prot · GW0960 · 2009-01-21 00:00:00 — De som har hand om övervakandet måste också kunna hantera den. Den skillnad som försöker lyfta fram här att man inte skulle jämföra risker och att man skulle kunna få köra berusad på sjön innebär lite hårklyverier i sammanhanget. 43 () replik: Det är just detta, , som inte är hårklyverier. Detta är skillnader i två lagar mellan rattfylleri och sjöfylleri. Det är hela den här skillnaden som vi debatterar, och det är den som gör frågan så viktig. Beredningen har pågått och har kommit fram till det förslag som kan åtgärdas. Detta kan i princip verkställas, men sedan finns det vissa saker som blir kvarstående. Man jämställer inte sjöfylleri med rattfylleri till eftersom vissa risker kan vara större. Det gäller till exempel frågan om att även en styrman kan ställas till svars ihop med kaptenen på ett fartyg. Någon som sitter bredvid föraren av en bil kan inte jämställas med honom eller henne. Det är jättebra att jag och är överens om vad vi menar är risken med att framföra ett fordon till sjöss. Men lagstiftningen gör ett undantag för detta det är först när man inte på ett betryggande sätt kan utföra vad som därvid åligger någon. Det är det som gör hela frågan så intressant. Det finns faktiskt människor som tar sig den friheten. De påstår att de kan vara berusade och framföra sina båtar, och dessutom har de lagstöd för att göra det. Ingreppen mot sjöfylleri kan endast göras om man utsätter någon för en risk eller inte framför fordonet på ett betryggande sätt och orsakar någon form av olycka. Jag berörde cyklar här förut. Riskfaktorn på sjön är lika stor om man sitter i en kanot eller i en eka utan motor som om man för fram en motorbåt. Man kan dra en parallell där. 44 () replik: Det där senaste är kanske egentligen det som är problematiken. Om man ser på olycksstatistik och drunkningsolyckor på grund av alkohol är en av de absolut vanligaste olyckorna de facto en man som åker ut och fiskar på en insjö, kanske inmundigar öl, behöver ställa sig vid relingen och då faller över bord. Frågan är var man ska dra gränsen. I sådana sammanhang, när man är i ett berusat tillstånd, borde man inte befinna sig nära vattnet. Det blir gränsdragningsproblem, som vi diskuterar . Jag kan inte säga exakt var vi kommer att landa i frågan rent sakligt. Eftersom vi ändå är överens om att frågan är komplicerad och mångfasetterad är det viktiga att man låter beredningen bli färdig. Kopplingen till behörighetsbevis för fritidsbåtar har berörts. Det är också många, till exempel , som i debatten här har nämnt att det finns snabba båtar. Ja, det är en risk i sig vare sig man är nykter eller onykter. Eftersom man inte får vara onykter får vi väl förutsätta att de som har en snabb båt är nyktra. Det är klart att i det sammanhanget är behörighetsbeviset och kunskapen om hur man framför en båt det absolut viktiga. Jag kan inte hålla med om att det är tillåtet att vara berusad på sjön. Sedan finns det vissa människor som tar sig den friheten. Tyvärr är det så även i vägtrafiken. Där finns det definitiva förbud, och riskerna är så oerhört mycket större. Ändå tar sig människor dessa friheter. Det är tragiskt i sig att människor begår lagbrott, men sådan är verkligheten. Det ska naturligtvis stävjas på alla fronter. 45 () replik: Det är gott och väl, det som själv tycker och anser. Jag är glad att du tycker det som du tycker. Det kan ju påverka den nuvarande regeringen så att den inser det tokiga i skillnaden mellan sjöfyllerilagstiftningen och rattfyllerilagstiftningen. Men det du säger stämmer inte. Det var därför jag tyckte att det var viktigt att påpeka det än en gång; det är först när man kan misstänkas för brott enligt 20 kap. 4 § sjölagen alltså när det kan anses att han eller hon inte på ett betryggande sätt kan utföra vad som därvid åligger honom eller henne som man kan lagföras enligt sjöfyllerilagen. Lagen tillåter i alltför hög grad att alkohol förekommer på sjön. Det är en lagstiftning som vi absolut