det fungerade. Det har det inte gjort. Men om det hade fungerat skulle det ha kunnat kosta så mycket. Det var ingen utredning, ingen remissomgång. Man skjuter helt från höften, och så hoppas man att det blir rätt ändå allting bara för att klara dagsdebatten och för att kanske klara den extradebatt som vi hade begärt i kammaren. Så får man inte göra, enligt regeringsformen. Det finns ett beredningskrav i 7 kap. 2 §. Det syftar just till att man ska se till att de förslag som kommer från regeringen till håller kvalitet, att de löser den uppgift som de är avsedda att lösa och att de är kostnadseffektiva och konsekvensanalyserade. Det beredningskravet är strängt. Regeringen skall hämta in behövliga upplysningar från berörda myndigheter. Det är inte bara ett formkrav. Det handlar om att säkerställa kvaliteten. Det är därför vi har alla de här hundratals myndigheterna. Vi vet att där sitter den expertkompetens som man behöver för att kunna fatta kloka beslut. Då frågar man sig: Konsulterade regeringen , när de tog fram det här paketet, någon enda av de expertmyndigheter som kan tänkas kunna någonting om fordonsindustrin? Man konsulterade inte en enda, inte , inte , inte . Regeringsformen säger också att man ska lämna tillfälle för sammanslutningar och enskilda att yttra sig. Det gjorde man inte heller. Här skulle det till exempel ha kunnat röra sig om , och Fordonskomponentgruppen. De hade kunnat lämna viktiga upplysningar om det här paketet var bra eller dåligt och om det var väl avvägt om man hade brytt sig om att fråga dem. Det är faktiskt så att den enda instans som regeringen har brytt sig om att fråga är Riksgälden, och det är väl bra. Såvitt jag vet är inte Riksgäldens chef, , någon expert på bilar. Han har säkert körkort, men han är knappast någon expert på svensk bilindustri. Jag ska då sammanfatta det här, fru talman. Det var regeringen själv som försatte sig i tidsnöd. Om man hade varit vaken och om man inte hade varit ideologiskt förblindad hade beredningen av det här förslaget kunnat inledas långt före . Beredningen borde ha kommit i gång /november och allra senast, naturligtvis, när förslag kom. Då hade man haft tid att arbeta igenom förslagen. Man hade haft tid att begära in synpunkter från myndigheter och organisationer på det sätt som regeringsformen faktiskt föreskriver. Man skall inhämta den här informationen från berörda myndigheter. hade man försatt sig i tidsnöd. Då fick beredningen ta utan att man frågade någon som kan någonting om bilar. Man fick snyta det här ur näsan för att klara dagsdebatten. Så blev också resultatet därefter. är det sedan regeringen fattade beslut om det här stödpaketet. har icke ett öre av de avsatta pengarna kommit fordonsindustrin till del. Det kan kanske bero på att åtgärderna har varit fel utformade i vissa avseenden. och står där med sina enorma problem. Minst 14 underleverantörer har gått i konkurs. Så blir det, fru talman, när man slarvar med beredningen. Då blir det fel. Då blir det dåligt. Det borde ha fått bära ansvar för. Men det ansvaret har den borgerliga majoriteten i inte vågat utkräva. Det är sorgligt, och det är sådant som bidrar till att undergräva respekten för utskottets arbete. 78 (): I en anmälan till utskottet begärdes att utskottet skulle granska om regeringens hantering av stödpaketet uppfyller kraven på beredning enligt 7 kap. 2 § regeringsformen och om regeringens hantering av ärendet uppfyller regeringsformens bestämmelser om finansmakten. Beredningskravet är en enormt viktig del i regeringens beslutsprocess. Det är inte första gången i KU som just beredningskravet är uppe. Regeringen har mellan varven skött detta mycket hafsigt, snabbt, eller så har man totalt struntat i att inhämta synpunkter från berörda parter som har kunskap, viktig information och åsikter. När det gäller stödpaketet till fordonsindustrin på 28 miljarder det är inte precis någon liten summa tog beredningen, som föregående