prot · GX0918 · 2009-10-21 00:00:00 — krävs en grundläggande högskolebehörighet oavsett vilket program man går i gymnasieskolan. Regeringens proposition kräver olika behörighetskrav beroende på vilka program man söker, vilket innebär att elever som går på ett högskoleförberedande program måste vara godkända i tolv ämnen från , medan de som söker till ett yrkesprogram måste vara godkända i åtta ämnen. I debatten har regeringen ofta framfört att de elever som går yrkesprogram inte behöver samma kunskapsnivå eftersom de inte ska bli akademiker. Denna inställning är enligt Socialdemokraterna både kunskapsfientlig och osaklig, och den är heller inte verklighetsförankrad. Faktum är att kraven från näringslivet och övriga samhället ökar. Grundläggande behörighet är inte enbart något för dem som ska söka in till högskolan, utan det är det krav näringslivet ställer för att få kunniga yrkesarbetare som har förmåga att vidareutveckla sig i sitt yrke eller helt ställa om till nya arbetsuppgifter. Det är också en medborgarkunskap som alla behöver. Detta kan man också konstatera när man läser vad remissinstanserna, till exempel näringslivet och de fackliga organisationerna, framför. Vi ska konkurrera med kompetens och inte med låga löner. Det gäller inte minst dem som går ut i ett arbetsliv efter att ha gått ett yrkesprogram på gymnasieskolan. Det arbetsinnehåll och den roll som till exempel en elektriker eller en fordonsmekaniker har har kraftigt förändrats och kräver nu högre kompetens och eget ansvarstagande, även om man bara ser . Självklart har regeringen märkt av den kritik som framförs mot den tudelade gymnasieskolan. Därför har man påpekat att alla som vill ska kunna få läsa in grundläggande behörighet inom gymnasieskolan. Eftersom detta inte är möjligt även om alla timmar från det fria valet används ska utökat studieprogram erbjudas. Men varför tror man plötsligt att denna grupp, som man annars ansett inte ha klarat nuvarande yrkesprogram, plötsligt ska klara en högre arbetsbörda än de som går ett högskoleförberedande program? Detta är inte seriöst, men det är lätt att lova när man förstår att det inte kommer att vara många som efterfrågar ett utökat studieprogram och att man dessutom inte tillför kommunerna ytterligare medel för att kunna erbjuda ett ökat antal timmar. Det finns brister oavsett vilket program man tittar på i gymnasieskolan. Men det löser man enbart med att på olika sätt höja kvaliteten, inte minst genom ett ökat samarbete med arbetslivet och genom att på olika sätt höja elevernas motivation. Det är viktigt att påpeka att regeringens påstående om att eleverna på yrkesförberedande program alltid klarar sig sämre än elever på studieförberedande program inte stämmer med verkligheten. Exempelvis får fler slutbetyg inom de tre åren på byggprogrammet än på det samhällsvetenskapliga programmet. Sakligt är det så att de ibland klarar sig sämre, ibland lika bra och ibland bättre. Det är viktigt att också sätta fokus på kvalitetsförbättringar på högskoleförberedande program. Då pratar jag inte enbart om ökade krav utan om att skapa förutsättningar för eleverna att klara de utbildningar de sökt. Regeringen har en dold agenda när den förändrar gymnasieskolan. Det handlar inte om antal poäng i gymnasieskolan, utan det handlar om att höja kunskapsnivån för vissa och sänka kunskapsnivån för många. Regeringen vill skapa ökade klyftor mellan dem som har kunskap och dem som inte har kunskap. banar man väg för låglönearbete. Det man kommer att uppnå är att man i statistiken kan visa upp att fler som går yrkesprogram klarar sina gymnasiestudier. Det är en seger över statistiken, men en stor förlust för eleverna som kommer att ha svårt att konkurrera på en arbetsmarknad som de möter med lägre kunskaper. Regeringen, som förespeglade en höjning av kvaliteten och statusen på yrkesutbildningarna, går fram med ett förslag som inte kommer att infria vare sig det ena eller det andra. Det blir precis tvärtom; regeringen lurar elever