prot · GW09132 · 2009-06-15 00:00:00 — Bistånd för att lindra effekterna av klimatförändringarna intar en viktig roll. Många olika åtgärder behöver vidtas. Jag tänker inte förlänga debatten mer, men jag vill lyfta fram återvinningen som ofta saknas i klimatdebatten. Återvinning är i många fall mycket kostnadseffektiv och sparar inte enbart energi utan bevarar också naturresurser. Klimatförändringarna är möjliga att bemöta. Vi har de ekonomiska resurser som behövs, och uppfinningsrikedom har löst problem tidigare. Vad som krävs är politisk vilja och möjlighet att komma överens i internationella sammanhang. Klimatet kräver samarbete mellan fattiga och rika länder, ny teknik och eftertanke hur energi används. Som individer kan vi alla göra någonting. Men om det ska fungera i längden krävs det att staten tar ansvar för att lägga bördan hos den som gör fel och belöna den som gör rätt. Regeringens klimatproposition är ett steg i rätt riktning. Höstens internationella förhandlingar är av yttersta vikt, och regeringen önskas kraft och framgång i detta arbete. 103 PER () replik: Det var en intressant ingång i debatten, . Jag välkomnar verkligen den. Det är väldigt bra att man går in med just per capita-ansatsen i klimatdebatten och tittar på hur stora utsläppen är per person i olika länder. Det får också en effekt på de enskilda ländernas ansvar för att på egen hand minska sina utsläpp. Men jag blev lite orolig när sade att det även om vi här i minskar våra utsläpp till noll inte märks på global nivå. Det är att tvärtom frångå per capita-ansatsen och att säga att man ska räkna på nationell nivå. Problemet är att det resonemanget kan överföras till var som helst på jorden. Man kan säga att vi i inte ska minska utsläppen, för det spelar ingen roll. Lika gärna kan man i säga att man inte ska minska utsläppen, för det spelar ingen roll. Om man för ned det här till en geografisk enhet blir det hela till slut ointressant. I kan man kanske säga: Även om vi i minskar våra utsläpp kommer det inte att få någon effekt på det globala klimatet. Problemet är att alla pekar på varandra och säger: Ni måste minska före oss och så vidare. Ett mer intressant angreppssätt är att se till utsläpp per person och att se hur mycket utsläppen måste minska för att komma till en hållbar nivå. Detta måste ställas mot regeringens politik. Regeringen gör ju tvärtom; man gör investeringar i andra länder för att slippa minska utsläppen per capita här. Det tycker jag inte alls stämmer överens med det som pratade om. Man byter därmed minskade utsläpp per person i jag tänker då på svenska investeringspengar mot att man kan få öka utsläppen per person i och alltså slipper minska utsläppen här. En annan intressant fråga är vad det innebär att vi ska ned till noll i nettoutsläpp, som regeringen har som mål. Vad innebär det per person? Hur mycket kommer det att innebära för varje svensk? Det där är väldigt oklart. Vi har inte fått något svar om det i den här debatten. Om regeringen och regeringspartierna kunde behålla per capita-ansatsen genom hela klimatpolitiken skulle det vara välkommet. 104 (fp) replik: Det är viktigt att vi minskar utsläppen i . Vad jag menar är att vi verkligen måste ha en utblick; vi måste se vad som händer utanför . Utsläppen i är ändå relativt små i förhållande till de utsläpp som kommer att ske utanför . Men självklart ska vi göra insatser både i och utomlands. Jag är nationalekonom och vet att grunden är att resurserna är knappa. Inte ens i har vi så mycket pengar som vi skulle vilja att vi hade. Därför måste vi fundera på var våra pengar gör störst nytta. Det finns ställen utanför gränser där våra pengar skulle göra väldigt stor nytta för klimatet. Det är bråttom med att få ned koldioxidutsläppen. Satsar vi utanför landet kan vi kvantitetsmässigt helt enkelt snabbare minska utsläppen. Min poäng är alltså i mångt och mycket att det finns väldigt stora utsläpp att hejda utanför gränser och att kan göra en insats i det avseendet. Jag tycker också att det är viktigt att CDM finns med i verkliga åtagande. Det visar att vi är seriösa. Vi måste också tvinga oss själva att verkligen följa upp det här så att detta med CDM blir av. En stor och viktig del i mitt anförande var just att CDM kan spela en mycket viktig roll , men då måste vi säkerställa att CDM fungerar. 