prot · GW0972 · 2009-02-18 00:00:00 — Föredrogs och hänvisades Propositioner 2008/09:116 till finansutskottet /09:118 till justitieutskottet Motioner 2008/09:U12 till utrikesutskottet /09:Sk15 till skatteutskottet /09:So13 till socialutskottet /09:A9 och A10 till arbetsmarknadsutskottet 6 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2008/09:SoU9 betänkanden /09:JuU18 och JuU4 Föredrogs civilutskottets betänkande 2008/09:CU16 Ägarlägenheter (prop. 2008/09:91). 71 (): Den borgerliga regeringen har vid makten monterat ned den sociala bostadspolitiken. Regeringen har avskaffat de bostadspolitiska målen, avlövat det befintliga regelverket och avskaffat allt stöd till bostadsbyggande. Effekterna har inte låtit vänta på sig. Bostadsbyggandet har slagit i backen, och bostadsbristen breder nu ut sig över landet. Den borgerliga regeringen hade i början av mandatperioden en väldigt hög svansföring inom det bostadspolitiska området. Efter regeringsskiftet uttalade sig bostadsminister och sade att det nu skulle bli ändring på den svenska bostadspolitiken, att den skulle utvecklas. Flera reformer skulle komma som drastiskt skulle utveckla och förbättra den svenska bostadsmarknaden. Det har gått , och om man bortser från några mindre förändringar i lagstiftningen kring andrahandsuthyrning har ingenting hänt. Men här ska vi diskutera det som, om jag har förstått allting rätt, ska revolutionera den svenska bostadsmarknaden eller? Borgerlighetens enda framtidsvision, förutom att den fria marknaden ska få ett större inflytande i bostadspolitiken, verkar vara införandet av ägarlägenheter. Denna proposition är, precis som mycket annat inom den borgerliga politiken, ett slag i luften och en bock i något av de borgerliga partiernas politiska handlingsprogram. Vi kommer här i kammaren säkerligen att få höra några av mina borgerliga kolleger lovorda denna nya lagstiftning. Men jag skulle då vilja fråga dem om de verkligen tror att införandet av ägarlägenheter, så som propositionen är skriven , kommer att påverka den svenska bostadsmarknaden både på kort och på lång sikt. Jag vill också så här inledningsvis vara tydlig med var vi socialdemokrater står i frågan. Vi har inga som helst problem med att man äger sitt boende. Vi kan till och med sträcka oss så långt att man inför en ny upplåtelseform i den svenska bostadspolitiken och på den svenska bostadsmarknaden. Men om man ska införa en ny upplåtelseform på den svenska bostadsmarknaden kunde man hoppas för det första att det fanns ett syfte med det, för det andra att det fanns en stor efterfrågan på en ny upplåtelseform och slutligen för det tredje att lagförslaget som läggs fram för är väl genomarbetat och heltäckande. Den proposition som vi ska diskutera uppfyller tyvärr inget av de här tre kriterierna, och det tycker jag är väldigt problematiskt. Det hade varit bättre om regeringen hade prioriterat några av de frågor som faktiskt är oerhört viktiga inom det svenska bostadspolitiska fältet . Det hade varit jätteintressant att debattera hur vi ska utveckla och förfina den svenska bostadspolitiken, vilka principer som ska gälla och hur vi ska uppnå en balans mellan de upplåtelseformer som finns . Ämnena hade kunnat vara många, och sådana debatter hade jag gärna välkomnat. Dagens debatt kommer i stället att handla om varför regeringen nu lägger fram ett halvfärdigt förslag om införande av ägarlägenheter som är såväl dåligt som orättvist och otillräckligt. Det är tyvärr inte första gången som den borgerliga regeringen lägger fram ett förslag som inte är tillräckligt berett. Med denna korta inledning skulle jag vilja yrka avslag på förslaget i propositionen och bifall till reservationen i betänkandet. Vad är det då för fel och brister i det förslag som vi ska diskutera här ? Jo, jag hade tänkt dela upp min kritik i tre delar, och det rör till största delen utformningen av propositionen. Den första delen rör lagstiftningen generellt. Som jag har sagt i min inledning är lagförslaget ofullständigt