prot · GW09100 · 2009-04-15 00:00:00 — Skatteparadisen skulle kunna stängas ned. Handelns regler skulle kunna göras rättvisa, och de rika länderna och de multinationella företagen skulle kunna tvingas ta sitt ansvar för klimatförändringarna. skulle kunna spela en central roll i en sådan utveckling. Vi skulle kunna vara en allierad till de miljarder människor som fjättrats av fattigdom, hunger och hopplöshet, men det kommer knappast att vara med den borgerliga regeringen. Globalisering beskrivs ofta som en ömsesidig process, som ett globalt utbyte frikopplat från maktrelationer, men det fungerar i realiteten tämligen enkelriktat. Bakom den nyliberala retoriken om ökat utbyte har det skett en tydlig förskjutning av makt och en tydlig omfördelning av resurser till ett fåtal länder och till ett fåtal händer. De 350 största företagen står för av handeln, som vi ser att handeln med minskar som andel av den totala globala handeln. 87 av de 100 största globala företagen har sina säten i , och EU, som vi i flera utvecklingsländer ser en ren avindustrialisering. Före påsk träffade jag Floresmilo Simbaña från den ecuadorianska ursprungsbefolkningsorganisationen som menade att den så kallade fria konkurrensen på en så kallad fri marknad som EU erbjöd hans land genom den så kallade frihandeln i det associeringsavtal som just nu förhandlas mellan EU och bland annat , var som att låta en tiger slåss med en åsna under förutsättning att åsnan dessutom var bunden. Men det har också varit en omfördelning inom länder. har de samlade inkomstökningarna i till gått till den rikaste tiondelen i samhället. I har vi kunnat se hur av skattesänkningarna under den borgerliga regeringens gått till män. Denna omfördelning av makt och resurser är nämligen inte bara en omfördelning från fattiga till rika. Det är också en omfördelning från kvinnor till män. Två tredjedelar av världens jordbrukare är kvinnor, men medan kvinnor dominerar de småjordbruk i syd som producerar för den lokala marknaden och som utkonkurreras av hårdsubventionerade jordbruksprodukter från EU och dominerar männen de stora och medelstora jordbruken med inriktning på exportprodukter, alltså den del av jordbrukssektorn som ges nya möjligheter att vinna marknadsandelar när handeln nu öppnas upp. Av de 42 miljoner människor som arbetar till svältlöner och under usla förhållanden i världens över 5 000 exportfrizoner är kvinnor. Det är inte speciellt svårt att gissa vilket kön deras arbetsgivare har. Kampen för att världens resurser ska fördelas mer rättvist och solidariskt börjar här hemma i . Vi som tillhör arbetarrörelsen förstod redan i vår rörelses barndom att kampen för rättvisa, jämställdhet och demokrati inte känner några gränser, inte bedrivs i ett politiskt vakuum. Därför har den internationella solidariteten varit grunden för vårt politiska arbete. Vi vet att det kanske viktigaste vi kan göra för att möjliggöra för kvinnorna i maquillas att organisera sig fackligt, för att minska de avgrundsdjupa klassklyftorna i och för att ge trygghet åt dem som fjättrats av fattigdomens otrygghet, är att försvara arbetsrätten, välfärden och trygghetssystemen här hemma i . Genom forskning och utbildning, genom att värna arbetsrätten och de sociala trygghetssystemen, genom att stå upp för allas rätt till lika behandling och kräva att lika lön ska gälla för lika arbete, oavsett nationalitet, på den svenska arbetsmarknaden skulle och de svenska löntagarna ha goda förutsättningar att ta sig an framtidens utmaningar. I denna del håller jag i stora delar med om det tidigare talare har sagt. har i rapporten and Collective Bargaining visat att fungerande fackföreningar och kollektivavtal i ett land bidrar till lägre arbetslöshet och lägre inflation, högre produktivitet och snabbare anpassning vid ekonomiska kriser. Det gäller så klart i , och såväl som i . Vad globalisering är och borde vara ligger i betraktarens öga. Somliga må eftersträva en globalisering av privatiseringar, spekulation