aldrig skulle vara i närheten av att acceptera till lands. Det ska vi inte göra till sjöss heller. Vi ska ha samma syn på att det är fel att använda alkohol i all form av trafik. Det är jätteviktigt. Det handlar om riskfaktorerna och vilka risker man utsätter sig själv och andra för när man i berusat tillstånd är ute i trafiken eller på sjön. Behörighetsfrågorna är mer att jämställa med krav på körkort för att köra bil och hastighetsgränser på vägarna. Det är lite grann ett annat spår i lagstiftningen. Att jämställa sjöfylleri med rattfylleri är att jämställa reglerna för förekomsten av alkohol i all typ av trafik. 46 () replik: Jag ska börja med att ställa den fråga som jag ställde till tidigare. Jag ställde den också till . Jag har inte fått något svar. Skarpare påföljder vad är det för någonting? Vad menas med det i den gemensamma reservationen? När det gäller resonemang om jämställandet av sjötrafik och vägtrafik noterar jag argumentationen för att också ekor och kanoter borde omfattas av reglerna. Om man ska jämställa dessa hamnar vi i alla fall där jag faktiskt inte trodde att vi skulle hamna. Innebär det här möjligen, fru talman, att också vill införa straffbarhetsregler när det gäller att cykla och kanske också något annat? Det kan ju tänkas att man utgör en fara för någon annan om man är berusad alldeles oavsett vad man gör. Ganska många misshandelsfall inträffar under berusning. Det har en klar koppling till alkohol. Frågan är egentligen: När är berusning en fara för annans säkerhet? Det är detta som är motstående intressen. Om man ska hårdra det är det möjligen så att berusning är en större fara för annans säkerhet när det gäller att bli misshandlad eller att misshandla någon annan än när det gäller att något skulle inträffa vid en specifik situation i sjötrafik. Det kan till exempel handla om ett omförtöjningsfall i en vik någonstans där det ligger en ensam båt. Det är detta som är skälet till att lagstiftningen ser ut så här just för att man ska kunna möta de motstående intressena. Man skiljer på abstrakt eller presumerad fara och konkret fara. Det handlar mycket riktigt om konkret fara här. Men det är ett väldigt lågt beviskrav, nämligen att det kan antas att man på betryggande sätt inte kan framföra fartyg. 47 () replik: Jag hävdar fortfarande att de motstående intressena inte är så stora i den här frågan att vi inte skulle kunna jämställa sjöfylleri med rattfylleri och få en enhetlig lagstiftning när det gäller synen på reglerna för att framföra fordon. När det gäller frågan om vad vi ska ha för repressalier för folk som bryter mot lagen kan jag inte se annat än att det ska vara böter och fängelse på olika nivåer. Vi har tyvärr inga körkort i sjötrafiken. Man skulle också kunna dra in körkortet när det gäller rätten att köra båt, men eftersom de inte finns än kan man inte dra in dem. Det var ett exempel på att det finns goda skäl för att införa körkort för båt. Mitt syfte var inte att sänka nivån på debatten genom att diskutera cyklar, kanoter och ekor. Mig veterligen har vi någonting som heter styrstångsonykterhet i landet. Man kan lagföras om man framför en cykel i berusat tillstånd eftersom det ses som ett fordon på väg. Därför kan man också ta upp risken när man framför kanot eller eka till sjöss. Man utsätter sig själv för samma risk som när man framför en stor motorbåt berusad. Det är också en relevant jämförelse. är det upp till regeringen att agera och jämställa sjöfylleri med rattfylleri. 