i vissa delar. Varför har man inte skapat en separat lagstiftning, som till exempel bostadsrättslagstiftningen, och därigenom garanterat att man fick med alla viktiga pusselbitar i det ganska komplexa system som bostads- och fastighetslagstiftning faktiskt är? I stället har man använt minsta motståndets lag och helt enkelt pusslat i befintlig lagstiftning och på så sätt missat en del viktiga delar eller åtminstone skapat osäkerhet på ett antal områden som borde vara tydliga. Det finns som sagt ett antal oklarheter. Det gäller till exempel villkoren för att upplåta ägarlägenheter med hyresrätt. Det gäller också att förutsätta vad som gäller för innehavarna av ägarlägenheter och vad som gäller dem emellan. Det gäller också vad som uppstår om en granne stör en annan granne. Det kommer garanterat att bli föremål för diskussion . Andelsägandet i samfälligheten och de begränsningar för större andelsägare som finns med i lagstiftningen kommer helt säkert att vara ett område som kommer att innebära en hel del funderande både hos lagstiftarna och hos de aktörer som finns på marknaden. Vidare kommer det säkerligen att uppstå problem vid försäljning av ägarlägenheter, då upplysningsplikten inte är tillräckligt tydlig. Även när det gäller krav på redovisning av samfälligheternas ekonomi finns det oklarheter som måste rättas till och förtydligas. Alla dessa delar gör att både byggherre och köpare kommer att känna sig osäkra om vad som gäller i fråga om denna upplåtelseform. Detta, tror jag, kommer att innebära att intresset blir väldigt lågt. Den andra del som jag hade tänkt ta upp gäller förändringen av besittningsskyddet för de eventuella andrahandshyresgäster som kan komma att finnas när ägarlägenhetsägaren vill hyra ut sin lägenhet. Ett av motiven till införandet av ägarlägenheter har ju varit att man vill få in ytterligare kapital i bostadssektorn och på så sätt öka utbudet av hyreslägenheter. Jag anser att man kan säga att det finns en del problem på den andrahandsmarknad som finns. De kommer inte att bli mindre om besittningsskyddet blir svagare för dem som hyr ägarlägenheter. Detta kommer också att innebära att det kommer att bli svårare för en del hyresgäster att byta lägenheter. Det kommer med största sannolikhet också att innebära att ett antal hyresgäster kommer att begränsas i sitt val av standard, då mindre hyresvärdar inte kan erbjuda vare sig möjlighet att byta lägenhet eller möjlighet till att standarden i lägenheterna förändras. Den tredje delen som jag tänkte beröra gäller de skatterättsliga reglerna. De förslagen kommer inte att diskuteras och debatteras här och , utan de tas upp av skatteutskottet i debatten efteråt. Men jag måste ändå ur ett rent bostadspolitiskt perspektiv lyfta fram frågan, för jag tycker att den är viktig. De skatterättsliga reglerna för ägarlägenheter är oerhört gynnsamma, åtminstone i vissa tillfällen. Jag tänker inte nu gå in på detaljerna, även om jag kanske återkommer till dem i något replikskifte . Man kan konstatera att regeringen nu skapar ytterligare en upplåtelseform som innebär att obalansen på den svenska bostadsmarknaden blir ännu tydligare. har vi sett ett antal borgerliga företrädare som faktiskt har stött oppositionen i kritiken: Det finns faktiskt problem på bostadsmarknaden . Exempelvis lyfter man fram hyresrätten som en av de förfördelade upplåtelseformer som finns. Regeringen borde lyssna på oppositionen och på de borgerliga företrädare som anser att någon måste se över hur balansen mellan de olika upplåtelseformerna bör se ut. I stället lägger man nu fram ett förslag som kommer att öka skevheten och göra att obalansen mellan de olika upplåtelseformerna i svensk bostadspolitik blir ännu större. Sammanfattningsvis tycker jag att det är olyckligt att regeringen lägger fram ett förslag som inte är ordentligt genomarbetat och som ytterligare snedvrider bostadsmarknaden. Man borde i stället ha prioriterat sina resurser och försökt lösa de väldigt stora utmaningar som svensk