105 PER () replik: Jag vill påminna om att vi i alla partier är överens om att insatser ska göras utomlands. Det finns ingen diskussion om det. Vi har till och med sagt att vi vill göra mer insatser i de fattigaste länderna, inte i andra EU-länder en åsikt som regeringen och regeringspartierna företräder. Dock finns det stora problem med det här resonemanget. När man gör insatser med regeringens inriktning gör man dessa för att minska sina egna åtaganden. Man har samma klimatambition men väljer att göra en del av insatserna i andra länder. Vi i oppositionen säger att det är nödvändigt att göra stora insatser i . Vi måste minska utsläppen för att närma oss det som var inne på, nämligen en hållbar nivå avseende koldioxidutsläppen per person. Däremot säger vi att de internationella insatserna kommer utöver det. Genom att vi gör internationella insatser har vi råd med en ännu ambitiösare klimatpolitik. Det är stor skillnad där. Inte minst är det stor skillnad sett till internationella åtgärder. Det är väldigt tydligt att det är svårt att se att de CDM-projekt som svenska biståndspengar till exempel går till är additionella kommer utöver sådant som ändå skulle ha gjorts i åtagarlandet. Ett exempel kan vara som under en har investerat i vattenkraft. Men sedan CDM-projekten kom i gång är plötsligt av de kinesiska vattenkraftsprojekten finansierade med CDM-pengar. Det är klart att inte helt skulle ha slutat bygga ut vattenkraften om CDM-projekten inte fanns; en del av det skulle givetvis ändå ha blivit av. Men när regeringen nu använder dem för att slippa egna åtaganden blir resultatet snarare ökade utsläpp globalt sett. Man räknar alltså hem åtgärder som kineserna ändå skulle ha vidtagit just för att slippa göra klimatpåverkande minskningar i . Det tycker jag är ett stort problem. Därför tycker jag att vi har ett moraliskt ansvar att minska våra egna utsläpp så mycket som det är nödvändigt att göra. Därefter ska vi hjälpa till internationellt. 106 (fp) replik: När jag höll mitt anförande tänkte jag inte bara hålla det i relation till oppositionen. Det finns ju folk därute som undrar varför vi ska göra satsningar utanför . I debatten tycker jag mig också ha hört en viss moralism, att man måste göra saker hemma ett slags klimatnationalism. I er reservation om de mål ni sätter upp till 2020 står det: Målet för den icke handlande sektorn ska genomföras i och inte omfatta åtgärder i andra länder. I reservationen står det ingenting om flexibla mekanismer. Att också oppositionen är för flexibla mekanismer är någonting som kommit . Men vi är förstås glada över att den åsikten delas. I många fall respekterar jag er vilja till en omställning i . Också jag tror att en omställning till en smart energiproduktion, till klimatsmarta företag och så vidare är en väldigt viktig kraft för den svenska ekonomin. Men det som det är svårt att visa respekt för är väl förmågan att visa hur era åtgärder verkligen ska genomföras i samhället. Båda två vill vi mycket. Jag är glad över att vi båda är beredda att göra stora satsningar i och också utomlands. Men jag tror att vi i alliansen tar hem detta genom att vi tydligt redovisar vad som ska göras och var det ska göras. 