och arbetslivet med sitt förslag. Det är i stället viktigt att bredda gymnasieskolan och till exempel satsa på åtgärder som på olika sätt möter arbetslivets lokala behov. För att kunna genomföra detta krävs att möjligheten till det som kallas specialutformat program finns kvar även . Men självfallet ska dessa kurser vara kvalitetssäkrade av . Det borde vara en självklarhet att också som gymnasieelev få möjlighet att utveckla och använda sin fantasi och kreativa förmåga att kommunicera genom att delta i estetisk verksamhet. Att arbeta med alla sinnen och uttrycksformer stimulerar därtill lärprocessen och ger ökade kunskaper. Därför anser vi att även denna möjlighet ska finnas kvar. Tiden i gymnasieskolan är inte en transportsträcka till gymnasieexamen utan en viktig del av livet. Vi vill ha en gymnasieskola som rustar för framtiden och inte för dåtiden. Svensk gymnasieskola håller en hög kvalitet internationellt. Varför då lägga fram ett förslag som kommer att rusta våra medborgare sämre och göra oss mindre konkurrenskraftiga ? Före valet kommer vi att presentera ett gemensamt förslag som bygger på Gy 07 och den reservation som vi har till betänkandet. Vår ambition är att skapa en gymnasieskola i världsklass med sikte mot framtiden. 52 (): När jag gick på mellanstadiet drömde jag om att bli läkare. När jag gick på högstadiet ville jag bli journalist. När jag läste upp mina betyg på komvux var det för att komma in på lärarutbildningen. Alla barn har drömmar om vad de vill bli när de blir stora, men med och skolpolitik kommer de drömmarna att grusas för många redan när de går i femte klass. Och den nya gymnasieskolan innebär att en del aldrig kommer att kunna förverkliga sina drömmar. Den grundläggande tanken om en likvärdig skola för alla är som bortblåst, och i stället har högeralliansen en elitistisk och trångsynt politik som innebär ökad sortering och utslagning. Det förslag till förändring av gymnasieskolan som regeringen presenterar i propositionen är ett stort steg tillbaka. Man tar ingen hänsyn till den omvärld vi befinner oss i. finns det helt andra krav från arbetslivet, och det finns framför allt helt andra krav från eleverna i fråga om hur deras liv och framtid ska forma sig. Med sin fyrkantiga och föråldrade samhällssyn skapar högerregeringen en gymnasieskola som varken är anpassad till samhällets eller elevernas behov av kunskaper och färdigheter. Före valet var det mycket prat om kunskap från sida, men när han sitter på skolministerposten levererar han ingenting i alla fall inget som leder till ökade kunskaper. Regeringens politik handlar bara om drill och disciplin, prov och betyg. Inget av detta har betydelse för att öka kunskaperna, utan verkar enbart sorterande. Vi ser en skola med fler elever, färre lärare och större klasser. Det är en skola utan bibliotek, med sämre elevvård, utan specialpedagoger och utan material och en skola där man sparar in på undervisning och tvingar barnen till överbelamrade fritidshem. Snacket om vikten av kunskap och att lära sig läsa är inte trovärdigt någonstans. Utbildningsministern skapar en skola där bara den starka överlever en skola för eliten. anser att fler elever måste få möjlighet att nå målen i gymnasieskolan. Såväl grund- som gymnasieskolan måste ta ett större ansvar för elevernas lärande. Skolan behöver därför mer resurser. Det behövs också en tydligare koppling mellan elevernas behov och resursfördelningen. finns det stora brister i kommunernas styrning och kontroll av hur resurser fördelas till skolan. Resurserna fördelas inte heller i tillräcklig utsträckning utifrån skolornas förutsättningar för verksamheten. Följden är att eleverna inte kan få den hjälp som de behöver. Med bättre ekonomiska förutsättningar skulle skolan få bättre möjligheter att se till att fler elever når målen. Om eleverna når målen i har de bra förutsättningar att tillägna sig undervisningen i gymnasieskolan. Regeringen lägger däremot hela ansvaret för måluppfyllelsen på eleverna