prot · GW0963 · 2009-01-27 00:00:00 — Men det är ett samtal som tydligen inte finns mellan den borgerliga majoriteten i och och den borgerliga majoriteten i och på många andra håll. Det är i alla fall ingen som har hörsammat något sådant rop från till det borgerligt styrda om att inte säga upp personal, utan villigt varslar man och kommer att säga upp och göra folk arbetslösa. Då är min nästa fråga: Skulle man inte kunna tänka sig ett samarbete det är ju ändå borgerligt styrt på båda hållen mellan staten och ? Staten skulle kunna ta på sig en del av kostnaderna så att man i alla fall skulle kunna begränsa antalet personer som blir arbetslösa på ett stort sjukhus som och på massor av andra sjukhus. är ju bara ett i raden av vårdinstitutioner och sjukhus som kommer att drabbas. Då börjar arbetsmarknadsministern tala om permitteringslöner. Det är inte det jag talar om. Jag talar om ett samarbete så att folk ska få möjlighet att vidareutbilda sig som de kan vara kvar i sin gamla anställning, i alla fall delvis, och få chans till vidareutbildning. Det hjälper inte om det är 50 000, 60 000 eller vad det är för siffror som arbetsmarknadsministern använder sig av. I det här konkreta fallet finns det inget svar på hur man skulle kunna åstadkomma en sådan kombination. Det vore bra om arbetsmarknadsministern kunde ha en dialog med sina partivänner i och säga till dem: Jag har att erbjuda er att en del av personalen kan få möjlighet att utbilda sig på deltid. På så vis kan vi se till att förhindra att arbetslöshetskrisen blir så stor som den annars skulle bli. En fördubbling av arbetslösheten är det mått som Littorin ska lämna efter sig som sitt arv 2010. Det är klart att det är hyggligt av oss i oppositionen att stå här och hjälpa till och säga att vi kanske kan begränsa det arv som Littorin ska lämna efter sig i form av en hord arbetslösa. Men om vi bjuder på det, ta då den utsträckta handen och se till att personalen får lite meningsfulla utbildningsuppgifter och att det blir färre som blir arbetslösa på våra stora sjukhus. 81 (): Det är en god sak att kunna sitta på arbetsrummet och lyssna på debatten. Då blir man lite sugen på att kasta sig in i den också. Det är lite intressant det här med förutsättningarna inför en lågkonjunktur. Arbetslösheten var , , . Det kanske är tur att vi har en ny regering som fick ned arbetslösheten några procent innan lågkonjunkturen slog till. Men det var egentligen inte det jag skulle prata om, utan jag ska prata om värnande om den kommunala ekonomin, lite grann kopplat till fråga förut om nedsättningen av arbetsgivaravgifterna för ungdomar. Jag har räknat lite på vad det skulle ha fått för effekter för våra kommuner hemma i om Socialdemokraterna hade tagit bort reduceringen av arbetsgivaravgifterna. För våra sjuhäradskommuner skulle det medföra 75 miljoner i ökade kostnader. Vad det skulle medföra för vet jag inte, för det har jag inte räknat på. Men det är som har tagit fram de här siffrorna nedbrutet för kommunerna skulle våra kommuner i drabbas av. Som kommunpolitiker kan jag meddela att det inte är några småpengar. Då undrar jag: Hur blir det lättare att anställa ungdomar i kommunerna, och hur blir det lättare att behålla personal inom vård och omsorg om man höjer kostnaderna med 75 miljoner? 82 TREDJE VICE TALMANNEN: Det här handlar om varslen på . 83 (): Ja, men den här frågan om kommunerna är oerhört viktig. Och kommer jag till frågan till ministern. Har man räknat på vad nedsättningen av arbetsgivaravgifterna skulle medföra för sjukvården i ? Det skulle vara mycket intressant att se vad det skulle betyda för sysselsättningen och möjligheten att behålla personal på . 