och avregleringar. Som vänsterpartist vill jag se en globalisering som är solidarisk en globalisering av rättvisa, jämställdhet och demokrati. Därför yrkar jag, precis som föregående talare, bifall till reservationerna 1 och 3. Jag vill avslutningsvis också kort tillägga att under behandlingen önskat reservera sig till förmån för motion U343 yrkande 7 om en global konferens om HBT-frågor, ett krav som vi själva har drivit . Det har dock missats från vår sida under behandlingens gång, och det ber vi om ursäkt för. 49 (): Vi har bara en värld att leva i. håller vi också på att skapa oss en enda värld. Temat för dagens debatt är globalisering, ett av det stora politiska modeord. Dess definitioner är synnerligen oklara, precis som föregående talare har varit inne på, men vi vet att det är ett högst verkligt fenomen som förändrar världen på ett genomgripande sätt. Hur länge har globaliseringen pågått? Vissa hävdar att den har pågått . Andra säger att det är något som inträffat de senaste 50 eller 20 åren. Men det händer. har en ganska hoppfull syn på det här med globalisering. Vi gillar att världen blir rundare. Aldrig förr har så många människor på jorden haft det så bra. Handeln har vuxit. Det har blivit lättare att resa. Det har blivit lättare att flytta över hela världen. Världen håller på att växa samman, och det är något som vi i tycker är väldigt bra. Men globaliseringen är inte bara en solskenshistoria. Stora delar av världen ligger fortfarande kvar i elände och förtryck. Maktrelationerna i världen är ytterst ojämlika. Vi i den rika världen tjänar på att maktrelationerna ser ut som de gör. Många i den fattiga världen hålls nere delvis genom beslut som vi i den rika världen är med om att fatta. En av de mest positiva utvecklingarna som har skett är informationens globalisering. Aldrig förr har så många människor kunnat kommunicera så oerhört mycket som skett . Den nya informationstekniken, och talar jag inte bara om Internet utan även om mobiltelefoni, har gjort att världen har kunnat komma även ut till de fattigaste byarna världen över. Informationsteknologin håller på att skapa en värld där information även för väldigt fattiga människor bara är ett telefonsamtal bort. Det här är en enormt positiv utveckling. Jag tror inte att vi kan inse hur stor den här skillnaden egentligen kommer att vara. Det kommer att vara uppenbart för historikerna . Det är en revolution som har skett. Informationens globalisering innebär också att det har blivit allt svårare för förtryckande regimer att hindra människor från att få kunskap, att få veta vad det är som händer. Den kinesiska diktaturen försöker censurera Internet, men alla som kan någonting om datorer vet hur man kringgår den kinesiska brandväggen. Diktaturer får allt svårare att kontrollera information. Det blir svårare att förtrycka människor. Det här är någonting som världens förtryckarregimer måste anpassa sig till. Det vill de inte göra. Det kommer att ta tid. Men informationens globalisering gör att censur har blivit mycket svårare, och det är någonting som gör att vi kan se fram mot att fred och demokrati kommer att sprida sig ännu mer över världen de kommande decennierna. Globalisering innebär också att världen blir tryggare, framför allt för små länder. Det växer fram ett globalt ramverk för handel och för internationellt samarbete som gör att små länder inte längre behöver känna sig otrygga på det sätt som de har varit tvungna att göra under föregående sekler. Återigen är det här en stor förändring, och vi kommer kanske inte att se omfattningen förrän vi betraktar den i historiens backspegel. Allting är ändå inte av godo. En av de drivande faktorerna bakom globaliseringen är resandets globalisering. Här finns ett problem. Det är att det globala resandet, de globala transporterna inte bär sina egna kostnader. Lastbilstrafiken med varor som fraktas kors och tvärs över världen är subventionerad genom statliga motorvägar. All trafik som bränner diesel, olja eller