själva genom att höja behörighetskraven till gymnasieskolan utan att erbjuda eleverna mer och bättre hjälp. De nya behörighetsreglerna kommer inte att leda till att eleverna får bättre kunskaper eller till att fler elever når målen. Däremot ökar de sorteringen och utslagningen. anser att det går att ställa höga krav om eleverna får tillräckliga förutsättningar. Vi vill hålla fast vid ambitionen att ge alla elever på gymnasieskolan så goda kunskaper som möjligt och anser därför att alla nationella program ska ge grundläggande högskolebehörighet. Alla vill inte bli akademiker och kommer inte heller att bli det, men varför ska man tvingas bestämma det redan ? Att få behörighet att studera vid högskola innebär inget tvång att läsa vid högskolan. Det innebär en möjlighet för människor att välja själva. Regeringen vill inte ge alla gymnasieelever den möjligheten utan vill sortera eleverna och bevara akademin åt eliten. säger sig vilja uppvärdera yrkesutbildningarna, men i själva verket visar han stort förakt mot de elever som väljer ett yrkesinriktat program. De är enligt skoltrötta. De vet inte vad de vill och ska därför de inte behöva bry sina små hjärnor med sånt som samhällskunskap eller svenska. För att komma in på många av de yrkesförberedande programmen krävs det mycket höga betyg i . Det tyder knappast på att eleverna är skoltrötta och saknar förmåga att ta till sig teoretiska kunskaper. Det säger inte heller någonting om att de skulle ha mindre ambitioner. anser inte att en modern gymnasieskola ska dela upp eleverna utifrån den föråldrade principen om gott läshuvud eller inte och därmed tidigt låsa in ungdomar i ett fack. Vi arbetar därför för en gymnasieskola som inkluderar alla och ger alla samma möjligheter. Därför måste alla program på gymnasieskolan ge eleverna förmåga att ta initiativ och lösa såväl teoretiska som praktiska problem, att tänka kritiskt, att ifrågasätta etablerade sanningar samt att kunna arbeta både självständigt och tillsammans med andra. Det handlar om kunskaper som är nödvändiga i arbetslivet och i samhällslivet, och som en bonus ger de även möjligheter att studera vidare. Lösningen är inte att ge gymnasieeleverna sämre kunskaper, utan mer resurser och fler lärare för att alla ska nå de kunskapsmål som redan finns. Enligt statistik från har av dagens gymnasieelever planer på att börja läsa på högskolan. På omvårdnadsprogrammet är det till exempel av eleverna som har sådana planer. Det är bara naturvetenskapsprogrammet som har en högre andel elever som tänker sig att läsa på högskolan. Det innebär att många kanske känner sig tvingade att välja ett högskoleförberedande program trots att de också är intresserade av ett särskilt yrke. Utifrån den sociala struktur som råder på de olika nationella programmen är det lätt att konstatera att den sociala snedrekryteringen kommer att öka på högskolan med regeringens förslag. Regeringen hänvisar till att man ska ha rätt att läsa in högskolebehörigheten inom ramen för ett yrkesprogram, men det är ett betydligt sämre alternativ än att gå ett högskoleförberedande program. Elever på yrkesprogram måste utnyttja det individuella valet och ett utökat program för att läsa in de 300 poäng som krävs för att få högskolebehörighet. Ändå kommer de inte att kunna konkurrera om studieplatser på högskoleutbildningar eftersom de inte ges någon möjlighet att läsa kurser som ger meritpoäng. De får även mindre utrymme att läsa in de särskilda behörigheter som krävs för många högskoleutbildningar. Även de som läser in högskolebehörighet inom vuxenutbildningen får svårt att konkurrera om platser, eftersom de hamnar i en särskild kvotgrupp i urvalet till högskolan. Varför ska dessa elever behöva gå en omväg och läsa mer? Varför inte ge alla rätten till en fullvärdig gymnasieutbildning? Den förstärkning av yrkesutbildningarna, som påstår att regeringen gör, innebär en extra halvtimme i karaktärsämnena extra ! Detta sker till priset av att man tar bort hälften av svenskan och