48 () replik: Jag återkommer till detta med att jämställa sjötrafik med vägtrafik och talet om så kallad styrstångsfylla. Det kan möjligen vara vårdslöshet i trafik, och det är en ganska hög ribba att nå upp till. Då handlar det om att man utgör en fara i det konkreta fallet. Det beror egentligen inte på berusningen, som det är när det gäller sjöfylleri, utan det beror på det man åstadkommer eller rent faktiskt gör. Om själv tycker att han sänker debattnivån när han talar om ekor och kanoter undrar jag varför han gör det. Det verkar lite konstigt. När det gäller frågan om skarpare påföljder noterar jag att talar om repressalier. Det är länge sedan vi lämnade repressalier i den svenska straffrätten. Det är möjligt att man ser särskilt allvarligt på sjöfylleribrott eftersom det finns flera andra implikationer också, men jag får inte något rimligt svar. Det är kanske så som med mycket annat som finns i reservationen och de här motionerna att man bortser från problemen och talar om andra saker. Om jag ska vara helt uppriktig tror jag inte alls att något parti i oppositionen har menat skarpare påföljder, men ni har likväl skrivit det. Hur är det med allt det andra som står i reservationen och i övrigt? Ni verkar inte vara överens om var gränsen för det straffbara området ska gå. Jag tar det till intäkt för att om det hade sett annorlunda ut med en annan regering hade den här frågan utretts minst men möjligen på andra grunder. Uppenbarligen är det inte så enkelt som vissa vill göra gällande. 49 () replik: Förlåt att jag inte hittade rätt ord och använde ordet fel. behöver inte se ordet repressalier som en ny del av det kommande svenska straffsystemet eller lagstiftningen. Jag använde det som en synonym för det straff som vi kan tänka oss om man bryter mot lagstiftningen. All lagstiftning kräver någon form av beredningsarbete. Det är fråga om hur mycket beredningsarbete man ska lägga ned, hur mycket man ska ta hänsyn till motstående intressen och hur stora de här motstående intressena är. Det är uppenbart att och har ett oerhört stort intresse av att förstora upp och skapa de här motstående intressena. Det finns fog för att ha den tron att här finns den så kallade speciella friheten att vistas och föra fram en båt på sjön i berusat tillstånd. Det tas också till intäkt för att man inte är en dålig båtförare bara för att man är berusad trots att man är en dålig bilförare om man är berusad när man kör på land. Det är de här speciella friheterna som säkert komplicerar beslutsfattande i den här frågan. Det är någonting som jag tycker att regeringen visar dålig respekt för när man vill jämställa lagstiftning när det gäller att framföra fordon till sjöss och på land. Jag hoppas att regeringen gör vad som förväntas av den även i den här frågan. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 7 § Associationsrättsliga frågor Föredrogs civilutskottets betänkande 2008/09:CU14 Associationsrättsliga frågor. 50 (): Dagens debatt behandlar associationsrättsliga frågor, revisionsplikt för företag och könsfördelningen i bolagsstyrelser. I detta betänkande har Socialdemokraterna två reservationer. Jag yrkar bifall till reservation nr 2 angående könsfördelningen i bolagsstyrelser. Vi socialdemokrater ser att det finns ett behov av att se över balansen mellan kontroll och arbetsbörda för företagen. Vi vill ge företagen mer tid och mer resurser att jobba med det som de är bäst på, vilket inte alltid innebär pappersexercis. Under vår regeringstid påbörjades ett arbete med en översyn av företagens villkor, och vi avsåg att fortsätta det här förenklingsarbetet. Det är glädjande att den moderatstyrda regeringen fortsätter det här arbetet. Det som är bekymmersamt är att det förslag man tagit fram för att avskaffa revisionsplikten inte är helt genomarbetat. Som förslaget ser ut nu riskerar det att skapa osund konkurrens mellan seriösa och oseriösa företag. Dessutom riskerar det att göra det svårare för företag att få lån som det tvingar upp räntorna för de lån som faktiskt ges. I och med det blir det en större osäkerhet för bankerna när insynen saknas. Vi socialdemokrater tycker att revisionsplikten ska kvarstå för de större företagen för att hjälpa aktieägaren att se hur styrelsen och dess vd sköter ansvaret för företaget. Vi anser också att revisionsplikten bör avskaffas för de mindre företagen liksom man gjort inom EU. Flera remissinstanser, däribland , har efterlyst nya kontrollåtgärder för att undvika skattefel, ekonomisk