bostadspolitik står inför. Man borde ha utvecklat de sociala redskap som bostadspolitiken har och som man i större grad borde utnyttja. Man borde ha hittat lösningar på hur allmännyttan kan bli mer aktiv och spela en mer pådrivande roll . Och man borde ha jobbat med det som rör hyressättningen och balansen mellan olika upplåtelseformer. I stället lägger den borgerliga regeringen fram ett förslag som har ett antal brister som kommer att kräva att lagen omarbetas och förbättras för att den här upplåtelseformen ska få acceptans och fungera långsiktigt. Jag ser egentligen bara två tydliga förändringar som man uppnår med den proposition som vi behandlar här . Det handlar om att man fritt kan sälja och hyra ut sin ägarlägenhet. Om nu detta var den borgerliga regeringens syfte med förslaget hade man enkelt kunnat ändra ett par små detaljer i bostadsrättslagstiftningen och på så sätt ha fått precis samma genomslag, men man hade sparat en väldig massa tid och resurser, och man hade också haft en tydligare bostadssektor. Uppenbarligen handlar det mer om vackra ord än om att uppnå tydliga och rättvisa regler på bostadsmarknaden. 72 (): Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservationen från Socialdemokraterna, . Jag konstaterar också att bostadsministern lyser med sin frånvaro när den så kallade stora bostadspolitiska reformen nu behandlas i kammaren. Inte ens då behagar delta som representant för regeringen och regeringens bostadspolitik. Men för hans del är kanske inte förslaget så stort nu när det väl ska behandlas att bostadsministern finner det värt att komma hit och debattera det. arbetar för en social bostadspolitik som en del av den generella välfärden. Grunden i den sociala bostadspolitiken är en bostadsmarknad i balans och god tillgång på hyresrätter till rimliga hyror som erbjuds alla grupper av hyresgäster. Till en god bostadsmarknad hör också att vi har blandade upplåtelseformer med hyresrätter, villor och bostadsrätter. Genom olika upplåtelseformer i ett blandat byggt samhälle är det möjligt för den enskilde att forma sitt boende efter egna behov, krav och önskemål. Det är av stor vikt att bostäderna och upplåtelseformerna omgärdas av ett regelverk där förutsättningarna är tydliga och förutsägbara. Det viktigaste är en neutralitet mellan upplåtelseformerna ur skattesynpunkt och en hyreslagstiftning med ett starkt besittningsskydd för både förstahandshyresgästen och andrahandshyresgästen. Att människor ska kunna äga sin bostad är i sig inget skäl till att avslå en proposition med en ny upplåtelseform. Vad vi i är enormt kritiska till är att detta förslag från regeringen, förslaget om ägarlägenheter med samma hyreslagstiftning som villor och bostadsrätter, enbart är ett sätt att ytterligare späda på spekulationen på bostadsmarknaden. Vi är också mycket kritiska till det föreslagna regelverket. Genom regelverkets utformning kommer ägarlägenheter i första hand att skapa nya möjligheter för kapitalplacering snarare än att bidra till en bostadsmarknad i balans. Förslaget kommer att bidra till ytterligare spekulation på bostadsmarknaden. Är det regeringens enda bidrag till bostadspolitiken att öka spekulationen och att rika blir rikare? Vi ser även en påtaglig risk med att förslaget om att samma hyresregler som för uthyrning av egna hem i första och andra hand ska gälla bidrar till att cementera en otrygg andrahandsmarknad. Genom att fler fritt kan hyra ut ägarlägenheter kommer det att leda till fler oprofessionella hyresvärdar. Särskilt oroande är att det ojämlika förhållandet mellan lägenhetsägare och den som hyr i andra hand riskerar att öppna för en friare hyressättning och en ny form av beroendeförhållande mellan hyresgäst och hyresvärd. Besittningsskyddet för hyresgästerna måste därför stärkas. Vi gör bedömningen att ägarlägenheterna inte kommer att öka bostadsbyggandet i någon väsentlig utsträckning utan kommer att utgöra en mycket liten andel av beståndet på svensk bostadsmarknad åren framöver. Skulle förslaget om