samhällskunskapen och helt tar bort estetisk verksamhet och därmed lägger hinder i vägen för att göra andra val livet. Regeringen stänger dörrar och låser fast eleverna i de val de gjort när de varit . Och som pricken över i förbjuder nu regeringen att man får läsa upp sina betyg på komvux. Till skillnad från och regeringen anser att kunskap är en demokratisk rättighet och därför ska vara till för alla. För är allas rätt till kunskap det viktigaste målet med utbildningspolitiken. Kunskap ger makt, och en bra skola är därför ett led i strävan mot ökad jämlikhet och minskade sociala klyftor. Alla ska ha samma möjligheter att skaffa sig kunskap och utvecklas efter sina egna förutsättningar, oavsett bakgrund. Skolan spelar en betydande roll för att ge alla en grund att stå på och för att ge alla eleverna de redskap som behövs för att utvecklas i skolan men också resten av livet. Jag vill ha en skola som även tillåter eleverna att drömma, en skola som hjälper eleverna att förverkliga sina drömmar och en skola som gör det möjligt för eleverna att göra andra val i livet än dem de drömde om när de var små. Jag vill ha en skola full av möjligheter, inte en skola full av hinder. Därför yrkar jag bifall till den rödgröna reservationen. 53 (): Till att börja med, så att jag inte glömmer bort det på slutet, vill jag yrka bifall till den rödgröna reservationen. Jag vill också välkomna utbildningsministern till den här debatten. Det är väldigt trevligt att vi får ta del av utbildningsministerns närvaro. Den har saknats i tidigare debatter som utskottet har haft. När jag har funderat på den här debatten har jag funderat på: Vilken värld lever vi egentligen i? Jag har framför allt funderat på: Vilken värld lever dagens ungdomar i? För cirka hade vi i utbildningsutskottet tillsammans med arbetsmarknadsutskottet en hearing med olika aktörer som handlade väldigt mycket om ungdomars liv och arbete efter skolan. Jag ställde då frågan till ordföranden i : Hur ser verkligheten ut? Jag fick ett väldigt tydligt svar om hur ungdomar faktiskt efter gymnasiet provar en hel del olika vägar. Till slut hamnar de ofta i en mer fördjupad utbildning, en högre utbildning. Man provar sig fram. Man reser en del. Man är globaliserad. Det är inte längre så som det var jag vet faktiskt inte när det slutade att vara så, för det var inte så när man gick en rak linje från förskolan till högskolan och sedan kom ut i arbetslivet och fortsatte att arbeta på samma ställe hela sitt liv. Den tiden är förbi. Jag ställde också frågan till ordföranden i om hur den bild och den värld hon beskrev som dagens ungdomsvärld passar ihop med den värld som och alliansregeringen skissar upp, där det faktiskt är raka linjer och ganska låsta linjer. Jag fick ett ganska tveksamt och diffust svar. Jag kan förstå att ordföranden i gav ett diffust svar, för hon ville väl inte helt stöta sig med alla andra vid den hearingen. Jag läste DN , som hade en stor bilaga om gymnasieskolan. Där fanns det en text som jag tyckte var väldigt typisk. En elev som gick i nian 2006 får frågan: Vad vill du ge för råd till dina kompisar som står inför att välja gymnasielinje? Eleven säger så här: Ett tryggt val som ger dig stora möjligheter att få arbete är självklart klokt. Men snöa inte in på vad som anses vara bäst för din framtid! Att välja något som du brinner för och tycker är roligt är minst lika klokt. Det handlar ju om det. Det handlar om det som vi politiker som sysslar med skol- och utbildningsfrågor så ofta får höra: Vad gör vi för att eleverna när de går ut gymnasiet ska vara lika kunskapstörstiga som när de började i ettan? Vad gör vi för att de inte ska tappa geisten och önskan att lära sig mer? Då handlar det väldigt mycket om att ha många möjligheter öppna och om att ha en stor valfrihet under hela vägen. Det är det som är . Vi var några ledamöter som mötte några elever i . De satte en rubrik på sitt arbete: Morgondagens skola, en drömfabrik. Med dröm menade de då inte flum, utan de