flygbränsle är subventionerad genom att den inte betalar kostnaderna för de skador som utsläppen orsakar. En global klimatkris håller på att utveckla sig. De globala transporter som för med sig så många positiva effekter bär inte sina kostnader. De kostnaderna kommer att få betalas i första hand av världens fattigaste, av dem för vilka torkan som uppstår på grund av klimatförändringar är en katastrof och av dem vars hem kommer att översvämmas när polarisarna smälter. Globalisering innebär möjligheter, men den innebär också globala hot som är större och svårare att hantera än de hot som tidigare generationer har ställts inför. Ett annat hot som jag ska tala mycket kort om är globaliseringen av sjukdomshotet. När digerdöden kom till dröjde det innan den tog sig från hit till , . Om ett motsvarande virus skulle utvecklas skulle det kunna sprida sig nästan med blixtens hastighet över hela världen på grund av det moderna flyget som gjort att de flesta människor i den rika delen av världen realistiskt sett kan ta sig jorden runt . Det är ett stort hot, och jag tror inte att vi har tänkt tillräckligt mycket på hur vi ska bemöta det, mer än att vi hoppas att det aldrig ska inträffa i verkligheten. En annan sak som har förändrat världen är att konflikter är någonting som sker långt borta. En gång i tiden kunde begå de grövsta övergrepp nere på kontinenten, under 30-åriga kriget. Det gjorde vi, och det var riskfritt för att bete sig på ett fruktansvärt sätt mot civilbefolkningen i andra länder, för den civilbefolkningen hade ingen möjlighet att slå tillbaka. I den moderna världen, där transporter är så billiga och överkomliga, kan inte ett land längre bete sig hur som helst utan risk för att ett offer, med rätt eller orätt, ska begå vedergällning. Man måste alltid fördöma terroristattacker. De är omoraliska. De är vidriga. Men vi ser nu en värld där alla är varandras grannar. Det kräver att alla uppträder sjyst mot varandra, därför att obehagliga handlingar är någonting som sker långt bort. Långt bort var ett begrepp som existerade . Långt bort finns . Vi har en värld. Den är rund. Den är globaliserad. Från sida ser vi att man inte kan möta globaliseringen genom en avdemokratisering eller genom ett globalt övervakningssamhälle. Hoten har blivit globaliserade. Byråkratin har blivit globaliserad. Demokratin måste också globaliseras. En global sjysthet och anständighet och rättvisa spelregler måste också införas. Jag ber att få yrka bifall till reservationerna 1 och 3. I detta anförande instämde (). 50 (): Under påsken läste jag en bok om västvärldens ekonomiska historia, från medeltiden ungefär. Det var en tjock bok. Den innehöll det mesta som kan locka en historiskt och ekonomiskt intresserad person. Av lätt förklarliga skäl kom jag dock den här gången jag läste boken att mest koncentrera min uppmärksamhet på de avsnitt som handlade om kriserna, framför allt de kriser som har inträffat , och det är några stycken. Den första krisen kallas den stora depressionen och startade och höll på . Vi har efterkrigsdepressionen strax efter fredsslutet efter . Den försatte också västvärlden i chocktillstånd och kastade miljoner människor ut i arbetslöshet. Den var inte särskilt långvarig, utan efter det att man klarat av hur man skulle fördela bördorna efter krigsskadestånden fick man ordning på ekonomin, och tillväxten tog fart. Sedan har vi den stora depressionen , den som egentligen började redan före börskraschen 1929. Den krisen bidrog till att smula sönder världens finansiella system och försatte miljoner och åter miljoner människor i arbetslöshet. Den bidrog till att miljoner människor blev utblottade och att banker gick omkull. Allvarligast var kanske att den utgjorde grogrund för totalitära regimer och extrempartier. Var och en av dessa kriser har sitt förlopp och sina orsaker. Men det finns en sak de har gemensamt. I samtliga fall kombinerades krisen med ett sammanbrott av den internationella handeln. Just detta sammanbrott