ägarlägenheter få en betydelse som ett tillskott på bostadsmarknaden borde regelverket bygga på en hyreslagstiftning för lägenheter. kanske jag ska chocka er lite och säga någonting positivt, om ni har suttit och väntat på det. Jag ska då ändå säga att en positiv tanke med förslaget kan vara att möjliggöra för mindre byggbolag, investerare, privatpersoner som vill bygga, placera och investera i byggandet av ägarlägenheter att göra det. Det kan finnas fördelar med att man finansierar ägarlägenheten till taket. Kan detta intresse finnas och därmed bidra till att det byggs mindre bostadshus, tre ägarlägenheter och uppåt per hus, kan detta också leda till ett positivt tillskott av bostäder att hyra ut, kanske främst i mindre städer och tätorter. Denna tanke leder dock också till en hyreslagstiftning som gäller för lägenheter. är det slut med de positiva tankarna om förslaget. Det råder en mycket stor bostadsbrist, vilket innebär att det finns ett stort behov av att få till stånd nyproduktion av bostäder med olika upplåtelseformer, främst hyresrätter. Här har lagt fram en rad motioner och förslag om byggande av hyresrätter, som konsekvent avvisats av de borgerliga partierna. Vi vill därför också vara tydliga med att vi återigen säger nej till eventuellt kommande förslag om att göra det möjligt att ombilda till äganderätt i det befintliga bostadsbeståndet. För att vi ska komma till rätta med obalansen, bristen på bostäder, främst hyresrätter, måste vi i stället för att införa ägarlägenheter byta regering och bostadsminister. Vi måste bygga upp en social bostadspolitik som räddar och klimatlyfter hyresrätten. Det handlar om en bostadspolitik som garanterar rätten till en god bostad till rimlig hyra, för alla som är utan bostad , för alla som står i bostadsköerna, för alla som är oroliga för sina hyror och för alla som liksom inte vill spekulera med bostaden utan som vill känna den rättmätiga tryggheten i sitt boende. 73 (): I civilutskottets betänkande 16 om ägarlägenheter behandlas regeringens förslag om en ny upplåtelseform för bostäder. har tillsammans med Socialdemokraterna och i en gemensam följdmotion utvecklat den kritik som vi har mot regeringens förslag. Vid behandlingen av ärendet i utskottet har majoriteten sedan valt att inte på något som helst sätt, på någon enda punkt, gå oppositionen till mötes, vilket är grunden för att de tre partierna tillsammans i en reservation föreslår att kammaren ska avslå regeringens framställan. anser att medborgaren i alla de lägen när han själv så önskar ska ha rätt till ett stort inflytande över sitt eget boende. Inflytandet kan självklart utformas på många olika sätt. Det finns ju de som väljer att köpa ett helt paket, inklusive underhåll och service, till exempel när de köper en bil i stället för att själva ägna fritid åt att pyssla om bilen. Så är det även för många när det gäller boendet. Man vill inte själv ta ansvar för att ta reda på när det är dags för stambyten och fasadmålning och hur man ska fixa trädgårdsskötseln och så vidare. För dessa personer kan hyresrätten vara ett ganska bra alternativ, på både inflytande- och engagemangsnivå. Men det finns också många som inget hellre önskar än ett eget litet hus att sköta om. Att äga sitt boende är för vissa en väldigt stor fråga. Det ger möjligheter att individualisera på ett helt annat sätt än i en hyrd bostad, och det finns många för vilka det är en väldig tillfredsställelse att exempelvis bygga om. Ägandet kan emellertid utformas på många olika sätt. Traditionellt har den ägda bostaden varit ett eget hus. Sedan kom parhusen, radhusen och kedjehusen, mycket på grund av de kraftigt stigande markpriserna. Den egna markbiten minskade från kanske och sedan ned till, , kanske utöver själva byggnadens yta. handlar det om ett eget hus och en egen ägd markbit, även om det har blivit trängre och trängre. Regler för trädgårdsskötsel och hur man får använda uteplatserna utvecklades i många bostadsområden eftersom närheten, tätheten, innebar