brottslighet och penningtvätt. Därför vill vi också ge 60 miljoner till för att motverka detta. Det som känns anmärkningsvärt är inte att man vill underlätta för företagen. Det arbetar även Socialdemokraterna med. Det som är anmärkningsvärt är att den regering som gick till val under parollen stoppa fusket och som har försämrat och försvårat för sjuka och arbetslösa för att systemen inte ska utnyttjas uppenbarligen anser att det inte finns något skäl att granska eller ha regler för företag. Är det skillnad på folk och folk? Vi socialdemokrater vet att de allra flesta människor vill arbeta och bidra till vårt gemensamma samhälle. Det gäller såväl arbetstagare som företagare. Men till skillnad från regeringspartierna tror vi att det behövs ett kontrollsystem för alla, inte bara för vissa. När mina döttrar, Saga och som är är sju och , blir vuxna vill jag att de ska ha samma möjligheter som deras bästa kompis att kunna få en plats i en bolagsstyrelse. är det inte så. Antingen tycker man att det är ett problem eller så tycker man det inte. För att råda bot på detta krävs ett långsiktigt arbete som bör starta redan på BVC, men vi behöver också en lagstiftning som kräver att av styrelseplatserna viks för det underrepresenterade könet om vi vill komma någon vart i rimlig tid. Ekonominyheterna presenterade att det med det tempo som vi har kommer att dröja innan könsfördelningen i bolagsstyrelser uppnås för att uppnå det många av oss tycker borde vara en självklarhet. Den socialdemokratiska regeringen gav en tidsfrist till bolagen för att komma till rätta med det här problemet. När vi inte ansåg att ansträngningarna var tillräckliga och gick tillräckligt snabbt började vi prata om lagstiftning, vilket drog upp tempot avsevärt. Uppenbarligen finns det ett signalsystem som gör att om lagstiftaren säger att det är viktigt med kvinnor i bolagsstyrelser så börjar man titta efter kvinnor. är ett annat bra exempel. antogs en lagstiftning, vilket har slagit väl ut. I utgörs av bolagsstyrelserna av kvinnor detta efter att man har lagstiftat om kvotering. Dessvärre tyckte den moderatstyrda regeringen uppenbarligen att det räckte med det som Socialdemokraterna har gjort och släppte därmed rodret. Det går väl bra att guppa fram i makligt tempo om man nöjer sig med det, men det går inte om man har ambitionen att komma någonvart i rimlig tid, särskilt när det börjar blåsa motvind och antalet kvinnliga ledamöter i bolagsstyrelserna faktiskt minskar igen. Jag är medveten om att tappet är litet, men varje steg bakåt gör att de där 158 åren för mina döttrar blir fler. I motvind duger det inte att krypa in i kajutan och gömma sig, utan det gäller att fatta rodret och styra upp igen. Det är dags att sluta kvotera in män, vilket är det stora problemet. Siffrorna visar entydigt att män varit privilegierade när det gäller styrande positioner i samhället. Det är inte första gången som vi debatterar det här i kammaren. Svaret brukar, som i så många andra fall, vara att det är marknaden som ska sköta det här. De privata intressena måste själva få bestämma, annars blir det ett intrång i äganderätten. Frågan är ju vad man tycker är viktigast. Man får äga, man får tjäna pengar och man får välja vilka personer man vill ha med i sin styrelse. Men vi socialdemokrater anser inte att man får undanhållas möjligheten för att man tillhör ett visst kön. Alla ska erbjudas samma möjligheter. hindrar konservativa strukturer det här. För det är väl inte så att kompetensen sitter i könet? Vad vill företrädarna för den moderatstyrda regeringen säga till de kvinnor som ser sig förbisprungna av män trots att deras meriter och utbildning vägt tyngre? Vad vill ni säga till mina döttrar? Att de ska vänta till och att det blir Sagas och Tovas barnbarns barnbarn som får samma rätt som sina killkompisar? Vi behöver en lagstiftning som bryter mot det konservativa mönster som gör att kvinnor är underrepresenterade i bolagsstyrelser, och vi behöver en regering som tar det här på allvar. 