menade möjligheter, en möjligheternas skola. Det är det som är morgondagens skola, och det är den som vi rödgröna vill ha. Det fanns en stabil bas i det förslag som vi gemensamt lade fram under förra mandatperioden som kallades Gy 07, som alliansregeringen med detsamma rev upp. Varför rev man upp det här? Ja, det fanns några kloka tankar. Det är rätt att inte alla vill studera. Det är rätt att inte alla vill plugga alla ämnena. Men när det gäller att alla inte vill plugga alla ämnena, när det är för konkret och för teoretiskt, vill jag säga att jag också är lärare, och jag har lärt mig och förstått att det ofta inte handlar om innehållet. Det handlar om hur jag som pedagog paketerar innehållet, hur jag förmedlar det, om jag sätter det i förhållande till den praktiska kunskapen, till elteknik eller bygg eller astronomi eller historia. Såväl svenskan som matten och engelskan kan få plats långt upp på högskolenivå, även om det är en yrkesförberedande lektion. Det handlar alltså inte om innehållet. Det är inte det som är problemet. Problemet är inte heller att alla inte vill studera, som vår utbildningsminister så ofta säger. Alla vill inte gå på högskola. Nej, det behöver de inte heller. Men när jag är ute och lyssnar på näringsliv och på företag säger de till mig: Ja, vi kräver högskolebehörighet, inte för att de här ungdomarna ska gå på högskolan. Vi kräver det för att det är en kunskapsnivå. Vi kräver att man har den här nivån i svenska, engelska och matte som är grundläggande ämnen. Då är det helt fel att sänka kraven och tro att det blir lättare och större valfrihet om man kan välja bort det. Då lurar man eleverna att tro att dessa krav inte finns. Jag är en stark anhängare av lärlingsprogram, men jag blir väldigt undrande över inslaget i Ekot, tror jag det var, där en forskare hade undersökt hur det lärdes ut på ett bygglärlingsprogram. Det visade sig att man inte ens lärde sig läsa ritningar. Det praktiska hade tagit överhanden såtillvida att man inte kunde teoretisera sina praktiska kunskaper längre. Det är ju det som krävs , att vi kan teoretisera våra praktiska kunskaper. Det kommer att krävas av hantverkare och av alla att man både läser ritningar och att man läser dem på engelska, att man kan räkna, och så vidare. Det är det som är anledningen till att vi även fortsatt behöver att alla gymnasieprogram leder till allmän behörighet. Sedan ska det paketeras annorlunda. Vi har varit för dåliga på det i . Vi har varit för dåliga på en hel del inom skolan. Vi lär oss allteftersom vi får utvärderingarna. Vi får lära oss att lärarna har en hel hemläxa att göra när det gäller undervisningen. Vi kommer säkert att bli bättre. Men den väg som regeringen nu går och spåret att man ska dela upp skolan så att alla inte når den allmänna behörigheten är helt fel. Man kommer nämligen att omöjliggöra byten. När jag är ute på naturbruksprogrammen är de jätteoroliga för sina elever som kanske vill läsa vidare till veterinär. Hur i all sin dar ska de klara det? Det handlar om gränsöverskridande program som är både studieförberedande och yrkesmässiga. Hur ska de klara sig i detta komplex? Det är där som alliansens prat om mångfald har blivit enfald. Det har blivit stängda vägar i stället för möjlighetsvägar, en omöjlighetsfabrik i stället för en möjlighetsfabrik. Det är där som vi på den rödgröna sidan är helt överens. Vi vill skapa de möjligheterna. Vi kan ta en annan bit ur det här som är lite märklig, nämligen förbudet att läsa upp betygen på komvux om man har fått godkänt. Det är ett mycket märkligt förslag. Är det utbildningsministerns mening att eleverna i slutet av gymnasiet ska be lärarna att sänka betygen eller medvetet själva sänka sina betyg till IG så att de har möjlighet att läsa upp dem på komvux senare i stället för att få G? Är det meningen att vi ska få medvetna sänkningar av betyg för att skapa möjligheter i stället för att vi ska skapa en framtid? Det är mycket här som är märkligt, men jag vill avsluta mitt