prot · GW0991 · 2009-03-25 00:00:00 — Jag tror att det måste vara en missuppfattning. Såvitt jag vet är folkets främsta företrädare och kan ha synpunkter på rätt mycket. De enda begränsningarna i det hänseendet ska finnas i regeringsformen, såvitt jag vet, och där finns inga begränsningar gällande att vi kan ha synpunkter på fri programvara eller inte. Därmed är min talartid ute, och jag vill som sagt yrka bifall till reservation 3. 151 () replik: Jag hade inte tänkt begära replik, men under de sista sade en sak som jag ändå är tvungen att korrigera. När det gäller synpunkterna på öppen källkod läser jag i betänkandet 2005/06:TU4 Från IT-politik för samhället till politik för IT-samhället. Under punkten om öppen källkod står det tydligt att man inte anser att ska ha synpunkter på vilka lösningar som föreskrivs vad gäller det här. Däremot kan jag hålla med om det han sade . Det är klart att IT är en del av lösningen för att få en effektiv förvaltning. Jag välkomnar det och håller med i mycket av det han sade. Men att just tala om exakt hur lösningar ska se ut känner jag mig väldigt tveksam till. Jag tror att det är viktigt att det finns en handlingsfrihet hos förvaltningen att kunna göra det som man anser är bäst för frågan. Som jag också sade i mitt anförande, precis som motionärerna har sagt, och det tror jag är väldigt viktigt att notera, saknas det kunskap om frågorna. Därmed krävs det en hel del utbildning och möjlighet att sätta sig in i frågorna. 152 () replik: Jag kan hålla med om att man inte från olika ställen ska styra i detaljer. Däremot vill jag mena att det här inte är en detaljfråga utan att det är en mer omfattande demokratifråga. Jag hann inte gå in på det i mitt anförande på grund av tidsbegränsningen, men det finns ju poänger med att den offentliga förvaltningen använder sig av system och produkter när man kommunicerar med invånarna som inte kräver att människor införskaffar olika typer av licenser för . Det måste ändå vara så att det i och i olika förvaltningars och myndigheters uppdrag ligger att ha en lätt tillgänglighet för medborgarna. Det är bara ett av argumenten. Möjligtvis kan man diskutera om man har gått ett steg för långt om man pratar om att det ska användas fri programvara. Men jag tror att om man drar slutsatsen av alla de önskemål man rimligen borde ha på hur statliga bolag, myndigheter och liknande ska hantera sin IT-infrastruktur kommer man att komma till slutpunkten att det faktiskt är så att det i de allra flesta fall är det mest rimliga att använda sig av fri programvara. Jag tror inte att det kommer att komma automatiskt. Det visar den upphandling som regeringen har gjort och som många andra har gjort tidigare. Det kommer inte automatiskt. Man måste visa ett ledarskap och säga: Hit vill vi. Det här vill vi göra. Det här är ett bra system. Det här är ett rimligt sätt att göra det. Utan det kommer stora företag att se till att vi fortsätter att vara Microsoftcountry. 153 () replik: Jag är absolut ingen vän av att man binder in sig hos en leverantör, tvärtom. Jag har jobbat med IT i och känner att det finns faror i detta. Vi ska inte prata om licenshantering, vad det borde kosta och vad som är besvärligt, men det handlar ju om att förvaltningschefen, myndighetschefen och motsvarande ändå ska ha en möjlighet att kunna förstå vad det är för beslut man fattar när det gäller de IT-system som ska stödja verksamheten. Annars beskär man deras möjligheter att arbeta på ett fullgott sätt. Här handlar det om utbildning. Ledarskap i det här fallet kan handla om att ge utbildning och kunskap till de här personerna. sade att man ska kunna ha möjligheten till fri programvara. Jag har aldrig motsatt mig det på något sätt. Det jag motsätter mig är att alla ska ha det. Det är en stor skillnad där. Jag tror fortfarande att det är viktigt att ge kunskapen och möjligheten att kunna välja till de myndighetschefer och förvaltningar som vi har under våra vingar. Därmed ska de förstå