prot · GW0986 · 2009-03-18 00:00:00 — Den personliga integriteten är något som vi värnar om väldigt mycket i den här kammaren, som även vår regering gör. Polisen måste vara väldigt noggrann, innan man tar till dessa. Man måste få tillämpningen prövad, och som tidigare nämnts i kammaren är det ändamålsprincip, behovsprincip och proportionalitetsprincip som gäller. Det här utvärderas, och så ger man tillstånd. Vi har kvalificerade personer som gör det. Vi har kvalificerade ombud som försvarar de brottsmisstänkta och tredje man. Vi får inte glömma bort det. De brott som avses är grova brott där polisen kan använda hemlig tv-övervakning, hemlig telefonavlyssning och hemlig kameraövervakning. Många av brotten är, som nämnts, grova narkotikabrott som har åsamkat stor skada. Vi har andra grova brott som mord och dråp som är synnerligen obehagliga och till och med leder till döden för den utsatte. Därför behövs det ordentliga tvångsmedel för att undersöka den grova och organiserade brottsligheten. Vi ser att det har varit en ökning då man gjorde en omdefinition vad gäller begreppet och statistiken. En ökning på berodde på grova narkotikabrott och övriga brott. Det har sagts många kloka ord om de här sakerna, så jag ska inte bli långrandig. Men jag måste få diskutera effektiviteten lite. Effektiviteten är svårmätt i och med att den dels kan vara relativ, dels kan vara absolut. Men låt oss först titta på det internationellt. Hur många länder har en sådan här redovisning, en öppenhet om den eventuella slutenhet som förekommer och som staten måste kunna använda sig av? Det är viktigt att man har möjlighet att skärskåda de här bitarna och få en effektivitet. Det är svåra och komplicerade fall, fru talman, som man här har att göra med, och dessa medel tillgrips inte förrän i sista hand. I av förundersökningarna har man haft framgång, i nästan , ser man när man studerar statistiken lite djupare. Det är viktigt att vi får en förbättring av statistiken. Det är något som regeringen har företagit sig att åstadkomma. Det är lätt att redovisa bara ett antal statistikparametrar. Det är lätt att gå i fällan att övertolka detta och få fram lite vad man vill. Så är statistiken, det känner vi väl till. Det viktiga, tror jag, är att man här kan redovisa att det har börjat bli förbättringar och att det är effektiva tvångsmedel. har vi också duktiga domstolar, vi har duktiga ombudsmän och vi ska ha tilltro till dem. Med dessa ord vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. 196 () replik: Tack, , för en föredömlig redogörelse för situationen! Det jag skulle vilja fråga om gäller krav på det skadestånd som man som individ kan ha rätt till om man till exempel har suttit i häkte oskyldig och kommer ut ur häktet, eller för den delen har suttit i kriminalvårdsanstalt. Då har man rätt till skadestånd. I det här fallet verkar man inte tänka på liknande sätt. Jag säger inte att den här regeringen har kommit på det här själv. Jag undrar bara som jurist och som lagstiftare. kan förklara för oss vad skillnaden är. 197 () replik: Tack, , för en bra fråga, som alltid! När det gäller skadestånd i de här fallen har det utretts tidigare av utskottet. Man anser inte att man behöver göra några ändringar och tillägg. I det fall som tar upp där man har suttit i fängelse och blivit frisläppt finns det, om det har begåtts fel, möjligheter att få skadestånd. Man måste skilja på olika situationer. 