av den internationella handeln är en faktor som expertis anser fördjupade och förstärkte krisen. Det är inte svårt att förstå att protektionistiska strömningar tar fart i kristillstånd. När arbetslösa skaror växer är det lättare att vinna politiska poäng på att gynna sina egna väljare, sina egna medborgare, och vidta åtgärder som skyddar dem och den inhemska industrin. Vid en ytlig betraktelse kan man kanske tycka att detta är en ansvarsfull politik eftersom det är den egna gruppen som ska värnas eller? Så enkelt är det inte därför att det är precis den typen av beteende som är så destruktiv för alla andra. När det egna landets industri skyddas exporteras arbetslöshet till andra länder. Och när de agerar på samma sätt exporterar de tillbaka sin arbetslöshet till det första landet. Då har man satt i gång en samordnad nedåtgående spiral. När vi inte har något förtroende för varandra, när de kortsiktiga politiska vinsterna tar överhanden framför ett långsiktigt strategiskt tänkande är världen illa ute. Så har det varit tidigare, och så ser det ut att bli även i denna kris som av många anses som den djupaste och den besvärligaste sedan 30-talsdepressionen. Överallt i världen hörs allt högljuddare tongångar om behovet av att skydda den egna industrin och om att låta bördan bäras av något annat lands företag och invånare. Många länder har också redan infört olika former av restriktioner för sin utrikeshandel, eller kanske framför allt för importen. görs det stora ansträngningar för att stävja de protektionistiska åtgärderna och krafterna. Någonting har vi alltså uppenbarligen lärt av historien. Men därmed inte sagt att vi kommer att lyckas rakt av. De protektionistiska krafterna är starka, och påhittigheten är stor när det gäller att finna argument för varför just den fria handeln ska begränsas för det egna landet. Det kan röra sig om att klimatet ska skyddas, att miljön ska skyddas, att de fattigas utsatthet ska begränsas, att exploatering av barn och kvinnor ska minska, att jämställdheten ska värnas och så vidare. Men vi får inte falla för dessa argument. Vi måste varje stund försvara den fria handeln lika starkt som vi försvarar liberala och mänskliga principer ty bakom dessa argument hittar vi någon form av protektionistisk tanke. Varför står jag nu här och pratar om frihandel när vi ska diskutera ett betänkande som rör globalisering? Svaret är enkelt: Globalisering är egentligen bara en utvidgad form av frihandel. Globalisering som begrepp handlar ytterst om den fria rörligheten av varor, tjänster, kapital, människor, tankar och idéer över nationsgränser och över kontinenter. Globalisering är alltså inte något nytt fenomen. Detta slag av rörlighet har världen skådat tidigare. Men kanske har den utveckling som vi har sett varit starkare än vad vi har upplevt tidigare, och säkert har den moderna tekniken bidragit till detta. Informationstekniken har lett till att allting rör sig så mycket snabbare än . Globaliseringen har gjort världen mindre och suddat ut nationsgränserna. Med bara lite hum om den historiska utvecklingen och om de historiska tankegångarna blir därför innehållet i en hel del av de motioner som har väckts och som vi behandlar i detta betänkande en smula tveksamt, inte för att de skvallrar om en infam och ogenerös hållning utan för att de just ger uttryck för dessa försåtliga argument som historien känner från förr, de som gång på gång använts för att förhindra det fria flödet av varor, tjänster med mera. Några motionärer använder företeelser som brist på mänskliga rättigheter, jämställdhet, rättvis fördelning, växande miljöproblem och så vidare för att ifrågasätta globaliseringen. Jag är den första att instämma i den oro som många känner inför dessa problem. Det är illa i en rik värld som denna den rikaste världen som historien känner att miljoner människor lider, att barn tvingas arbeta under orimliga villkor, att kvinnor förtrycks, att miljön förstörs och så vidare. Vart och ett av dessa