att grannens aktiviteter påverkade det egna. På samma sätt som i flerbostadshusen uppstod det behov av att reglera aktiviteter som stör grannarna. Parallellt med den här utvecklingen förändrades även flerbostadshusen. Från att de från början enbart bestod av hyresbostäder, ofta med väldigt bristfälliga regleringar av förhållandet mellan fastighetsägaren och hyresgästerna, utvecklades både den tydliga hyresrätten och den ägarform som benämns bostadsrätten. Bostadsrätten skulle man kunna kalla för den första generationens egnahem. Där är emellertid ägandet ganska svårgreppbart för många. Man äger egentligen inte sin egen bostad, utan man äger en del i en förening som förvaltar bostäder. Med den här andelen följer en massa skyldigheter gentemot föreningen men också rätten att disponera, förändra, utveckla och påverka en viss utpekad bostad i föreningens byggnad eller byggnader, om man förvaltar flera byggnader. Det som dagens betänkande handlar om, ägarlägenheter, skulle man, herr talman, kunna kalla för den andra generationens egnahem. Här saknas den egna tomten, precis som i en bostadsrättsförening. Men i princip skulle tomt kunna ingå som en gemensamt förvaltad del av ägarlägenhetsdelen, om innehavarna skulle önska det. Precis som bostadsrättsinnehavarna sköter ägarlägenhetsägarna soprum, trapphus, avloppsstammar, tak, fasader och en mängd andra sådana här nödvändigheter gemensamt. Den delen kan utvecklas hur mycket som helst, utifrån vad ägarlägenhetsinnehavarna tycker är lämpligt. De kanske tycker att det är lämpligt att ha en gemensam övernattningslägenhet för gäster. De vill kanske ha en gemensam tvättstuga eller ett gemensamt hobbyrum. Eller varför inte en bilpool det är ju modernt med ett gemensamt garage? Så skulle det mycket väl kunna se ut. Men den egna bostaden äger man verkligen i den här andra generationens egnahem, precis som om det vore en friliggande villa. Tack vare den tredimensionella fastighetsbildningen kan ägarlägenheten nämligen vara en bostad, insprängd i en byggnadskropp, på till exempel sjunde våningen i ett hus som i övrigt innehåller kontor, hotell, bostäder med andra upplåtelseformer eller helt andra verksamheter. Det enda kravet i regeringens förslag är att det måste finnas minst tre ägarlägenheter i byggnaden för att ägarlägenheterna ska få bildas. Men de behöver inte alls vara grannar eller ligga på samma våningsplan. Det här är en spännande utveckling där man försöker ta till vara fördelarna med det kollektiva och behålla det självständiga ägandet så långt det är möjligt. Ett gemensamt klimatskal sänker ju uppvärmningskostnaden, och villor som står på höjden får en lägre tomtkostnad och kortare anslutningsledningar till elektricitet, bredband, fjärrvärme, vatten och avlopp. Den privata tomten skulle kunna vara en rätt väl tilltagen balkong. Vi miljöpartister tycker att det här är en väldigt spännande utveckling. Boende i den här formen kan ge många fördelar, inte minst när det gäller att stödja en utveckling mot en livsstil som förhoppningsvis kan vara både resurssnål och hållbar ur ett klimatförändringsperspektiv. Vi är alltså inte på något sätt motståndare till en utveckling mot en form av ägarlägenhetskoncept. Vi hade gärna sett en reform med en ny upplåtelseform i stil med den vision som jag lite kort har försökt att översiktligt beskriva. Tyvärr har regeringen nu valt att under täckmanteln av en ägarlägenhetsreform lägga fram ett förslag som mer har karaktär av en fastighetsägarreform. I sin iver att snabbt bli klar har man glömt bort den boende och enbart fokuserat på fastighetsägarperspektivet. Det är vår uppfattning. Det tydliga motivet i propositionen är ju att man genom den nya upplåtelseformen ska åtgärda problemet med bristen på hyreslägenheter. Den som inte har möjlighet att bygga en komplett hyresfastighet med hyresrätter erbjuds genom den här reformen en möjlighet att investera i ägarlägenheter, som en början på en hyresverksamhet. Observera då att det inte är hyresrätter utan