198 () replik: I fråga om skadestånd tror vi från sida, också i den reservation som vi har tillsammans med , att det här kan göra att man ytterligare skärper de krav efter vilka tillstånd beviljas. Om det finns en konsekvens för staten kommer att det bli ytterligare rättssäkerhet för den enskilde individen. Det är vad vi tror, och därför tror vi att en sådan här tillämpning skulle göra det mycket bättre för alla de hundratals som utsätts för detta. Det kan inte vara så att man, när någon har blivit övervakad via telefon eller kamera, inte tycker att det är så pass viktigt att skadestånd kan krävas. Jag menar att skillnaden är hårfin. Det kan vara så att väldigt obehagliga uppgifter och situationer kan fastna på kamera eller på ljudband, och det kan gå vidare. Vi vet från andra länder att det har hänt. Vad är det som gör att vi i skulle vara förskonade från den typen av situationer? Vi menar från sida att man ska kunna begära skadestånd om det visar sig att man är oskyldig, som det varit i mer än hälften av fallen. Det behöver inte vara speciellt svårt att försöka se efter vad det skulle innebära och inte bara förlita sig på en text som i princip är en upprepning av vad som sagts de senaste sju åtta åren. 199 () replik: Vi kan inte dra för långtgående slutsatser av hur det går till i andra länder. Vi måste ändå tala om den svenska lagstiftningen. tolkar statistiken lite grann som någon läser olika böcker. Det här betyder inte att den här statistiken i fråga om de som använts för förundersökningar, för att ta det exemplet, inte har använts till någonting annat. Det har på ett föredömligt sätt utrett. Det visar också den grundläggande skillnaden i hur skrivelsen tolkas. Den borgerliga alliansregeringen och dess företrädare här i kammaren anser att det här är ett bra dokument som visar på att det finns en ökad effektivitet. När det gäller skadeståndet, att kanske införa tvångsmedel mot domstolar, tror jag att det vore väldigt farligt om man helt plötsligt skulle lägga ett tryck på dem. Det skulle innebära en risk för att tjänstemännen tar hänsyn till någonting och inte utför sitt grundlaga värv på ett tillförlitligt och rättssäkert sätt. En sådan skadeståndsregel strider helt och hållet mot vår rättstradition. 200 (): Jag tycker att det här är en väldigt bra debatt. Det är en klok majoritet som står bakom detta betänkande, och jag tycker mig höra en sansad opposition. Jag vill dock understryka att det här handlar om möjligheterna för staten att tillgodose att människor i vårt land får leva i frihet och i tryggheten att inte utsättas för ganska grova brott. Jag vill påstå att de tvångsmedel som vi pratar om , framför allt de brottsbekämpningsverktyg som svensk polis får använda, räddar ganska många liv, skapar ganska många livschanser och kan rädda en hel egendom som annars skulle ha förstörts eller pulvriserats. Det är klart att man måste fundera på om detta är effektivt, och man måste se detta bland mycket annat som staten gör för att bekämpa brott. Om man tittar på andra brottstyper och huruvida man når framgång, om man frias eller fälls och så vidare, kan man dra intressanta paralleller. Det nämns här några saker som jag tycker är viktiga att ta upp. Det är slentrian som infinner sig, säger man från oppositionen. Det är ganska allvarligt. Jag tycker inte att det finns några belägg för att det är någon slentrian här. Jag tror snarare att den låga avslagsfrekvensen hänger ihop med det som vi hörde om, att man bara tar de fall som dras till domstol, men också det faktum att när man väl är i domstol och man från åklagarhåll känner att det kanske inte håller ända fram drar man tillbaka sin ansökan. De som har låg kvalitet drar man då tillbaka. Det leder till att där det råder meningsskiljaktighet är i verkligt hårfina fall, och de är väldigt få från början. Man säger att oskyldiga inte ska drabbas. Men hela dilemmat är att vi inte vet vem som är skyldig och vem som är oskyldig. Jag tycker att man måste ha en ganska stark diskussion om vad som är att vara kränkt. Kränkt blir man när någon gör något som är orättfärdigt. Integriteten kränks om jag blir nedslagen på stan eller om barn pumpas fulla med narkotika av cyniska människor eller om unga flickor smugglas och säljs på bordeller någonstans i den här stan. Det är människor som alla blir kränkta. Men om jag stoppas av polisen för en nykterhetskontroll känner jag inte mig kränkt. Om jag av någon anledning har kontakt med en person när jag ringer på en annons på Blocket, och det sedan visar sig att den personen är en organiserad grovt kriminell