problem förtjänar att tas på stort allvar, och vi bör alla på olika sätt anstränga oss för att finna lösningar på dem. Det är inte genom att man avskärmar sig från omvärlden som man löser dessa problem, lika lite som lösningen ligger i att avskärma dessa länder från omvärlden. Tvärtom är det genom att man är öppen mot omvärlden som nya idéer och impulser kan få fotfäste. Var hålls människor mest fjättrade om inte i länder som som nogsamt håller sig utanför det internationella samarbetet på handelns område. Och var är det mänskliga lidandet störst om inte i många som knappt alls deltar i det internationella handelsutbytet, inte för att de inte får utan kanske för att de inte kan och ibland för att de inte vill, men mest för att de inte kan. Inte blir miljöproblemen bättre för att man isolerar ett land från internationella relationer. Och inte blir respekten för de mänskliga rättigheterna större för att man slutar handla med länderna. Det blir inte mindre barnarbete, prostitution och miljöförstöring för att man slutar att ha relationer med de länder där dessa avarter finns. Arbetarnas situation förbättras inte av att de förlorar jobbet för att omgivningen slutar handla med detta land. i finanskrisens spår när man reser krav på att företagen ska ta ett ökat socialt ansvar kan man på goda grunder undra vad det ska föra med sig. Jag förstår att man tycker att företagen borde göra mer. Men jag delar inte rakt av inställningen att företagen på egen hand ska ta ett socialt ansvar. Det är politikernas uppgift att skapa de önskade villkoren. Det är vi politiker som ska lagstifta om arbetsmiljö, arbetstider och så vidare. Det är inte företagens uppgift. Företagen ska agera efter de lagar som finns inte själva skapa dem. Det vore en orimlig och högst odemokratisk ordning. Om företag tycker att det är viktigt med socialt ansvar är det mycket bra. Men då uppmanar jag företagens ledningar att göra detta på egen hand med privata pengar. Under de senaste veckornas turbulens har vi känt att inkomsterna där sällan är så små att de inte har råd att vara generösa. Globaliseringen vi kan kalla den för den vidgade frihandeln har bidragit till förbättrade livsbetingelser för miljoner människor. Den har gjort världen mer demokratisk och ökat friheten för många. Den har gjort det möjligt för många individer att på olika sätt förverkliga sina drömmar. Mentala gränser har sprängts, fysiska gränser har nedmonterats, och möjligheterna är enorma. Men inget är så bra att det inte kan bli bättre. Enskilda länder har ställt sig utanför det internationella samarbetet. Alla vi som värnar globaliseringen vill ha in dem i samarbetet. Samarbete är bättre än isolering. Problem löser man tillsammans genom att man utvecklar gemensamma lösningar, inte genom att ställa sig vid sidan av. Med dessa ord yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 51 () replik: gör en intressant resumé över den ekonomiska utvecklingen. Men jag kan naturligtvis inte dela hennes uppfattning när det gäller försåtliga uttryck för protektionism. Jag tar detta till mig eftersom jag står bakom flera av motionerna i detta betänkande. Det är ändå så att frihandel har tjänat . bestämde vi oss politiskt för frihandelslinjen. Men det utesluter väl inte att vi har ett gemensamt ansvar? Skulle det handla om något slags politisk feghet och om att skyffla över ansvaret på företagen för att vi ska få slut på det mänskliga lidandet? Menar att företagen är helt utan ansvar? Det finns många exempel på att vi arbetar tillsammans politiker, företagare, och många andra. 