fördelar och nackdelar med de val de gör som förvaltningschef och på så sätt stödja den förvaltning eller myndighet som de ska driva. Jag tror att det är viktigt. Att kunna ha har jag inga synpunkter på, tvärtom tycker jag att det är bra. Men jag tror att utbildning och möjlighet att förstå de beslut man fattar är viktiga. Och det finns, åtminstone , program som inte går på fri programvara och källkod som förvaltningar faktiskt behöver för att kunna styra sin verksamhet, i varje fall under framöver. Vad som kommer i nästa steg vet vi inte. Jag tycker att det är viktigt att valmöjligheten finns, och därmed ska man som förvaltningschef och myndighetschef ha kunskapen och veta vilka aktiva val man kan göra. I övrigt håller jag med om det sade. Kunna ha, javisst! 154 () replik: Som jag framhöll tycker jag att det finns politiska och demokratiska poänger med att man använder sig av fri programvara och liknande system. Men jag ska säga som så att om den här regeringen lyckas komma fram med sådant som gör att beslutsfattare på olika nivåer får den kunskap som de behöver för att kunna välja på ett upplyst sätt och där man även tar fri programvara i hänseende tycker jag att vi har kommit mycket långt. Om vi kommer till exempel så långt som har gjort ska jag personligen applådera regeringen för det. Det skulle vara mycket imponerande. Jag tror tyvärr inte att vi kommer dit, därför att jag tycker att det ser ut som om regeringen även om jag upptäcker att det här i kammaren finns ett intresse just , och det uppskattar jag visar ett ganska stort ointresse för att öppna upp för detta, vilket till exempel den upphandling som jag pratade om visar. Det finns många andra exempel. Om det åtminstone kommer så långt som pratar om tror jag att vi alla skulle vara väldigt glada. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 21 § Statlig förvaltning Föredrogs betänkande 2008/09:KU13 Statlig förvaltning. vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 22 § Fri- och rättighetsfrågor Föredrogs betänkande 2008/09:KU17 Fri- och rättighetsfrågor. 155 (): Frihet är det bästa ting, som sökas kan all världen kring för den henne rätt kan bära. Vill du vara dig själver huld, så älska frihet mer än guld, ty frihet följer ära! Vi känner alla igen biskop ord i Frihetsvisa . Frihet var dock ett centralt begrepp i den politiska och filosofiska debatten långt . , som levde , såg i sin statslära friheten som demokratins mål, för att ge ett ännu äldre exempel. Friheten är fortfarande, nu likaväl som eller i antikens , ett centralt begrepp i den politiska debatten. Att värna samhällsmedlemmarnas frihet från yttre och inre fiender var ett av de viktigaste skälen till att samhällen började utvecklas till mer organiserade stater. En av staternas grundläggande uppgifter är således att slå vakt om medborgarnas frihet, oavsett om den hotas av andra staters aggression eller av kriminella element inom staten. är det just staterna som genom historien oräkneliga gånger har beskurit medborgarnas frihet på ett oacceptabelt sätt. Exemplen från det blodiga och dess totalitära regimer förskräcker. Man kan dock konstatera att även demokratier kan kränka de medborgerliga fri- och rättigheterna. Demokrati innebär inte att en majoritet av medborgarna eller en majoritet i denna kammare har rätt att göra vad den vill. Demokratin bygger på ett antal kärnvärden, varav principen om majoritetsbeslut är ett. Därutöver förutsätter demokratin bland annat att alla människors rätt till liv och egendom, yttrandefrihet, demonstrationsfrihet, föreningsfrihet, religionsfrihet och så vidare respekteras. Avvägningen mellan individens eller minoritetens frihet och statens eller majoritetens intressen utgör något av brännpunkten i debatten om de medborgerliga fri- och rättigheterna, och det ser man även i de motioner som behandlas i dagens betänkande om fri- och rättighetsfrågor. Debatten rör ett dussintal motioner från den allmänna motionstiden, men påverkas