som håller på att ta in heroinpartier i vårt land, kan min telefon bli avlyssnad om jag råkade ringa på Blocketannonserna precis när heroinet kom in. Har jag då blivit kränkt? Är det en kränkning av i det här fallet? Om polisen ingriper via åklagare, in i domstol med offentliga ombud och integritetsnämnd som övervakar, har då min integritet verkligen blivit kränkt? Jag är tveksam, för jag tycker att det är ett ganska bra system för polisen att jobba efter att de ska leta efter de misstänkta. Jag tycker att man måste vara försiktig med detta att vara kränkt. Integritet handlar ju inte om att skydda mig primärt från staten. Man ska dock minnas att det finns en anledning att fundera på att staten ska ha mycket hängslen och livremmar, så att de inte kan göra hur som helst när som helst och använda sådana här tvångsmedel, självklart. Men integriteten handlar om att skydda människor mot andra personer som har som affärsidé att förstöra människors liv och kränka deras integritet. Jag yrkar bifall till förslaget i detta betänkande. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 22 § Unga lagöverträdare Föredrogs justitieutskottets betänkande 2008/09:JuU19 Unga lagöverträdare. 201 (): I dagens debatt behandlar utskottet ett antal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden om unga lagöverträdare. Vi socialdemokrater har ett särskilt yttrande och åtta reservationer. Yttrandet och många av reservationerna har vi tillsammans med Vänstern och . Givetvis står vi bakom alla våra reservationer, men jag vill här och yrka bifall till reservation 1. I finns nästan 2 miljoner barn . Dessa barn och ungdomar har rättigheter enligt , och vi vuxna bär ansvar för att barns rättigheter tillgodoses. Därför måste vi också ha goda kunskaper och utgå från ungdomars villkor och behov. Vi måste också ha god kännedom om deras egna synpunkter. Det är inte minst viktigt för oss som politiker när vi ska fatta beslut som rör våra barn och ungdomar. är livet som mest sårbart. Vägen som ligger framför är komplex och ska utforskas med karta och kompass. Den kartan ser inte ut som och inte som . Då var föräldrar, mor- och farföräldrar och fröken i skolan de viktigaste påverkanskrafterna som stod mycket för normer och värderingar. är det helt andra krafter som styr ungdomskulturen. Datorn är en sådan som har blivit en mötesplats som vilken korvkiosk som helst. Den ligger bekvämt och nära och ofta i barnets eget rum. Här sker det möten kors och tvärs. Här kan man få kontakt med tjejen som har mobbat en i skolan. Här kan man tjatta med killen som man är kär i. Här kan man ha kontakt med kompisar i . Här kan man också få kunskap och fakta. Barn är ett folk och dom bor i ett främmande land. Så skaldade en gång sångaren , och det var i en visa för vuxna. Och visst är det så. Just här och befinner sig barn och ungdomar i egna unika upplevelser av att få tänka, tycka, ställa krav, att få vara och få vara i fred. Det är många motsägelsefulla känslor som barn och ungdomar har som kan innebära förvirring, irritation och frustration i ett helt eget land. Och det är viktigt att det får vara så, att barnet och ungdomen har sin egen kompass. Men vi vuxna är också kompasser. Det är vi som är vägledarna. Barn och ungdomar måste lita på att vi vuxna knackar på dörren och undrar hur det är, även om vi ena dagen riskerar att bli utestängda för att möta en dörr som öppnas. Det krävs tydlighet, det krävs tålamod, det krävs intresse, det krävs nyfikenhet, och det är inte lätt för vare sig barnet eller den vuxne. Det är absolut inte lätt att vara tonårsförälder. Men det handlar om respekt och ansvar, respekt från oss vuxna att å ena sidan lämna i fred och å andra sidan ett ansvar att lägga sig i, att vara den där kompassen som våra barn och ungdomar behöver. Vuxna ska finnas som förebilder och skapa relationer och bygga broar över generationer. Det finns inga läktarplatser för vuxna. Det är alla vuxnas ansvar att bry sig om våra barn och ungdomar på ett sätt som berör och