84 Arbetsmarknadsminister (): ställde i inledningen av sitt inlägg den retoriska frågan: Vad hjälper det? Det är faktiskt en väldigt bra fråga. Och jag tror att , som har varit finansminister, kan känna igen den frågeställningen. Det är klart att när den internationella finanskrisens efterverkningar sköljer in över svensk arbetsmarknad och vi vet båda att halva ekonomi är exportrelaterad kan man alltid ställa sig frågan: Vad hjälper det? Vad hjälper det vi gör? Det är en relevant fråga som ställer. Just nu befinner vi oss i ett läge där framför allt våra exportföretag konstaterar att det saknas både kunder och krediter. Vi har företag som visar ett negativt orderinflöde, det vill säga att avbeställningarna överväger nyorderna, och det är naturligtvis väldigt problematiskt. I det läget är man glad att det, som vi hörde påpeka, är så många som har kommit in på arbetsmarknaden att vi går in i krisen med starka statsfinanser. Vi har också det ska jag bjuda och hans företrädare på finansministerposten på på olika sätt sanerat statsfinanserna och haft ett budgetramverk som jag tror att det är oerhört viktigt att vi håller fast vid. Därför blir man lite orolig när man hör socialdemokrater vilja avvika från den goda budgetdisciplin som tidigare socialdemokratiska regeringar alltid har stått för. Jag vidhåller fortfarande att när pekar på det faktum att vi nu har mest expansiva finanspolitik, är det möjliggjort av att så många har kommit tillbaka till arbetsmarknaden och att vi har starka statsfinanser. Det är naturligtvis på intet sätt en lösning på krisen, men det underlättar för att kunna hjälpa till. 32 miljarder har vi där och 8 ½ miljard extra i decemberpaketet, som just syftar till att hjälpa enskilda personer tillbaka. 50 00060 000, säger lite med knyck på nacken. Ja, det är 60 000 människor som annars skulle ha riskerat att gå arbetslösa och sysslolösa men som därigenom får både utbildning och annat. Och naturligtvis är det så, för att återkoppla till interpellationen, att en del av dem som riskerar jobben på och andra ställen har möjlighet att få hjälp därigenom. , och det är här Europeiska socialfonden kommer in, har vi säkerställt med Europeiska socialfonden att man kan utnyttja dessa medel för att göra precis det som efterlyser, utbilda sig man är anställd eller man är varslad. Då säger att det är någon annan som ska fixa det. Det är det inte alls. Vi har bidragit till Europeiska socialfonden. Det är dessutom en samfinansiering där svenska staten står för hälften och Europeiska socialfonden för den andra hälften. Det är mycket pengar. Det är mer än 12 miljarder som kan utnyttjas för just den här typen av åtgärder. Det är bra och riktigt att det är på det sättet. Och har vi varit med och bidragit ska vi naturligtvis utnyttja oss av de möjligheterna. Om det exakt kommer att kunna komma dem till del som riskerar jobben på kan jag inte uttala mig om. Men jag konstaterar att de som riskerar jobben på har möjlighet att få hjälp via Europeiska socialfonden. jobbar aktivt med detta. säger att jag förnekar problemet. Det var inte riktigt den reaktion jag fick efter uttalandet i samband med Arbetsförmedlingens prognos. Det är väl så att det inte lämpar sig att återupprepa det i talarstolen, men ni vet säkert vilket uttryck jag menar. Det blir tuffa år, och det blir tuffa år för alla som riskerar jobben på den svenska arbetsmarknaden. Slutligen fråga om vi har räknat på vad nedsättningen i arbetsgivaravgifter motsvarar för . Jag har inte den siffran. Däremot vet jag att det handlar om nära 100 miljoner för . 85 (): Vi socialdemokrater har dessvärre omfattande erfarenhet av att ta över efter borgerliga regeringsperioder. Det har inte bara varit stora budgetunderskott utan också höga arbetslöshetssiffror. 