107 (): Jag har tidigare i denna kammare understrukit betydelsen av lokalt producerad biogas. Jag har betonat klimatnyttan och de positiva effekter som uppnås för den lokala miljön. Biogas från gödsel har dubbel klimatnytta. Jordbrukets koldioxidutsläpp reduceras kraftigt. Fordonsgas med en ökande andel förnybar biogas är det miljövänligaste drivmedlet för fordon . Gasen utgör en liten del av energi- och drivmedelsförsörjning, men potentialen är väldigt stor. återstår endast av den här mandatperioden, så det är att summera vad den borgerliga majoriteten har åstadkommit inom miljöpolitiken. presenterade regeringen sin energi- och klimatproposition. Många skrytsamma ord har hörts från alliansföreträdare om innehållet. Jag och mina kolleger i oppositionen kan redovisa att det inte finns samma skäl till att skryta om det faktiska utfallet av förslagen det har vi hört tidigare i debatten här . Regeringen talar mycket om en ökad andel förnybar energi, om en transportsektor fri från fossila bränslen samt om behovet av minskade utsläpp från jordbruket. Det finns också många tydliga och positiva skrivningar om biogasen. I propositionen står det: Biogas kan spela en viktig roll i det svenska energisystemet, framför allt lokalt och regionalt. Lokalt skapar biogas, renad till biometan och utnyttjad som drivmedel i tätortens trafik, ett betydande steg i riktning mot ekologiskt hållbara städer. Vid rötning av stallgödsel tillkommer fördelen av att minskas utsläppen av metan från gödselhantering. Den lovande utveckling med biogas för fordon som inletts i bör fortsatt stimuleras. Regeringen skriver vidare att biogasen har bäst miljöprestanda, att potentialen är stor och outnyttjad samt att biogasen är mest effektiv i bidraget till att sänka utsläppen av koldioxid av de biodrivmedel som används . Jag skulle nästan inte kunna säga det bättre själv. Det är väldigt vackra ord. Men det räcker inte med vackra ord, utan man måste omsätta dem i handling. Under mina egna resor i har jag varit ute i stort sett i alla kommuner och träffat alla miljöchefer. Jag har också träffat företag och bönder som har gett en annan bild av stödet till biogasen. Det är inte alls de vackra ord som sägs. De som kämpar och har varit pådrivande för att trots att de ekonomiska styrmedlen inte är tillräckliga satsa på detta och tro på det har intygat för mig att det de får från är otillräckligt. De man talar om är inte så bra som det sägs från bland annat . Det är viktigt att lyssna på dem som faktiskt vill göra en insats och inte vifta bort dem och säga: Våra ord är det som gäller. Det finns också en verklighet att förhålla sig till. Den nationella politiken måste understödja en snabbare och starkare utveckling av de lokala förutsättningarna att producera, distribuera och använda biogas. Om regeringen, Miljö- och Jordbruksdepartementen och skulle ha en helhetssyn skulle mycket kunna åstadkommas för de gröna näringarna, lantbruket och transportsektorn. Dessa departement har dessutom alla, som ni vet, centerpartistiska statsråd. Förutsättningarna för en dialog och helhetssyn borde därför vara stora. Regeringen talar om landsbygdsprogrammets möjligheter att stödja biogasen men ignorerar andra råvarors och aktörers behov av stöd. Regeringen talar om att främja framväxten av gastankställen men ignorerar pumplagens permanenta effekter och att branschen helt saknar stöd när det särskilda investeringsstödet Klimp:en försvinner . Regeringen talar om naturgasens betydelse för att främja biogasen, men inför energiskatteförändringar som slår hårt mot naturgasens konkurrenskraft och därigenom mot biogasen. Jag vill understryka att jag absolut inte är emot att man beskattar naturgasen. Men frågan gäller tajmningen. Om man ska utveckla en biogassektor, vilket faktiskt är möjligt, måste man också bestämma sig för hur den satsningen på biogas ser ut i förhållande till fordonsgasfrågan i dess helhet. Jag ska avslutningsvis säga att jag inte är imponerad, och som jag sade tidigare är inte heller de som jag har träffat imponerade. Det finns människor, en på läktaren och kanske några fler, som lyssnar en sådan här vacker i , fru talman. Jag tycker att vi har ett ansvar som politiker för att stå för de orden. De människor som jag träffar när jag är på skolor, när jag besöker lantbrukare eller åker biogastaxi ställer sig frågan: Varför gör man inte mer? Detta handlar om trovärdighet för politiken. Alla regeringar har ett ansvar. Oavsett