påverkar dem. finns också faror och lockelser. driver jakten på spänning fram handlingar som man önskar ogjorda. Man tappar sin kompass och kommer på villovägar. Man prövar alkohol och narkotika. Vill det sig riktigt illa hamnar den unge på den kriminella vägen som innebär exempelvis skadegörelse, stöld, bråk och misshandel. Ett ögonblicks verk och någon är brottsoffer, en annan gärningsman. Vi ska ändå vara medvetna om och att ha med oss att de flesta ungdomar som begår brott gör det någon enstaka gång. Man klottrar; man snattar. Det är en liten grupp ungdomar som i tidig ålder börjar begå lindriga brott och fortsätter med det . Man vill bli älskad, i brist därpå beundrad, i brist därpå fruktad, i brist därpå avskydd och föraktad, man vill ingiva människorna någon slags känsla. Själen fryser i tomrummet och vill kontakt till vad pris som helst. Citatet ur speglar hur unga människor kan känna det i dagens samhälle. Blir man inte älskad eller beundrad kan man i alla fall bli fruktad i ett ungdomsgäng och bli avskydd och föraktad när man misshandlar någon svårt, för innerst inne vill man kontakt till varje pris. Alla barn och ungdomar har rätt till en trygg uppväxt, till kärlek och att bli sedda. Det kan inte nog understrykas hur viktigt det brottsförebyggande arbetet är. Det gäller att förhindra att våra barn och ungdomar hamnar i ett destruktivt beteende som kan leda till en kriminell livsstil. I den reservation vi socialdemokrater har tillsammans med Vänstern och lyfter vi just upp vikten av ett brottsförebyggande arbete. Det arbetet måste ske på samtliga nivåer i samhället för att det ska vara framgångsrikt. Det handlar om individens ansvar, om medmänniskor och om socialtjänst, skola, polis i samverkan. Det handlar om det lokala samhället, om organisations- och näringsliv och om den nationella politiken. Vi vet att bristande integration, arbetslöshet, fattigdom och segregation är en grogrund för kriminalitet. I ett där klyftorna ökar alltmer är det säkert många som känner som den 17-årige kille på glid som jag mötte. Han sade: Jag är inte med. Han kände att han inte var med i dagens . En satsning på att förebygga brott är framför allt en satsning på ett starkt välfärdssamhälle. Ökade ekonomiska och sociala klyftor mellan människor leder till att våra barn och ungdomar drabbas allra hårdast. Det är därför som vi socialdemokrater slåss för vår välfärdsmodell. Vi vet att den är grundläggande för att motverka att allt fler barn och ungdomar mår psykiskt dåligt, hamnar på villovägar och på den kriminella vägen. Ju fler som är engagerade i det brottsförebyggande arbetet, desto bättre. Regeringen och de borgerliga ledamöterna som sitter här har dock ett stort ansvar. Det krävs insatser mot missbruk av alkohol och narkotika, åtgärder inom skola och socialtjänst och insatser inom bostads- och arbetsmarknadspolitikens område. Ungdomar behöver stöd och sysselsättning på sina egna villkor. Med andra ord är en satsning på att förebygga att barn och ungdomar mår dåligt i dagens framför allt en satsning på ett starkt välfärdssamhälle ett välfärdssamhälle som också inser betydelsen av att ta vara på och stödja de krafter som finns i de ideella organisationerna där man jobbar tillsammans med barn och ungdomar. är ett fantastiskt exempel på hur barn och ungdomar får utöva kultur och idrott i alla dess former som där finns en värdegrund av samverkan, ansvar, kvalitet, engagemang och respekt mellan vuxen och ung. engagerar också många medmänniskor i sitt arbete. Man har en otrolig förmåga att få med sig flera hundra i arbetet. Ett tydligt exempel på det är Lugna Gatan som kom till för att minska våld, skadegörelse och annan brottslighet bland unga. Man fångar upp de ungdomar som är på glid och som har erfarenhet av missbruk och kriminalitet. De är med och vandrar i Lugna Gatan. För många blir det ett avstamp till en anställning eller sysselsättning. Samhället har också ett särskilt ansvar att skydda de glömda barnen. De är ca 250 000. Deras