1994 var det 1012 procents arbetslöshet efter den borgerliga perioden. Det var en svår uppgift att försöka pressa ned dessa till , vilket vi lyckades med . Det kanske blir en ny socialdemokratisk regerings lott också 2010 att ta över de som Littorin i sin prognos kommer att lämna efter sig 2010. Jag har svårt att förstå Littorins råd till kommuner och landsting att de ska gå till Europeiska socialfonden när han säger att de måste vara med och finansiera. Men problemet för kommuner och landsting är just att de inte har finansiering. Det är därför de borde få ett handtag från staten för en medfinansiering. Hade de haft pengar hade de inte behövt varsla personal i den omfattning som kommer att ske. Den första varselvågen var i industrin. Den andra var i den privata tjänstesektorn. börjar den tredje synas ordentligt i den offentliga tjänstesektorn. En majoritet av landets kommuner är borgerligt styrda. Det är alltså partivänner som tvingas varsla, säga upp, avskeda och göra folk arbetslösa, och de får inget handtag från regeringen. Det är märkligt. Jag har fortfarande svårt att förstå varför regeringen känner sig så nöjd och varför strategin är att förneka och vara passiv. Tvingas man göra något gör man så lite som möjligt . Det kan bara leda till en sak. Regeringens prognos kommer att förverkligas 2010; det är jag säker på. Arbetslösheten kommer att vara dubbelt så hög och sysselsättningsgraden lägre. Då får vi socialdemokrater börja om som vanligt. 86 Arbetsmarknadsminister (): När det gäller och handtag från staten är halva handtaget där. Det är en samfinansiering mellan staten och Europeiska socialfonden som utgör programmen. Där har vi redan handtaget. Det är på 6 miljarder under de år som kommer. Det är vikt i statsbudgeten. Det vet , så det där blir bara larvigt. Historieskrivning är intressant. Jag jobbade på och såg vad ni lämnade efter er i form av bankkris. Går man tillbaka och tittar på finansplanerna 1990 och 1991 och vändpunkt med mera var det ett fullständigt moras som redde till en skulddeflation som vi aldrig har sett maken till i . Det var vi tvungna att ta över efter er. Shame and blame kan vi ägna oss åt . Det tänker jag dock inte göra, utan nu handlar det om framtiden. Förneka och vara passiv, säger . Det där går ingen på. Det har visat sig i opinionsrörelserna . Vi har den mest expansiva finanspolitiken i hela . Vi har förstärkt den med aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder som omfattar 60 000 personer . Vi jobbar intensivt för att mildra kriserna och effekterna av den varselvåg som sköljer över oss efter den internationella finanskrisens härjningar. Men vi kan inte trolla fram kunder och krediter till företagen. Vi kan verka för att vi har ett banksystem som fungerar och att vi gör allt vi kan för att med statliga medel och tillsammans med olika aktörer på arbetsmarknaden underlätta för den enskilde att komma vidare. Jag är övertygad om att grunden för interpellationen, det vill säga hur staten hanterar sina relationer med kommunerna, kommer att vara föremål för många diskussioner också framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2008/09:232 om nytillträdande akademikers arbetsmarknad 87 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att tillgodose framför allt unga och nyanlända akademikers behov av stöd från Arbetsförmedlingen. Låt mig först av allt säga att hur Arbetsförmedlingen väljer att organisera och specialisera sina kontor är något som Arbetsförmedlingen ansvarar för. Det är inte en uppgift för mig som minister. Även om arbetsmarknadsutsikterna är dyster läsning och enligt olika prognoser kommer att förbli så ett bra tag framöver kan jag tycka att bild av unga akademikers framtid är väl negativ. Vi måste komma ihåg att utbildning alltid lönar sig, oavsett konjunkturläge. En högutbildad person står sig bättre i den ökade konkurrensen på arbetsmarknaden än en lågutbildad. Detta gäller både inrikes och utrikes födda. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att sänka kostnaden för att anställa unga, oavsett den unges utbildningsnivå. Målsättningen är att det ska bli lättare för yngre att komma in på arbetsmarknaden och få arbetslivserfarenhet, vilket också minskar risken för långvarig arbetslöshet senare i livet. Nedsättningen av socialavgifterna för arbetsgivare som anställer personer i åldern , som infördes , har gjorts kraftfullare. Det innebär att vi nu halverat socialavgifterna för ungdomar. Dessutom utvidgades åldersgränsen för nedsättningen till att omfatta alla som vid årets ingång inte fyllt , vilket torde innebära att fler med akademisk utbildning omfattas. Regeringen har presenterat ett omfattande arbetsmarknadspolitiskt paket. Åtgärderna innebär ökade möjligheter för unga arbetslösa akademiker och andra som blivit arbetslösa att via Arbetsförmedlingen ta del av en förstärkt matchningsverksamhet med personliga coacher för arbetslösa, praktisk kompetensutveckling eller en tids arbetspraktik. I en tidigare debatt med här i kammaren om nyanlända invandrare med akademisk utbildning och deras behov framhöll jag att insatser för att bättre ta till vara yrkeserfarenheter som förvärvats utomlands är en prioriterad fråga för regeringen. Validering av utbildning och yrkeserfarenhet och kompletteringsutbildningar är viktiga verktyg för att underlätta inträde på den svenska arbetsmarknaden. Regeringen överlämnade skrivelsen Egenmakt mot utanförskap regeringens strategi för integration till . Flera av förslagen som presenteras i skrivelsen syftar till just ett bättre tillvaratagande av utrikes förvärvad yrkeskompetens. Regeringen har också, redan innan skrivelsen presenterades, tagit flera initiativ för att förbättra möjligheterna för personer med utländska examina att skaffa sig kompletteringsutbildning. avsattes nästan för anordnande av kompletteringsutbildningar inom högskolan för jurister, lärare och personer med hälso- och sjukvårdsutbildning från tredjeland. Sammanlagt ca avsätts för sådana insatser . Några ytterligare initiativ än de jag redogjort för är inte aktuella för att underlätta för akademiker att få ett arbete. 88 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. Jag tvingas konstatera att jobbpolitik nått vägs ände. Den gav inte så många riktiga jobb i brinnande högkonjunktur. Det riktigt allvarliga är dock att när vi nu går in i en lågkonjunktur riskerar samma politik att leda till förödelse på svensk arbetsmarknad. Vilka effekterna blir vet vi inte riktigt. Det vi vet är att kritiserat den borgerliga moderatledda regeringens kreativa sätt att redovisa utanförskapsminskningen. Vi vet också att sysselsättningsökningen under denna högkonjunktur inte var mycket större än förra gången vi hade högkonjunktur. Det är fakta. Redan nu ökar arbetslösheten dramatiskt. Det ser vi. Det gäller även grupper som traditionellt sett brukar ha det bättre förspänt på arbetsmarknaden. var så mycket som fler akademiker som vände sig till Arbetsförmedlingen jämfört med . , när fler väntas ta examen, riskerar arbetslösheten för denna grupp att öka ytterligare. Littorin har rätt på en punkt. Det brukar löna sig i längden för oss som skaffat en akademisk examen, som investerat tid, lånat pengar och jobbat hårt för att klara en utbildning. Risken för arbetslöshet är mindre. Chansen att komma tillbaka är ofta bättre. Mot den bakgrunden är det häpnadsväckande att regeringen har valt att slå av på takten när det gäller utbyggnaden av högskolor. Man har uppenbarligen konstaterat att investering i kunskap är viktigt men inte tillräckligt viktigt för att ge kommande generationer denna typ av utbildning. Det är inte så man vill möta framtiden. Akademisk examen är bra, men det är ingen tröst för de akademiker som är arbetslösa eller riskerar arbetslöshet . Littorins förslag och svar här är den fortsatta skattesänkningen för företag som har ungdomar anställda och förbättrad jobbcoachning. Det är bra med förbättrad jobbcoachning. Det är en insats som säkerligen behövs. Jag hade dock hoppats på lite självkritik och självrannsakan. Littorin kan inte gömma sig bakom Arbetsförmedlingen och säga att organisationen är deras ansvar. Kraftigt neddragna resurser påverkar hur man organiserar verksamheten. Det är en av orsakerna till att till exempel den internationella akademikerförmedlingen i tvingades dra ned. De olika branschförmedlingarna har också dragit ned. Man tvingas se om sitt hus och organisera sig på ett