52 () replik: På något sätt ska jag försöka besvara frågan. Man hör ibland att det i vissa länder förekommer barnarbete och arbetsvillkor som vi tycker är helt orimliga, till exempel 1214 timmars arbete utan avbrott, utan paus och liknande. Inte sällan brukar det hävdas att det där är ett argument för att bojkotta eller för att reducera handelsförbindelserna med ett sådant land och så vidare och på olika sätt bestraffa landet i fråga. Inte sällan kan man få detta motiverat med att vår egen arbetskraft om vi handlade med länder som tillåter den typen av arbetsvillkor och låga löner skulle försättas i en besvärlig situation på så sätt att människor då kan råka bli utkonkurrerade och arbetslösa. Argumentet är begripligt, men återigen: Detta är mycket farligt därför att det är precis det som utgör en form av startpunkt för att på nytt reducera handelsutbytet. Vi kan enas om att vi tycker att arbetsförhållandena i de exempel jag här nämnt är orimliga. Det är mycket bättre att på politisk nivå förmå landet i fråga att införa den typ av restriktioner, den typ av regelverk och den typ av normsättning som vi tycker är rimliga i stället för att bojkotta och isolera landet. 53 () replik: Jag har aldrig talat om bojkott. Vi handlar med många länder där arbetskraften har orimliga arbetsförhållanden. I mitt anförande sade jag att inte ska konkurrera med dåliga arbetsförhållanden, utan ska konkurrera med kompetens och välutbildad arbetskraft. Det är väl väldigt positivt med den utveckling som skett , att konsumenterna också reagerar och ställer krav på länder och företag. Det är den vägen vi tillsammans måste gå. Jag hoppas att delar den uppfattningen. Jag vet dock att inte gillar exempelvis Global Compact. Det är i alla fall en väg att visa att också konsumenterna genom vad de uttrycker just protesterar mot barnarbete och dåliga förhållanden. 54 () replik: Låt mig säga några ord om företagens sociala ansvar. var ju i en tidigare replik inne på den frågan. Det är ganska viktigt att här klargöra det centrala. har vi väl alla upprörts över de ersättningar som högsta ledningen i företagen på olika sätt förhandlat sig fram till. Det har ledningarna kunnat göra genom det överläge som de haft i förhandlingspositionen och genom att de flesta moderna företag har svaga ägare. Det här är ett problem; det är vi alla överens om. När det gäller detta med att lägga in en restriktion eller ett krav på att företagen ska visa ett socialt ansvar kan vi mycket lätt hamna i en situation där företagsledningen med i princip noll ägande i företaget använder andra människors pengar inte bara för att belöna sig själva något som vi ju ogillar utan också för att i andra länder göra sådant som de som äger pengarna kanske inte är särskilt intresserade av eller har samma uppfattning om. Det centrala är inte att man inte ska göra saker, utan det handlar om att rätt person ska göra saker, av rätt skäl. Vill direktörer vara generösa och bidra till en sund utveckling det tycker jag att de ska göra ska de göra det med egna pengar, inte med andra människors pengar. Vill konsumenterna visa sin konsumentmakt och köpa skor som producerats av arbetare där det är anständiga villkor visar konsumenterna sin makt genom att göra det och inte köpa skor som producerats på ett orimligt sätt. Då blir drivkraften den korrekta. De som har incitament för att, och som önskar göra, på ett visst sätt gör på det sättet därför att de har ett eget intresse av det. Man gör det med egna pengar. Det är viktigt att det görs med egna pengar, inte med andras pengar. 55 HANS () replik: Var vi befinner oss avgör hur vi ser på globaliseringen och på dess konsekvenser. Det blev väl väldigt tydligt när vi lyssnade på anförande. Kontentan av det sade under sina här var väl att marknaden kommer att lösa problemen, att marknaden kommer att lösa krisen får handeln bara vara fri kommer vi att kunna passera den här lågkonjunkturen. Men då kan man fråga sig om de barnskötare i som dina partikamrater precis har varslat kommer att kunna få utbildning av marknaden så att de kan ta sig tillbaka till arbetsmarknaden. Och kommer de metallarbetare i eller de arbetare vid Färilasågen i som jag i mitt anförande pratade om att kunna få en a-kassa av marknaden som de kan leva på så att de kan bo kvar i sina bostäder? Här behövs självklart gemensamma lösningar på gemensamma problem. Det är väl här som det skiljer mellan mig och .