anförande med en sak som jag var orolig för länge och som jag sedan blev väldigt glad över. Åtminstone är jag det ännu så . Jag får väl se hur det blir. Jag vill gratulera de liberala krafterna i alliansregeringen, inte naturligtvis men de verkligt liberala krafterna, som fick till att de specialutformade programmen finns kvar. kallas de särskilda varianter. Jag förstår att det var en tuff debatt, men ni vann den ändå hoppas jag. Vi har ännu inte sett hur det kommer att tolkas i verkligheten. Jag hoppas att det kommer att tolkas i en sann liberal anda. Det betyder att det inte är en folkpartianda. 54 (): Med dagens förslag till ny gymnasieskola får vi en skola som möter framtidens behov, förutsättningar och kunskapskrav på ett mycket bättre sätt än . Vi får en gymnasieskola som tydligt bygger på , som ger alla en chans att lyckas och som gör eleverna mer förberedda och bättre rustade för både arbetslivet och fortsatta studier. Vi i regeringspartierna fortsätter nu i och med steget med en ny gymnasieskola vårt bygge av en skola för alla. Det är en skola som ger ordentliga förutsättningar i stället för en skola som sorterar. Det är en skola som ger rättvisa möjligheter i stället för orättvis likriktning. Det är en skola som är elevanpassad i stället för likformig. Det är grunden för vår skolpolitik. Det har också varit grunden för den gymnasieskola som ligger på bordet. Om man lyssnar till oppositionens företrädare som har varit uppe i debatten är det svårt att se vad de har för gemensamt alternativ som de tycker är bra i stället. Var allt bra som det var tidigare? Så är det faktiskt inte. Som det ser ut nu i gymnasieskolan har vi alldeles för många elever som hoppar av eller slutar gymnasiet utan att ha nått tillräckliga kunskaper eller målen. Anledningen till det är flera, men en av de absolut tydligaste är att man inte har tillräckliga kunskaper med sig från . Det innebär att man halkar efter tidigt och hoppar av ett program utan att slutföra det. IV har blivit en av gymnasieskolans största program, och en femtedel av de elever som börjar på IV går igenom gymnasieskolan med godkända kunskaper en femtedel. Vi har en alldeles för dålig genomströmning . Det är bara två tredjedelar av eleverna på gymnasiet som tar sig igenom . Det är inte acceptabelt. Vi har för många unga som utan tillräckliga kunskaper inte har tillgång till ett arbete, som inte har grundläggande utbildning. Det är inte en likvärdig skola för alla. Det är en utslagningsskola, och det ska vi ändra på. är eleverna inte heller tillräckligt förberedda för jobben och fortsatta studier. Det vittnar näringslivet, arbetsgivarna och lärosätena om väldigt tydligt. Många har inte mäktat med att börja på högskolan. Lärosätena har fått göra olika förberedelsekurser innan eleverna kan starta. Arbetsgivarna har sagt att de inte får den arbetskraft de behöver. De behöver starta extrautbildningar eller startar egna yrkesutbildningar. De litar inte på skolan och får inte arbetskraft med rätt kunskap med dagens gymnasieskola. Så ser grunden för dagens gymnasieskola ut. Med vårt förslag får vi i stället en gymnasieskola som ordentligt lägger grunden för jobb och fortsatt lärande. Gymnasieskolan kommer att bestå av yrkesprogram, där lärlingsutbildning ingår, och högskoleförberedande program. Examen kommer att finnas för båda dessa. Det blir sex högskoleförberedande program och tolv yrkesprogram. I yrkesprogrammen får eleverna mer tid för karaktärsämnena så att yrkeskunskaperna fördjupas. De gymnasiegemensamma ämnena utformas också så att särskilt relevanta kunskaper finns kopplade till utbildningen. Man får bättre förutsättningar för yrket och för eget företagande, eftersom satsning på entreprenörskap också är en viktig del. Alla elever på yrkesprogrammen kommer att garanteras möjlighet att läsa in grundläggande högskolebehörighet. Det är viktigt. Det kommer att bli högre antagningskrav till högskolan. Därför gör vi det möjligt för eleverna att få denna fortsatta utbildning.