annat sätt. Det är väl inte finanskrisens fel att Arbetsförmedlingen fått minskade resurser? För det andra skulle Littorin också kunna ta ansvar för den försvagade arbetslinjen som han står för när det gäller a-kassan och studerandevillkoret, vilket gör att fler studenter än någonsin nu möter framtiden och krisen med mindre och sämre trygghet. Det är väl inte heller finanskrisens fel att studerandevillkoret plockas bort ur a-kassan? För det tredje skulle Littorin kunna backa när det gäller de kränkande regler som innebär att en nyutexaminerad student måste söka jobb i hela landet , också jobb som kräver en lägre utbildningsnivå än den som man har. Det är inte bara ett slöseri för samhället i stort utan också oerhört cyniskt mot dem som har skaffat sig en utbildning. Ta lite ansvar! 89 Arbetsmarknadsminister (): Det var många saker på samma gång. Jag ska försöka återkomma till frågan i interpellationen, men jag ska ändå svara på en del av dessa utvikningar. Den forsknings- och utbildningsproposition som lades fram här för inte så länge innebär den största ökningen när det gäller investeringar i forskning och utbildning som vi har kunnat se . finns det 10 000 lediga högskoleplatser som utnyttjas just för att man ska kunna prioritera de orter där behoven är som störst, bland annat , just för att kunna erbjuda dem som behöver och vill ha en vidareutbildning på högskolenivå den möjligheten. Det var kanske den första dimensionen. Den andra frågeställningen handlade om det avskaffade studerandevillkoret. Det kan inte vara så att man ska gå en lång, dyr och intensiv utbildning för att hamna i en arbetslöshetsförsäkring, för att hamna i a-kassan. Det måste vara helt orimligt. Målet måste naturligtvis vara att man ska hamna i ett arbete, att få ett arbete, att kunna ta ett arbete och att kunna jobba. I grunden handlar det om att ha en arbetslöshetsförsäkring som försäkrar det som den är tänkt att försäkra, nämligen ett förlorat arbete, inte det faktum att man inte har en inkomst i största allmänhet. Det är ändå en viss skillnad. Vi återupprättar arbetslinjen i arbetslöshetsförsäkringen. Det är naturligtvis ett viktigt arbete. Detta gäller också tredje frågeställning som handlar om att det är kränkande att söka jobb i hela landet. Där har vi ett typexempel på att Socialdemokraterna verkligen har lämnat arbetslinjen. Det är kränkande att söka jobb i hela landet. Den bedömningen kan jag faktiskt inte alls förstå eller dela. Vi har samma regler som Socialdemokraterna införde och hade för sju . Hundradagarsregeln infördes för . Den fanns inte tidigare. Det är väl inte så konstigt att hela arbetslöshetsförsäkringen går ut på att det ställs krav på att man söker ett arbete och att det också ställs krav på att man får vara beredd att ta det arbete som erbjuds för att erhålla försäkringen. Sedan finns det, återigen, samma skyddsregler som fanns 2005 och samma skyddsregler som fanns 2001 under den förra lågkonjunkturen och som innebär att om man har sociala skäl, familjeskäl eller annat, ska en bedömning naturligtvis göras. Det finns också en tolvtimmarsregel och en del andra skyddsregler. Men bedömningen att det är kränkande att söka jobb eller att faktiskt ta de jobb som finns kan jag inte alls dela. Det är en bra idé att ta ett arbete. Även om det är på en lägre nivå än den utbildning som man har är det en god idé eftersom det är bättre att ha ett jobb och sedan röra sig vidare än att vara arbetslös. Men den uppfattningen delar uppenbarligen inte . Jag ska gå tillbaka till frågeställningen i interpellationen: Vad avser ministern att göra för att tillgodose framför allt unga och nyanlända akademikers behov av stöd i Arbetsförmedlingen? Jag delar grundläggande oro. Jag konstaterar att sysselsättningsgraden för inrikes födda akademiker är högre än för utrikes födda. Det kan vi ha många diskussioner om, och det är en oerhört viktig frågeställning eftersom det är ett slöseri att inte fler utrikes födda akademiker