talare har varit inne på, endast i anspråk. Det kan knappast sägas vara en beredning. Så snabbt ska inte en beredning genomföras. Då är den definitivt inte seriös. Och i detta ärende var det faktiskt inte så bråttom som alliansregeringen vill ge sken av. i världen och kris i jo, så var det, och så är det fortfarande. Men det urskuldar inte regeringens hantering av stödpaketet eller, rättare sagt, icke-beredning av detsamma. Att bereda ett ärende i denna storleksordning är illa. Det är rent ut sagt bedrövligt och mycket oroväckande hur regeringen hanterade beredningskravet. Detta skulle ha kunnat kosta skattebetalarna, som ni annars säger er värna så mycket, 28 miljarder. Men, som sagt, ännu har det inte kostat något. Mig veterligen är fortfarande inte en enda krona utbetalad till fordonsindustrin, och det har, som sagt, snart gått . I denna beredning, om vi nu ska kalla den så, var Riksgälden den enda som fick möjlighet att yttra sig om förslaget. Det är lite märkligt. Man kan ju, precis som gjorde tidigare, undra: Vad vet Riksgälden om bilar? Inte vet jag om de besitter några otroliga kompetenser inom området. Men jag tror ärligt talat inte att så är fallet. I ett läge när krisen viner runt husknutarna, varsel och uppsägningar haglar som spön i backen, människor oroas och många personliga kriser uppstår väljer regeringen att inte tillfråga någon som verkligen kan något om fordonsindustrin. Är det seriöst? Nej, knappast. Vid utfrågningen svarade näringsminister att samtal med branschen, fordonsindustrin, hade förts tidigare. Det är bra. Men när ett förslag fanns på pränt fick de som regeringen tidigare hade fört samtal med inte yttra sig om förslaget. Det rimmar inte speciellt bra. Eller tycker alliansen det? Jag förstår på ett sätt att tidspressen och de otaliga besöken och samtalen här hemma liksom i på olika nivåer med olika branschföreträdare var pressande ur många olika aspekter. Men varför påbörjades inte beredningsarbetet när beslutet äntligen kom från ? Varför väntade man till ? Om allt nu var så tidspressat och man var tvungen att göra detta så snabbt som möjligt fattar jag verkligen inte varför regeringen inte började med beredningen av ärendet direkt . Slutsatsen, min tolkning, är att regeringen innerst inne inte ville göra något alls. Allt vad de sade sig vilja göra eller det lilla de åstadkom var bara ett spel för gallerierna. Det är att konstatera att regeringen har brustit vad gäller beredningskravet enligt 7 kap. 2 § regeringsformen. 79 PER (): Tänk så olika man kan lägga upp sina debatter! ägnar åt denna debatt. Av dessa är ren näringspolitik. På slutet handlar det om KU i tre minuter. Jag kan som gammal ordförande i näringsutskottet inte låta bli att göra en liten avvikelse och debattera lite näringspolitik med innan jag går in på det mer konstitutionella, särskilt som jag vet att både och är rustade till tänderna när det gäller de rent konstitutionella bitarna. Vi var på samma resa den dag den amerikanska regeringen lät gå omkull. Jag tror inte att vi hade den fulla innebörden av detta klar för oss åtminstone hade inte alla tidningarna i det. Men det fick verkligen en spridningseffekt över jorden som var väldigt stor. Helt plötsligt fick människor som trodde att de inte hade tagit några risker alls klart för sig att de hade tagit en enorm risk och blivit av med alltihop. Snabbt spred sig detta över till bland annat fordonsindustrin eftersom fordon på något sätt är en investering som är lätt att skjuta upp. Man gör lite extra service på sin bil, på sin traktor, på sin buss och så vidare och därmed kan man skjuta upp de framtida investeringarna. Det blev verkligen som om någon hade satt ett järnspett rakt in i tillväxtmaskineriet. Socialdemokraterna var naturligtvis oerhört snabba med att hoppa ut och lova miljarder till , miljarder till och miljarder hit och miljarder dit. Jag tror att man på har gjort en ganska bra sammanställning över alla