i hög grad av betänkande, som presenterades . föreslår flera förändringar av 2 kap. regeringsformen, där grundlagsskyddet för fri- och rättigheterna återfinns. Förslagen, som har bred politisk förankring, bereds nu av regeringen och innebär bland annat följande: Skyddet för den personliga integriteten stärks. menar att en bestämmelse om detta bör införas i regeringsformen i enlighet med förslag. Det skulle i så fall vara en bestämmelse som innebär att varje medborgare gentemot det allmänna ska vara skyddad mot intrång som sker i hemlighet eller utan samtycke och som i betydande mån innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Regeringsformens skydd för äganderätten förtydligas genom att huvudprincipen om full ersättning vid expropriation ges en ny utformning. införs en regel som rör rätt till ersättning vid rådighetsinskränkningar som görs av hälsoskydds-, miljöskydds- eller säkerhetsskäl. Regeringsformens skydd mot diskriminering utvidgas till att även avse sexuell läggning. Det här är viktiga steg som ytterligare preciserar gränsen mellan individens rätt till frihet och det allmännas möjligheter att inskränka denna frihet. Ett antal av motionerna som vi behandlar rör just skyddet för den personliga integriteten och äganderätten respektive skyddet mot diskriminering och kan således avslås i avvaktan på att behandlingen av och förslag slutförs. Mot bakgrund av den debatt som har förts om skyddet för den personliga integriteten, kan man konstatera att vi lever i ett samhälle där den tekniska utvecklingen gör det möjligt att övervaka medborgarna med en effektivitet och i en omfattning som vi har upplevt. Detta gör det än viktigare att både vi politiska beslutsfattare och medborgare i allmänhet är vaksamma inför olika åtgärder som kan hota varje människas rätt att ha en privat sfär som inte angår någon annan. Det är angeläget att vi riksdagsledamöter varje gång vi har att ta ställning till ett lagförslag som innebär en inskränkning av den personliga integriteten noga bedömer om nyttan med åtgärden står i rimlig proportion till inskränkningen av integriteten. Vi måste också beakta sammanhang och helhet så att vi inte ställer oss bakom ett antal små förändringar som var för sig ter sig harmlösa men som tillsammans innebär en oproportionerligt stor möjlighet att kartlägga människors privatliv. När det gäller skyddet för den negativa föreningsfriheten, det vill säga rätten att inte vara medlem i en förening, lämnar inga förslag om utökningar eller revideringar av den befintliga regleringen i regeringsformen 2 kap. 2 §. Den negativa föreningsfriheten tas däremot upp i ett par motioner, varför jag vill lämna några kommentarer. 2 kap. regeringsformen handlar om relationen mellan staten och den enskilde medborgaren, och 2 § slår bland annat fast att den enskilde inte av staten får tvingas att vara medlem i en politisk, religiös, kulturell eller liknande organisation. Det som har ifrågasatts är vilken skyldighet staten bör ha att skydda medborgarna mot att av andra än det allmänna tvingas bli medlemmar i föreningar. Motionärerna ger exempel från arbetsmarknaden, men frågan är generell. konstaterar dock i sitt betänkande att gäller som lag i och att har tolkat artikel 11 i konventionen så att staterna är skyldiga att i viss utsträckning ingripa i relationer mellan enskilda i syfte att tillse att den negativa föreningsfriheten respekteras. Det här innebär att det motionärerna vill uppnå redan i viss mån gäller i samtliga stater som har ratificerat , vilket är alldeles utmärkt. Detta sammantaget gör att jag med gott samvete och med biskop ord ringande i bakhuvudet yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna. 156 (): Detta betänkande rör det som gjorde mig politiskt intresserad, nämligen mänskliga fri- och rättigheter, grundläggande fri- och rättigheter, att enskilda människor har okränkbara rättigheter gentemot det offentliga. Det är också frågeställningar som intresserar mig i min