föräldrar klarar på grund av missbruk eller psykisk sjukdom inte att ta sitt föräldraansvar fullt ut. Den lilla familjen måste känna trygghet i den stora familjen, samhället. Hur ser det ut med tryggheten i dagens ? Hur drabbas våra barn och ungdomar? Vi socialdemokrater konstaterar att den moderatledda regeringen inte ser till brottens orsaker. Man blundar för verkligheten och ser inte att det brottsförebyggande arbetet håller på att raseras. Därmed raseras också våra barns och ungdomars möjligheter och villkor för trygghet. Just nu handlar det om familjernas ekonomiska otrygghet när mamma eller pappa blir arbetslös eller sjuk. lever 350 000 barn i fattigdom i och det ökar. Mer än en tredjedel av dessa är familjer med ensamstående föräldrar, de allra flesta mammor. Kommuners och landstings kärva ekonomi bidrar till att resurser tas från förskola och skola. Vi ser växande klyftor och segregation. Allt kommer ytterst att drabba våra barn och ungdomar. Barngrupperna ökar i förskola och barnomsorg enligt . Vi ser en grundskola och en gymnasieskola med färre pedagoger. Antalet behöriga till gymnasieskolan minskar givetvis när man inte har stödet i skolan. Enligt senaste rapport ökar mobbningen på våra skolor. Alla barn har rätt till en trygg uppväxt, till kärlek och att bli sedda. Jag ska säga något kort om de reservationer som rör belastningsregistret för unga lagöverträdare. Den ena reservationen tar upp frågan om gallring av åtalsunderlåtelse för personer . Där vill vi att man sänker antalet år. Det har vi haft uppe till diskussion tidigare här i , och vi står fast vid det. Den andra gäller belastningsregistret när man döms till ungdomstjänst eller böter. Man kanske väljer att säga nej till ungdomstjänst och tar böter som mamma och pappa betalar. Men gör man ungdomstjänst är man kvar längre i belastningsregistret än om man tar böter. Det är inte riktigt, tycker vi. Vi vill komma ifrån böter så långt som möjligt. Det vore därför bra om vi kunde sänka antalet år i belastningsregistret för ungdomstjänst till samma antal år som för böter, alltså . Över huvud taget är Socialdemokraternas ståndpunkt när det gäller dessa båda reservationer att det måste ligga i samhällets intresse att unga snabbt ska kunna lämna begångna brott bakom sig. Att unga lagöverträdare ges möjlighet att lämna begångna brott bakom sig för att kunna gå vidare kräver ett samhälle som ger möjlighet till det i form av socialt stöd, utbildning, arbete och bostad. Det ingår också i ett starkt brottsförebyggande arbete. Risken att åka dit igen kan vara stor om inte möjligheterna att gå vidare finns. Jag har i mitt anförande använt det mesta av min talartid till att tala om vikten av brottsförebyggande arbete. Mot detta har jag ställt de konsekvenser av bristen på brottsförebyggande arbete som vi nu ser. Den politik som förs, och som har förts , raserar det brottsförebyggande arbetet. kan bättre för våra barns och ungdomars framtid. Vi socialdemokrater vet att varje krona som satsas på förebyggande arbete minskar kostnaderna för framtida akutinsatser mångdubbelt. Framför allt minskas mänskligt lidande då färre blir brottsoffer och färre blir gärningsmän. Därför har vi en annan politik en politik som investerar i barn och ungdomar så att våra barns och ungdomars utsatthet minskar och deras trygghet ökar. I detta anförande instämde , Elisebeht och (alla s) samt (). 202 (): Jag passar på att instämma i det som hade att anföra. Jag tycker att det var ett väldigt bra anförande. Om nu drog över tiden lite, kanske jag har anledning att dra ned lite. Jag vill för del säga att vi står bakom alla reservationer, men för tids vinnande vill jag yrka bifalla till den som vi har tillsammans med Socialdemokraterna och . I debatten har det sagts mycket som jag verkligen kan instämma i. När vi behandlar det här betänkandet som innehåller ett antal motionsyrkanden från motionstiden vill jag uppehålla mig vid det brottsförebyggande arbetet. Ett bra brottsförebyggande arbete är