hyreslägenheter. I regeringens förslag finns det inget skydd för hyresgästerna i den här boendeformen. Tvärtom poängteras ägarens rätt att ständigt förändra villkoren. Ägarens rätt går före. Den helt fria rätten till uthyrning kommer självklart att leda både till höga hyror och mycket stor osäkerhet för dem som ska bo i de här lägenheterna och förmodligen till orimligt stora vinster för ägarna. finns samma möjligheter till spekulationsvinster med en ägarlägenhet som i alla andra former av ägda bostäder och byggnader. Att investera i en byggnad med hyresrätter kanske riskerar att bli en dålig affär i förhållande till att investera i en byggnad med ägarlägenheter. Det är i och för sig inget fel i att tjäna pengar, men vi menar att det är fel med politiska beslut som automatiskt driver upp kostnaderna för konsumenterna. Regeringens förslag till utformning av ägarlägenheter i om det nu får något genomslag, vilket vi är tveksamma till om det kommer att få över huvud taget med alla de osäkerheter som finns kommer i praktiken med allra största sannolikhet att bidra till att boendekostnaderna ökar på den traditionella hyresrättsmarknaden. Det är vi rätt övertygade om. Det finns kunskaper om hur ägarlägenheter har fungerat och fungerar i andra länder. Vi menar att regeringen kunde ha tagit till sig en del av de kunskaperna och utarbetat ett mer genomtänkt förslag till utformning av en ny upplåtelseform med ägande som moment. Det skulle vara en ägarlägenhetsreform som tar fasta på de boende och inte bara på fastighetsspekulation. , herr talman, förväntar sig säkert några att jag ska presentera en alternativ lagstiftning för en grön ägarlägenhetsreform. Men det hade jag inte tänkt att göra. Jag menar att det inte är vår uppgift som ett litet parti med de små resurser vi har att presentera alternativa lagstiftningsförslag. Ett så omfattande förslag som en sådan här reform innebär kräver kompetenser och resurser som ett litet parti aldrig har möjlighet att bekosta. har tidigare fått gehör för tanken på kooperativa hyresrätter, och det har ju numera blivit en i och för sig marginell men fungerande form för boende. Vår vision om hur en reform för införandet av ägarlägenheter skulle kunna se ut har mer att göra med den trygghet och stabilitet som präglar kooperativa lösningar än det stora inslag av spekulation som regeringen har valt att bejaka när man har gjort mixen i det här förslaget. Ett regelverk som hade gjort det naturligt och kanske till och med självklart att det är ägaren som bor i ägarlägenheten, ungefär i stil med hur det ser ut i bostadsrättsföreningar, hade blivit något helt annat än ett system som gynnar uthyrning och spekulation. hade faktiskt kunnat stödja regeringens förslag till ägarlägenheter om det hade försetts med ett regelverk som i första hand inte gynnar spekulation i lägenheterna och som i någon form, som jag inte kan beskriva riktigt, skulle styra så att ägande utan att man själv bor i ägarlägenheten på något sätt skulle bli oekonomiskt eller kanske opraktiskt. Vårt mål är att det är de boende som ska äga bostäderna. Det är en ökad boendemakt som vi eftersträvar, inte ökade spekulationsvinster till finansiärerna. Vi vill inte heller medverka till en ny boendereform som skapar nya bostadsbubblor, som gör det möjligt att skapa ännu större finansiella kriser än den som vi har drabbats av just . Vi vill se en upplåtelseform där ägandet till bostaden kan kombineras med en sund ekonomi. Hur lagar och skattesystem ska utformas för att göra vår vision möjlig får jag återkomma med den dag som förfogar över enorma resurser. Då kommer vi inte att ha några problem med att ta fram spelregler för långsiktigt sunda och hållbara sätt att både äga och bo, även i flerbostadshus. Det finns naturligtvis små saker som man kan kritisera, exempelvis det sätt på vilket man har valt att definiera nyproduktion i det här lagförslaget. Jag trodde att vi bara skulle få se ägarlägenheter som inslag i nyproduktion, i nyproducerade byggnader.