civila roll i den juridiska sfären. Det här är för mig ett av de absolut viktigaste områdena för , att skydda de grundlagsfästa mänskliga fri- och rättigheterna. Det är av den anledningen jag också är uppe i debatten, även om delar av mitt anförande kommer att tangera tidigare talare, . Detta är också ett betänkande där vi från utskottets sida är eniga. Det betyder inte att vi är eniga i sak i frågeställningarna som berörs, men på grund av beredningsarbetet av två tunga utredningar på området, och , avstyrker vi samtliga motioner, inklusive några undertecknade av mig själv. Motionsbetänkandet behandlar 13 motioner angående integritetsfrågor, negativ föreningsfrihet, stärkande av äganderätten och diskriminering. Det är viktiga frågor, och det är frågor som kräver sin beredning. Hur ökar vi människors makt på bekostnad av oss rikspolitiker? Hur säkerhetsställer vi människors grundläggande rättigheter och friheter när vi stiftar lag? Regeringsformens 2 kap. handlar om just detta. Regeringsformens 2 kap. om medborgerliga fri- och rättigheter innehåller paragrafer som lägger band på oss lagstiftare i vårt arbete. Detta kapitel var under lupp och bereds i . Jag skulle i stället vilja fästa uppmärksamheten på det arbete som har gjort. är en parlamentariskt sammansatt kommitté som har arbetat med att kartlägga och analysera lagstiftning som rör personlig integritet. presenterade kommittén sitt slutbetänkande med ett batteri av förslag för att stärka den enskildes privatliv. Vi kan konstatera att alla partier var helt eniga. De förslag som vi i kommittén lade fram förutsätter jag blir verklighet, framför allt den föreslagna grundlagsbestämmelsen om att medborgare ska skyddas från hemlig och omfattande kartläggning och övervakning från det allmännas sida. Det skulle ytterligare stärka 2 kap. regeringsformen, och integriteten skulle få ett självständigt värde i regeringsformen. Ett rejält integritetsskydd kommer att skapas, och ny lagstiftning kommer att bli föremål för en proportionalitetsbedömning. En annan viktig poäng är att undantag från grundlagsbestämmelsen enbart kan finnas i lag. Dessutom kommer ett minoritetsskydd att slå in. I regeringens budgetpropositioner och skrivs att man ska ta hänsyn till integriteten i lagstiftningsprocessen. De har förklarat att vid kommande lagstiftning ska intresset av en effektiv brottsbekämpning noga övervägas mot de konsekvenser de nya bestämmelserna kan medföra för rätten till personlig integritet. En begränsning av skyddet för den personliga integriteten måste alltid vara proportionerlig, nödvändig och ändamålsenlig. verkar också , som utövar tillsyn över de brottsbekämpande myndigheternas användande av hemliga tvångsmedel. Det är positiva steg i att värna integriteten, även om vi kan både bli bättre som lagstiftare på att bevaka skyddet och finna verktyg som gör det möjligt att det efterlevs. Jag tror på den bestämmelse kommittén föreslår där huvudregeln är förbud mot övervakning och kartläggning. Det är viktigt med grundlagsskydd eftersom det binder lagstiftare i hur vi kan agera. Vår föreslagna grundlagsbestämmelse är dessutom teknikneutral och riktar in sig på det som är känsligt, det vill säga övervakning och kartläggning i betydande mån. Med detta ansluter vi oss till det som finns i många länder i vårt närområde. För mig som politiker kommer ledstjärnan alltid att vara att stärka de medborgerliga fri- och rättigheterna. Det kan aldrig handla om att stärka statens rättigheter, utan det är fråga om människornas. Av den anledningen ser jag också det som naturligt att ha såväl en negativ föreningsfrihet, det vill säga rätten att inte tillhöra en förening, som en positiv föreningsfrihet, rätten att tillhöra en förening. har vi enbart den positiva föreningsfriheten uppräknad i 2 kap. regeringsformen. I enlighet med min motion hade jag önskat att båda friheterna hade stått med som grundläggande skydd i regeringsformen och inte enbart i . Jag yrkar bifall till förslaget i i betänkande. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 23 § Tryck- och yttrandefrihetsfrågor Föredrogs betänkande 2008/09:KU18 Tryck- och yttrandefrihetsfrågor. 157 i (s): grundlagsskyddade yttrande- och tryckfriheter är fundamentala för att bevara de mänskliga fri- och rättigheterna. Tryckfriheten har på nacken. Den första lagstiftningen kom och slogs fast på nytt regeringsform. har grundlagen på olika sätt angripits. De största angreppen skedde under de båda världskrigen, framför allt det sista då tryckfriheten söktes begränsas på ett otal olika sätt allt för att inte stöta sig med främmande makt. En ny tryckfrihetsförordning beslutades . Den har förändrats på vissa punkter, framför allt för att försöka täcka in ny teknik. Men grunderna är desamma. Just nu är den återigen föremål för utredning, bland annat för att se om det går att göra en teknikneutral yttrande- och tryckfrihetsgrundlag. Detta har redovisats i början av detta betänkande. Betänkandet innehåller i övrigt behandling av motioner från allmänna motionstiden . Jag tänker framför allt beröra tre områden. Det första är hets mot folkgrupp, det andra reklamfrågor och det tredje kabel-tv. kommer senare under debatten att ta upp frågan om stärkt meddelarskydd. Lagen om hets mot folkgrupp trädde i kraft . Det var en omdiskuterad lag, och argumentet framfördes att det skulle bli en tandlös lag som gjorde ingrepp i grundlagarna till ingen nytta. Det har också förekommit domar som har blivit mycket omdiskuterade och analyserade. Var går gränsen för att det är hets mot folkgrupp och inte angrepp på en enskild person? Lagen omfattar bara de grupper som är omnämnda i lagtexten. Detta har väckt frågan varför inte vissa grupper omfattas, och framför allt har det gällt personer med könsöverskridande identitet, så kallade transpersoner. I lagen står det sexuell läggning som innefattar homosexuella och bisexuella, men alltså inte transpersoner, eftersom det inte betecknas som en sexuell läggning utan är fråga om en könsidentitet. Hur vanligt är det att denna grupp utsätts för hets? Ja, det vet vi inte riktigt. Det är just därför som vi från Socialdemokraterna, vill ge regeringen ett uppdrag att utreda frågan. Vad vi däremot vet, utifrån bland annat en rapport från , är att det är vanligare att transpersoner har avstått från att gå ut ensamma av rädsla för att bli överfallna, rånade eller på annat sätt ofredade, att det är vanligare att transpersoner är rädda för att utsättas för våld och trakasserier på grund av sin transvestism och att det är vanligare att transpersoner har upplevt kränkande behandling och bemötande än homosexuella och bisexuella. Då kommer frågan igen: Är detta hets mot individ eller mot transpersoner som grupp? Givetvis är hotet riktat mot en individ, men ibland är det också riktat mot gruppen som sådan. Eftersom det aldrig har gjorts någon utredning tycker vi att det är att man gör denna översyn. Problemet blir inte mindre, utan tvärtom ökar våldsbrott och trakasserier mot de grupper som omnämns i lagen. I diskrimineringslagen har begreppet könsöverskridande identitet eller uttryck förts in, men utskottets majoritet är inte beredd att ge regeringen det uppdrag som vi tre partier vill, att utreda frågan i bestämmelsen om hets mot folkgrupp. Majoriteten skriver i stället i sitt ställningstagande att frågan kan komma att belysas i fortsatta arbete. Jag sitter själv i den kommittén liksom en del andra av utskottets ledamöter. Det är bra om frågan kommer att landa i den utredningen, men det finns inga garantier. För att vi ska vara säkra på att något händer är det bättre att ger regeringen i uppdrag att utfärda tilläggsdirektiv till den utredningen. Den andra frågan jag vill beröra är frågan om reklam i radio och tv. hade vi en kammardebatt och fattade beslut om utökad annonstid i radio och tv. Den socialdemokratiska gruppen motsatte sig bland annat en utökning . Det AV-direktiv som finns inom Europeiska gemenskapen