finns på svensk arbetsmarknad. konstaterar jag i och för sig att arbetslösheten totalt sett i akademikernas arbetslöshetskassa låg på , och det var samma nivå som . Icke desto mindre är det ett slöseri. Vad gör vi då? I allmänhet handlar det om förstärkt stöd i form av personliga coacher. delar bedömningen att det är en bra idé. 1,1 miljard avsatte vi i regleringsbrevet som beslutades . Vi har höjt Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag med . Vi har nya regler för praktisk kompetensutveckling från . Där har regeringen i regleringsbrevet avsatt 2 för arbetspraktik och praktisk kompetensutveckling. Det är en del av svaret på frågan. Jag återkommer i nästa inlägg. 90 (): Det gick så snabbt att jag inte riktigt hann med. Littorin försökte rabbla så mycket som möjligt. Jag konstaterar att han inte tar ansvar för den neddragning som man gjorde av Arbetsförmedlingen som gör att Arbetsförmedlingen nu står mycket sämre att möta den jobbkris som vi går in i. Det har inneburit att man har fått se över organisationen och förändra den. Det drabbar för övrigt inte bara akademiker utan också de personer som står längst bort från arbetsmarknaden. sker en viss förstärkning av jobbcoachning. Men det kommer inte Arbetsförmedlingen till del det vet Littorin utan det ska upphandlas av Arbetsförmedlingen. Det går rakt igenom Arbetsförmedlingen vidare till upphandling av olika servicetjänster. Det kan vara bra och välkommet. Ökad jobbcoachning är viktig. Men behöver också rejält med stöd för att möta även akademiker. När det gäller synen på kränkning är det så här jag ser det. Det är klart att om en person har investerat i tre på högskola, tagit lån, levt magert, ansträngt sig mycket och riskerar att möta den jobbkris som vi nu ser är det oerhört allvarligt att vi har en arbetsmarknadsminister som tycker att vi ska skicka i väg dem för att ta första bästa jobb. Det är allvarligt eftersom det inte är bra för vårt land. Det är ett slöseri att vi inte tar vara på de människor som faktiskt skaffar sig en utbildning, investerar i sig själva, tar lån och så vidare. Det i sig är en kränkning och inte bara ett slöseri för landet. Jag tror att till exempel en hundradagarsregel ibland gör det möjligt för rätt person att få rätt utbildning. Det är bra för den enskilde men också för samhället i stort. Avskaffandet av studerandevillkoret innebär inte att folk får fler jobb i jobbkrisen, utan nu tvingas studenterna vända sig till det sociala och inte till a-kassan. Det innebär att den enskilde drabbas med försämrad ekonomi. Men också kommuner och landsting får dra lasset av den misslyckade borgerliga jobbpolitiken. Så är det. Också välfärden, skolan och äldreomsorgen drabbas indirekt av denna försvagade arbetslinje som Littorin företräder. Man har försvagat Arbetsförmedlingen, man har försvagat a-kassan när det gäller arbetslinjen. har vi en svagare a-kassa. Dessutom har man infört krav. Vi står bakom att det ställs krav. Men det ska vara krav utan kränkningar. Det förvånar mig fortfarande att Littorin oavsett vad det är för debatt hänvisar till den generella sänkningen av de sociala avgifterna för ungdomar. I någon debatt sade han att den ska rädda fordonsindustrin. I en annan debatt sade han att den ska rädda landets kommuner och landsting och deras budgetar. Och i den här debatten säger han att den kommer att vara till gagn för de nyutexaminerade akademiker som möter ett land i kris och där det är svårt att få jobb. Vi har en annan politik på detta område, och jag kommer att redogöra för den i nästa inlägg. Men jag hoppas att Littorin, som oftast brukar ställa krav på att få frågor om sin tjänsteutövning, också hinner svara på de frågor som han faktiskt får här. Det vore klädsamt. 91 Arbetsmarknadsminister (): Jag håller inte med . Arbetsförmedlingen är betydligt bättre . När vi tog över var det 21 myndigheter runt om i landet med ett fyrtiotal olika delmål, och man läste instruktioner, regleringsbrev och annat.