vilken regering det är har man ett ansvar. Det ansvaret måste medborgarna kunna utkräva även . Därför menar jag att detta är en trovärdighetsfråga. Det är dags för regeringen att ta biogasen på större allvar. Jag har kämpat för biogasen, och jag tänker fortsätta att kämpa för den även om det ibland fnissas i kammaren åt mig jag blev till och med påhoppad i den förra debatten. Det är viktigt att man tar biogasen på större allvar, för den har stor potential. Jag riktar mig här till regeringen och säger att den får leva upp till sina vackra ord. (Applåder) I detta anförande instämde och (båda s). 108 (): Klimatfrågan har onekligen förändrats under de jag har suttit i miljö- och jordbruksutskottet. Jag kan inte säga annat än att den står högt på dagordningen rent ordmässigt i alla fall. Socialdemokraterna, hade flera gemensamma avvikande meningar i andra utskott som har fått yttra sig till miljö- och jordbruksutskottet. De här gemensamma avvikande meningarna har lett till reservationer i miljö- och jordbruksutskottet, och två av dem ska jag yrka bifall till, nr 10 och 27. Det är också dem jag ska prata om. Jag tänkte börja med en liten bakgrund, för jag har varit med rätt länge i miljöpolitiken. Klimatfrågan är inte en nationell uppgift, och när det gäller plats i världen var den första i miljöfrågor i . Det var inte alls någon tillfällighet att den var i . har haft ett stort förtroende i miljöfrågor. tog via generalförsamlingen initiativ till . gick igenom tillståndet i världen på en rad olika områden och kom fram till att det fanns en gemensam beteckning oavsett om det gällde utrotning av djur, nedhuggning av regnskogar eller hur man hanterade ökenområdena och fiskebestånd, och det är att utvecklingen inte är hållbar. Begreppet hållbar utveckling kan man säga myntades i och med . När den kom till generalförsamlingen var det igen som tog initiativ till att det måste leda till en ny , som sedan genomfördes i . Denna förbereddes minutiöst av den socialdemokratiska regeringen, och hade ett högt anseende där. Vi tog initiativ till och den klimatkonvention som sedan ledde till Kyotoprotokollet. Under förra ordförandeskapet förbereddes det här ganska väl, och de tre e-na präglade det svenska ordförandeskapet. Ja skulle vilja säga att även då hade man nog förväntningar på att vi i är de som går före i internationella klimatsammanhang. Vad har hänt ? När man tittar på hur regeringen har agerat måste man börja med regeringsförklaringen. Jag måste säga att jag försökte lägga åt sidan att så sent som i sade att miljö och klimat inte var prioriterade. Det sade han . Sedan var det dags för en regeringsförklaring . Då sade han i regeringsförklaringen åtminstone två saker som jag måste säga att jag instämmer till i. Det är att klimathotet är vår generations största utmaning och att ekonomiska styrmedel är det effektivaste för att nå målet. har vi facit. Hur har regeringen levt upp till de här sakerna som man sade i sin första regeringsförklaring? Vad har man agerat för i EU? Inom det område jag kan bäst, det vill säga transporterna, kan jag se att man har försökt motarbeta hårdare bränslekrav på personbilar. Man har verkat mot kilometerskatten. arbete var man nästan färdig med en överenskommelse i fjor. Då kom fram till att det här är en fråga som ska hanteras av finansministrarna och inte av transportministrarna och att det här kan leda till diskriminering av tunga transporter. En uppgörelse som man nästan hade i hamn har aktivt motarbetat, detta trots att har provat det framgångsrikt , har infört det och det fungerar bra, har det, har det, har beslutat att införa det. Och den danska regeringen, en konservativ regering, sade i fjor att de måste ha en kilometerskatt, för de kan inte hantera klimateffekterna från godstransporterna annars. Det syftar till att omfördela godstransporterna så att det blir en avvägd proportion mellan väg, järnväg och sjöfart i stället för de långa lastbilstransporter som vi särskilt när det gäller livsmedel