utgår från sändarlandet. Det är alltså det land som tv-bolaget sänder ifrån som sätter regelverket. AV-direktivets regler är bara ett tak. Det är fritt fram för att ha ytterligare krav på de bolag som sänder från vårt land. När det gäller antal minuter som ett bolag får sända reklam ansåg vi då och vi vidhåller nu vårt ställningstagande att det är fullt tillräckligt med åtta minuters reklamtid i stället för tolv, som är tillåtet . Men vi väljer att inte ha någon ny reservation utan avger i stället ett särskilt yttrande. Vi har också i kunnat behålla frågan om förbud mot reklam riktad mot barn och alkoholreklam. har också drivit dessa frågor på Europanivå, både den förra regeringen och nuvarande regering, och utskottet utgår från att regeringen även i fortsättningen kommer att ha styrkan att hålla fast vid dessa förbud även om kommersiella krafter nu gör nya påtryckningar för att få sända alkoholreklam i tv. Den tredje frågan jag vill ta upp, fru talman, är frågan om abonnentinflytande i kabelnäten. Det är ett växande problem. Det är kabelföretagen som tecknar avtal med fastighetsägaren om vilket utbud som ska finnas, och paketeras utbudet på ett sådant sätt att små nischkanaler riskerar att bli utestängda. Konsumenten har ingen möjlighet att styra vilka kanaler man vill ha, och programbolagen kan inte erbjuda konsumenten sina tjänster om inte kabelbolagen väljer att ta med programbolaget och kanalen i sitt utbud. är det en mycket stor del av våra hushåll som får sin tv-distribution genom kabel och som följaktligen inte har något eller åtminstone ett väldigt minimalt inflytande över sitt tv-utbud. Frågan har behandlats i , och en proposition kommer enligt uppgift till . Utredningen har inte föreslagit några förändringar i lagstiftningen, men vi får i anledning att återkomma till frågan i samband med höstens behandling. Utskottet har också haft uppe frågan om att ytterligare belysa situationen genom en hearing i samband med behandlingen av förslaget till ny radio- och tv-lag. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till reservation nr 4. 158 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 1, 2, 3 och 4. I detta betänkande, KU18, Tryck- och yttrandefrihetsfrågor, har jag valt att här i mitt anförande endast ta upp frågan om meddelarskyddet. Steg för steg urholkas våra möjligheter att påverka, att skapa opinion för våra synpunkter och att få leva våra liv privat utan att någon kollar oss eller lyssnar på oss med eller utan vår vetskap. Är det ett samhälle vi vill ha? Nej, för mig som vänsterpartist är det definitivt inte det. För mig som demokrat och vänsterpartist sitter det i ryggmärgen att försvara varje enskild människas rätt till ett privatliv. Likaså är det helt naturligt att försvara varje anställds rätt att kunna meddela sig med omvärlden om sin arbetssituation. Många arbetstagare känner inte till sina rättigheter när det gäller meddelarfriheten, och det finns också offentliga arbetsgivare som inte är kunniga om eller ens medvetna om förbudet mot att söka källor. Därför vill att offentligt anställda ska få en grundläggande information om meddelarfriheten och efterforskningsförbudet. Men vi har inte fått gehör för detta. Meddelarskyddet måste gälla såväl inom den offentliga sektorn som inom den privata sektorn av arbetslivet. För mig är det enkelt att se det goda i en frihet att få säga sin mening i en öppen debatt eller att få berätta till exempel för en journalist vad som sker runt omkring mig, och att kunna göra detta utan rädsla för repressalier, trakasserier eller avsked. Men så är inte fallet för alla. Inom den privata sfären är meddelarfriheten starkt begränsad, för att inte säga helt obefintlig. Där kan arbetsgivaren hänvisa till lagen om företagsskyldigheter. Meddelarskyddet måste stärkas och då också gälla den privata sfären. anser att regeringen ska låta utreda möjligheterna till en förstärkning av meddelarskyddet för anställda. Men det har vi inte fått gehör för.