bakgrunden till att man slipper vidta åtgärder som är mindre trevliga för ungdomarna. Alla barn och ungdomar har rätt till en trygg uppväxt. Tryggheten som grund är en viktig förutsättning för att man ska lyckas i vuxenlivet. Det är inte så lätt att vara ung . Det är mycket som lockar. har ju nämnt att barnen lever i sin egen värld med ny teknik och så vidare. Unga känner också en stor oro för hur framtiden kommer att te sig. Det finns faror, och det finns framför allt en stor ängslan bland de unga att de inte ska duga inför andra. Man är också rädd för att inte lyckas. Vi vuxna har ett stort ansvar för att alla våra barn och ungdomar ska lyckas så bra som möjligt. Det gör vi genom att skapa långsiktiga förutsättningar för att barn och unga ska få en så bra start som möjligt i livet. Vi kan i dagens betänkande från utskottsmajoriteten läsa att exempelvis skolan har ett stort ansvar i det förebyggande arbetet, och att man ska ge barn en bra värdegrund. Det är i och för sig bra. Jag och undrar hur det överensstämmer med det som händer i verkligheten och på våra skolor med nedlagda fritidsgårdar, mindre personaltäthet på dagis och så vidare. Vi i är allvarligt bekymrade över det larm om varsel som går över hela landet. Det gäller till exempel lärare. SKL och majoritetens egna företrädare bönar och ber om att man ska tillföra resurser för att man ska klara av kärnverksamheten i kommunerna. Skatteintäkterna minskar, men det finns något som ökar ganska dramatiskt, nämligen socialbidragsköerna. SKL säger att minst 2 000 kommer att sägas upp om man inte gör något. Det kommer naturligtvis våra barn och unga att drabbas av. Jag tyckte att det fanns en ljusning när man lite löst aviserade att det skulle komma mer pengar. Men jag blev bekymrad av debatten i tv-program i går. Där ändrades det. Där fick vi en avisering om att man ska vara rädd om skattemedel. Det är klart att man ska vara rädd om skattemedel, men nog skulle jag hellre ha givit dem till kommunerna än stoppat dem i de byxfickor som redan är fulla. Man kan naturligtvis ställa sig den här frågan: Varifrån ska vi få alla de resurser som vi ska använda till det brottsförebyggande arbetet när det dras in dramatiskt för kommuner och landsting? Det är bevisligen för barn som har särskilda behov i skolan som resurserna ryker först. Det är ett problem att man inte får hjälp när man har de här behoven. Det kanske är en så stor klass att läraren inte hinner med. Det blir betygen lidande av. Då är man på glid. Utskottsmajoriteten räknar upp olika åtgärder för att motverka ungdomsbrottsligheten. Jag tycker i och för sig att det är bra, men man missar själva poängen: Vad ska man göra åt de ekonomiska klyftorna som bara ökar? Det tycker jag borde ha allra högsta prioritet eftersom stora klyftor i samhället är en grogrund för kriminalitet. Det är en väldigt viktig hörnpelare i det brottsförebyggande arbetet. Man borde också se till att våra barn och ungdomar får förutsättningar att klara sin skolgång i stället för att dra in på lärare mest för dem som behöver läraren mest. Man kan inte heller låta bli att säga: Se till att våra ungdomar får jobb! Vi har en dramatisk ökning av ungdomsarbetslösheten. Det är inte heller bra om man ska brottsförebygga. Man kan också se till att föräldrarna har ett jobb att gå till. Det tär på hela familjen att ekonomin försämras och man inte har någon anställning. När man inte har en anställning ska man ha en a-kassa värd namnet eller rätt till sjukpenning när man är sjuk. De här åtgärderna skulle bidra till att fler unga i längden håller sig borta från kriminalitet. I stället får vi se neddragningar av kommunens resurser vilket resulterar i att det grundläggande förebyggandet försämras. Är det värt det att sänka skatten mest för dem som är rikast? Det är faktiskt det ni har gjort. Kommuner och landsting hade kunnat ha de pengarna kvar och gjort något bra i brottsförebyggande syfte. För att få rätsida på unga på glid måste de bli synliggjorda. Någon måste se dem.