ser har en otroligt klimatskadlig effekt. Detta har motarbetats. Vi kan se att man på flygets område framför allt har arbetat för marknadsökningar, open skies, som kan leda till att flyget ökar inom och över . Man har också verkat för längre lastbilar, vilket är någonting som skulle öka lastbilstransporternas konkurrenskraft på järnvägens och sjöfartens bekostnad. Men låt oss övergå till vad har man gjort här? När det gäller transporterna skiljer det sig från andra sektorer som påverkar klimatet såtillvida att trenden är ökade växthusgaser, och fossilbränsleberoendet är . Ingen annan sektor är i närheten av det fossilbränsleberoendet. av klimatpåverkan står transporterna för om man räknar med flyg och sjöfart. Vad ska man göra här? I princip alla talare före mig har talat om miljöbilar och miljöbränslen. Då ska man vara klar över att det som ökar mest är utrikesflyg och lastbilstransporter. När det var rödgrönt styre hade vi ett mål som innebar att transportsektorns samlade klimatpåverkan skulle vara nere nivå. är det förändrat. Regeringen har tagit detta övergripande mål för hela transportsektorn och ändrat det till att enbart handla om personbilar som om flyget, lastbilarna och sjöfarten inte hade någon betydelse för klimatet. Det heter att personbilarna ska vara fossilbränsleoberoende . Men vad innebär fossilbränsleoberoende? Jag har ställt den frågan till för att vara säker på att jag har förstått rät. Det handlar om att bilen ska kunna gå på ett annat bränsle, men det innebär inte att den faktiskt gör det. Väldigt många bilar är fossilbränsleoberoende. Det intressanta är ju att de faktiskt tankar rätt, inte att de skulle kunna göra det. Det är en oerhörd nedtrappning när det gäller målsättningen för transporterna. Målsättningar i all ära, jag tror att folk i allmänhet bryr sig mer om åtgärder än om målsättningar. Det är där man når fram, om man känner att det sker något som innebär att man kan gå framåt i sin vardag när det gäller klimatmässigt beteende. Låt oss återgå till frågan vad man gör . I regeringsförklaringen sade regeringen att ekonomiska styrmedel var det effektivaste för att nå klimatmålen. Det första man gjorde var att ta bort den flygskatt som det rödgröna gänget hade beslutat om att införa. Det var det första man gjorde. Det andra man gjorde var att man beslutade att trängselskatten ska gå till investeringar i vägar i stället för i kollektivtrafik en mycket intressant och ologisk användning av ekonomiska styrmedel. Sedan var det kilometerskatten som man, trots att Klimatberedningen fann att den var nödvändig för att klimatomställa godstransporterna, valde att inte gå fram med. Man föreslog i stället ecodriving för lastbilschaufförer som alternativ till kilometerskatt. Gissa om det går att räkna hem i kronor, ören eller ton! Investeringar är också ett ekonomiskt styrmedel som är av intresse. Även om det fanns mer som vi kunde ha gjort som vi gjorde rödgröna budgetar flyttade vi fokus från vägutbyggnad till spårutbyggnad. När jag var ny i satsade man på väg för varje krona som satsades på järnväg. I den sista infrastrukturproposition vi lade fram var det omvända förhållanden. Den här regeringen har dock vridit klockan tillbaka, och beslutade regeringen att av alla nya infrastrukturanslag ska gå till vägar. Det är detta människor ser i sin vardag. Om man vill byta ut några av sina bilresor till jobbet mot resor med kollektivtrafik, finns det då mer kapacitet i kollektivtrafiken? Vad händer med alla järnvägsinvesteringar landet över som behövs för att människor i sin vardag ska kunna bete sig klimatriktigt? Jo, man har i stället valt att fokusera på projektet för . Att vidga kapaciteten för de transporter som har störst problem med klimatet är det man gör i stället för att vidga kapaciteten för de transportslag som vi behöver för att såväl människor som näringsliv ska kunna ställa om för att leva ett klimatvettigt liv. Det är många reservationer som vi tillsammans har, och vi ska för tids vinnande inte yrka bifall till dem alla, men reservationerna 10 och 27 visar att det rödgröna laget har bra mycket större möjligheter att ge såväl näringslivet som privatpersoner möjlighet att leva klimatriktigt i sin vardag, och det borde också vara tonvikten när övertar ordförandeskapet i EU . I detta anförande instämde Per , och (alla mp). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 8 § Riktlinjer för energipolitiken Föredrogs näringsutskottets betänkande 2008/09:NU25 Riktlinjer för energipolitiken (prop. 2008/09:163). 109 (): Vi ska debattera energipolitiken och i någon mening kanske också summera den intensiva period vi har haft , då förhandlingar och utspel om energipolitiken har varit ett återkommande tema. Chansen och möjligheterna att få en historisk blocköverskridande överenskommelse om energipolitiken fanns faktiskt , men regeringen satte tyvärr det kortsiktiga partitaktiska intresset framför det långsiktiga behovet av en stabil energipolitik. Det var synd eftersom de utmaningar som vi har på klimatområdet och det energipolitiska området onekligen kräver långsiktiga beslut om styrmedel och målsättningar, inte minst för att industrin ska kunna veta vad som gäller för framtida investeringar. Jag ska återkomma till energiförhandlingarna , men jag ska inledningsvis yrka bifall till reservationerna 1, 4, 6 och 7, som vi socialdemokrater tillsammans med och ställer oss bakom. Under debatten tidigare har vi fått höra hur avgörande klimatfrågan är för vår överlevnad. Jag tycker att det är glädjande att vi i riksdag inte har några politiska företrädare som vägrar inse hur avgörande det är för vår generation att agera för förändring: att minska utsläppen av växthusgaser, att energieffektivisera och växla över till det som är hållbart och förnybart. Det är vi i retoriken och till stor del också i praktiken relativt överens om. Det är bra, för så är det inte i alla nationella parlament. I grunden är detta en fråga om moraliskt ansvar. Det är ett moraliskt ansvar som vi har i vår generation för att nu göra insatser som begränsar skadeverkningarna på miljön framöver och inte vältra över det ansvaret på kommande generationer. Men det handlar också om att ta politiskt ansvar. Marknaden och marknadsekonomin kommer aldrig själv att ta miljöansvar såvida det inte kommer politiska riktlinjer, regler, ramar och styrmedel som styr och reglerar marknaden. I energipolitiken är det dessvärre tydligt att frånvaron av politiskt ansvarstagande och en alltför stor tilltro till marknadens egen förmåga att möta klimathotet har lett till en utveckling där man i stora delar av världen fortfarande investerar miljarder i ny kolkraft, nya kärnkraftverk och nya gasledningar. Det är först när vi vågar ta politiskt ansvar för utvecklingen som vi kan vända den negativa utvecklingen och skapa förutsättningar för det som är hållbart och förnybart. I har vi varit duktiga och framgångsrika. Vi har haft offentliga investeringspaket. Vi har använt styrmedel som gör att både hushåll och företag ser möjligheten att investera i ny miljöteknik eller energieffektivare system, och vi har kommit en bra bit på väg. Vi är det land bland EU:s medlemsländer som har lägst andel fossila bränslen i energitillförseln. Vi är dessutom ett av de ledande länderna i världen när det gäller biobränslen. Energin från biobränslen har bara ökat med . Det är en siffra som motsvarar uppvärmningen av en och en halv miljon villor . är ett föregångsland när det gäller energiomställningen. Det här har vi åstadkommit genom de senaste 1015 årens radikala miljöpolitik oh omställningspolitik, ofta under hård kritik från framför allt men också från en del andra borgerliga företrädare och företrädare för näringslivet som inte sett vilken nytta det har varit att vara tydliga politiskt. Detta har gett resultat, dels ur klimatsynpunkt, dels genom att det har inneburit att vi i har en miljöteknikbransch som växer och som får stora exportframgångar på grund av de krav som vi har ställt här.