miljarder som lovades ut. Ganska många av dessa miljarder skulle nu ha legat i GM:s konkursbo. Det kanske borde reflektera lite grann över. är det så här att vi har en alliansregering och inte en socialdemokratisk regering. Det är inte konstitutionellt fel av alliansregeringen att faktiskt driva allianspolitik. behöver inte uppföra sig som en sosse, och hon behöver inte socialisera allt hon kan komma över. Jag förstår att , en klassisk vänstersosse, önskar att han hade varit näringsminister och kunnat socialisera både banker och andra företag billigt, bygga upp dem med skattebetalarnas pengar och lägga in dem i maktindustrin i det statliga hägnet. Jag förstår det, men det har ingenting med KU att göra. Det är synd för men väldigt bra för landets skattebetalare att han inte fick chansen att göra alla dessa socialiseringar. Redan efter tre och en halv minut ska jag ägna mig åt konstitutionella spörsmål. Det är ändå så att vi ganska i det här tjocka betänkandet kommer in på just beredningskravet och att det inte är absolut. Huvudidén är naturligtvis att det är av stort värde om vi kan få en allsidig belysning av förslagen och att man kan ha breda remisser och ta gott om tid på sig. Det är vi överens om. Det blir bättre kvalitet på förslagen om många är med och tittar på dem. Det har vi också skrivit i betänkandet. Vi skriver också att beredningskravet inte är absolut utan att man ska inhämta upplysningar och yttranden enligt regeringsformen i den mån det är behövligt. Dessutom finns också tydliga hänvisningar till att om det är stor ekonomisk fara har man möjlighet att ha en mycket snabb hantering. Jag skulle vilja säga att våra grundlagsfäder har varit väldigt kloka i att inte sätta upp stelbenta och fyrkantiga regler som säger att det ska vara minst 40 remissinstanser och ta och att man ska göra minst si och minst så. Nästan alla regeringar så länge jag har varit intresserad av politik har haft nytta av att våra grundlagsfäder var kloka och såg risken med att sätta upp ett för strikt regelverk för beredningen. måste man tyvärr handla väldigt snabbt. Den här gången var man tvungen att handla väldigt snabbt, eftersom man var tvungen att invänta de gemensamma beslut som faktiskt måste fattas i EU så att vi inte fick en uppsjö av olika och mindre genomtänkta förslag som handlade om att försöka rädda jobb på just den egna landplätten och om att bygga upp protektionism och felaktiga subventioner. Det var klokt av våra grundlagsfäder att se till att beredningskravet är flexibelt. 80 () replik: Per anklagar oss för att vi var snabba med att kräva åtgärder när det gäller fordonsindustrin. Det kan man inte precis säga om regeringen. Det var rena snigelfarten. När regeringen inte ägnade sig åt att prata ned och ägnade man sig åt att sitta med armarna i kors och inte göra någonting. Vi säger bara så för att vi är socialdemokrater, säger . Det är vi naturligtvis. Men om inte Per vill lyssna på oss kanske han och den regering han företräder ibland kan lyssna på borgerliga kamrater i övriga delar av världen , , . Där insåg man snabbt vad som var på väg att hända, och där agerade man också snabbt. Det gjorde man inte här. Här väntade man tills Socialdemokraterna begärde en riksdagsdebatt. Då förstod man att man måste ha något att ta fram för att klara dagsdebatten. Då snyter man fram ett program utan att fråga någon som kan någonting om bilar. Resultatet blev helt förödande. När det gäller beredningsfrågan, undrar jag, Per , om det är acceptabelt att man tar fram ett paket som kan kosta mångmiljardbelopp utan att fråga expertmyndigheter om råd. Är det Per Bills tolkning av beredningskravet i 7 kap. 2 § regeringsformen? Behövliga upplysningar och yttranden skall inhämtas från berörda myndigheter vid beredning av regeringsärenden så är kravet. Men Per säger att det behövde vi inte göra, för det var lite bråttom. Då kan man rimligen säga att i det här ärendet gjordes inte detta på ett fullgott sätt. Då kunde ni väl kosta på er att säga det, särskilt som det i sakärendet vimlar av en massa uppenbara problem med det paket som togs fram. förklarar jag en gång till den konstitutionella aspekten i detta: När regeringsformen säger som den gör om att man skall inhämta de här upplysningarna, var det då inte oacceptabelt av regeringen att göra som man gjorde? 