51 (): Association betyder sammanslutning, och det är inom associationsrätten som rättsregler beträffande olika former av samverkan för ekonomiska eller ideella syften behandlas. Många av dessa samverkansformer har mycket gamla traditioner. Det märks bland annat när vi försöker förändra hur det ser ut med jämställdheten och könsfördelningen i bolagsstyrelserna. Jag kommer att uppehålla mig vid könsfördelning i bolagsstyrelserna, och jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation 2, även om vi naturligtvis också står bakom den andra reservationen. kom en utredning med det utmärkta förslaget att en styrelse ska bestå av ledamöter av varje kön. Utredningen innehåller flera förslag som jag inte tänker gå in på i detalj, men en viktig sak är att utredaren konstaterar att hennes förslag inte innebär någon inskränkning av äganderätten. Äganderätten var borgaralliansens och Svenskt Näringslivs favoritargument för att såga utredningen. Förslaget om kvotering kallades av alliansen för kvalificerat vansinne. I dagens betänkande uttalar alliansmajoriteten att det skulle vara oacceptabelt att göra ingrepp i ägarkollektivets, bolagsstämmans, rätt att självständigt utse sina företrädare i företagsledningen. Här är det snarare alliansregeringen som visar prov på kvalificerat vansinne. I stället för att ta vara på föreslagen och därmed stärka jämställdheten och könsfördelningen i bolagsstyrelserna skickade regeringen denna utredning direkt i papperskorgen. I de aktiebolag där staten har bestämmande och inflytande hade den tidigare regeringen ställt upp delmålet att andelen kvinnliga styrelseledamöter skulle vara . Målet nåddes genom ett kontinuerligt och systematiskt nomineringsarbete. var den genomsnittliga andelen kvinnor i helägda statliga bolag . Detta kan jämföras med statistik från som avsåg förhållandena . Enligt den var av styrelseledamöterna i privatägda aktiebolags styrelser kvinnor. Det finns med andra ord flera skäl till att vi ska behålla våra statliga företag och använda vår ägarstyrning för ökad jämställdhet. Regeringen påstår att det är ett problem att det finns så få kvinnor i styrelserna, men den enda lösning som presenteras är kvinnors egna initiativ. Så länge vi män som grupp inte vill släppa ifrån oss en bit av kakan kommer vi aldrig att få någon jämställdhet, vare sig i bolagens styrelser eller någon annanstans. Ett annat argument som flitigt används i debatten är att en lag om kvotering skulle minska kompetensen i styrelserna. Det skulle helt enkelt inte finnas tillräckligt många kompetenta kvinnor att rekrytera. Vet allianspartierna om att av de personer som tar examen vid våra universitet och högskolor är kvinnor? Ser man till kompetensen borde det rimligtvis vara fler kvinnor än män i styrelserna. Men alliansen vill som sagt inte ta problemet på allvar. I stället pratar ni om att kvinnor ska få lättare att starta företag i vårdbranschen. Som om det skulle bryta den manliga dominansen i redan existerande företagsstyrelser! Jag yrkar bifall till reservation 2. 52 (): betänkande heter Associationsrättsliga frågor, vilket jag egentligen tycker är ett hopplöst tungt och obegripligt namn på ett politiskt dokument. Jag funderar på hur mycket demokratiskt underskott som finns i ett sådant uttryck som associationsrättsliga frågor. Betänkandet innehåller i alla fall frågor om revisorer i små bolag, frågan om könsfördelning i bolagsstyrelser, regler om skyldigheter för de stora aktieägarna i förhållande till de mindre aktieägarna i aktiebolag och frågan om en översyn av lagen om ekonomiska föreningar. Jag inser att även om jag på det sättet försöker beskriva vad betänkandet handlar om med ord som skulle göra det möjligt för oss som inte är jurister att förstå vad betänkandet handlar om är det inte självklart att det blir enklare för det. Men politiken är ju till för alla, och därför tycker jag att det är viktigt att försöka anstränga sig för att göra saker mer lättbegripliga. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2 i betänkandet, den reservation som handlar om könsfördelning i bolagsstyrelser, så att jag inte glömmer bort det. Det finns nämligen två motioner i betänkandet från som lyfter fram frågan och även några motioner från socialdemokratiska ledamöter. De här motionerna är inte identiska på något sätt. De har både olika argumentation, olika konkretiseringsnivåer och olika idéer om hur man ska gå till väga för att åstadkomma en jämnare könsfördelning i bolagsstyrelserna. Jag tänker så här: Om de kvinnor som med god marginal har den kompetens som erfordras för att sitta i bolagens styrelser verkligen finns pågår det en allvarlig diskriminering i vårt land. Vi kan rimligen inte acceptera att det pågår en diskriminering av en massa kompetenta kvinnor så att de inte får den karriär som de egentligen, i ett rättvist system, skulle ha möjlighet till. Så kan det väl ändå inte vara. Det är väl inte rimligt att det svenska näringslivet systematiskt skulle diskriminera kvinnor. Därför måste det i stället vara så att det i inte finns kvinnor med den kompetens som erfordras för att de ska kunna ta de styrelseuppdrag som helt verkar vara förbehållna män. Så måste det vara om det inte förekommer en oacceptabel diskriminering, vilket vi väl ändå måste utgå från att det inte gör. Eftersom ägarna naturligtvis självklart ska kräva den bästa styrelsen det är deras uppdrag är det kört för kvinnorna. Frågan är därför hur vi löser det hela. Jag kan inte se någon annan lösning än att man på något sätt lagstiftar om en jämnare könsfördelning i bolagens styrelser. Kanske kan det ske stegvis under någon sorts genomförandeperiod, med delmål och sådant, för då tvingas näringslivet att ge kvinnorna möjligheter att skaffa sig erfarenheter i karriärapparaten. Som sade handlar det inte bara om examina, utan styrelseuppdrag kräver också mycket erfarenhet och tillgång till nätverk, sådant som det tar tid att bygga upp. Då skulle näringslivet bli tvunget att ge kvinnorna den möjligheten så att tillräckligt många ska platsa på den kravnivån, detta för att det ska finnas tillräckligt många kvinnor som också utgör det bästa valet. tror jag inte att verkligheten är sådan att dessa kvinnor inte finns. Jag tror att de redan finns, och i så fall pågår en diskriminering. Det kan vi inte acceptera. Därför är jag övertygad om att ifall skulle genomföra någon form av lagstiftning som tryckte på näringslivet på det här området skulle den lagstiftningen kunna vara ganska tuff. Man skulle kunna sätta en ganska vad gäller krav på en representation som omfattar av det underrepresenterade könet, i de allra flesta fall kvinnor. Tidsperioden kunde vara på kanske , och därefter skulle man kunna ha en förhandling med näringslivet. Det är klart att man måste bygga upp kravet successivt genom någon sorts inventering och känsla för hur det står till, om alla dessa kvinnor redan finns eller om det krävs en period för att kvinnor ska hinna skaffa sig de erfarenheter som behövs. Jag vill därför inte säga att man ska ha nått halva vägen eller något sådant, utan det måste man naturligtvis ha en noggrannare beredning av och en diskussion om med näringslivet och andra intressenter, just för att få en bra bild av vad som är möjligt att tänka sig. Det kan vara lite trögt i början, men det kan inte finnas några rimliga motiv eller argument för att det inte ska vara möjligt att genomföra inom till exempel en sexårsperiod. Jag tänker så här: Antingen finns det en massa kompetenta kvinnor som utsätts för en oacceptabel karriärdiskriminering, och då måste vi göra någonting åt det, eller så har det system som vi har för rekrytering av kvinnor inom näringslivet inte förmått locka särskilt många kvinnor att skaffa sig de erfarenheter och kunskaper som krävs för att kunna göra styrelsekarriär. Och menar jag att vi måste göra någonting åt det. Vi vet att de företag som vågar ta in kvinnor i sina styrelser i huvudsak har mycket goda erfarenheter av det.