81 PER () replik: Det här är lite tråkigt, tycker jag. Vi har , åtminstone när jag har suttit i näringsutskottet, varit överens om faran med protektionism. I WTO-förhandlingar har varit det kanske mest frihandelsvänliga landet av alla, och vi har stått sida vid sida. Men helt plötsligt ser jag nu framför mig hur går i armkrok med och framhåller honom som ett rättesnöre för hur man ska bedriva fordonspolitik. Det är ett land som har ett så otroligt dåligt track record när det gäller frihandel att man vid varje enskilt till och med har gjort så att man har satt in en svensk direkt efter. Oavsett om det har varit en socialdemokrat, en centerpartist eller en moderat har man försökt att se till att balansera upp protektionistiska stämningar med frihandelsvänliga politiker från , från alla sidor av blocken. Jag har stått i den här kammaren och varit stolt och glad över att till och med har ställt upp på grunderna för frihandel. Det har varit en enorm styrka för att vi har haft denna frihandelsvänlighet. Jag blir mycket oroad, fru talman, när jag nu ser gående med . 82 () replik: Det här blir sämre och sämre. Jag frågade om den konstitutionella aspekten. Regeringsformens 7 kap. 2 § säger att behövliga upplysningar och yttranden skall inhämtas när man bereder regeringsärenden. Det gjorde man inte i det här läget. Det är inte bara ett formkrav. Det kan faktiskt vara så att man får veta lite mer om man frågar experter än man annars skulle ha vetat. Låt mig bara ta ett exempel. En del av det här paketet kallas för undsättningslån. Man satte av för undsättningslån, bland annat för att kunna stödja underleverantörer som hade hamnat i en akut likviditetskris till följd av att de kanske inte fick låna pengar på andra håll. Genom att de var kopplade till fordonsindustrin fick de inte låna pengar av banken. Det är en del av det paket som regeringen lade fram, undsättningslån, på 5 miljarder. Det är bara det att kravet på återbetalning på det här undsättningslånet var . Man förstår att det inte är något företag som vågar låna pengar på de premisserna. Det är ju därför som inte ett öre av de 5 miljarderna har kunnat användas. När vi senast kollade var det 14 underleverantörer som hade gått i konkurs. Det är hundratals, kanske tusentals människor som riskerar att varslas. Om man hade brytt sig om att fråga expertmyndigheter till exempel när det gäller formerna för det här lånet kanske man hade fått upplysningen att det var alldeles för hårda återbetalningsvillkor. När det gäller näringspolitiken i övrigt pratar Per om protektionism. Det vi diskuterar är ju hur det program bereddes som er regering gick fram med. Det vore bra om man kunde hålla sig till den frågeställningen. Sedan kan vi ta hela diskussionen om näringspolitiken och socialismen vid något annat tillfälle. 83 PER () replik: Det är bara att läsa innantill vad vi har skrivit i utskottets ställningstagande. Det är en ganska resonerande text om att det naturligtvis hade varit bra om det hade funnits men att det är en flexibilitet i beredningskravet och att vi får anse att man har klarat minimikraven. Så mycket mer tror jag inte att jag behöver gå in på här. Det finns goda chanser sedan beskrivit delar av skeendet i detalj att gå in med flera följdfrågor. 84 (): Tack så mycket för det, Per ! Det var inte många KU-ord som inledningsanförande eller repliker innehöll. granskar ju här huruvida regeringens hantering av stödpaketet till fordonsindustrin uppfyller dels kraven på beredning i 7 kap. 2 § regeringsformen, dels i 9 kap. vad gäller finansmakten.