prot · GX0917 · 2009-10-20 00:00:00 — Mina frågor är egentligen: Varför är ministern inte beredd att göra skillnad? Varför är ministern inte beredd att flytta fram positionerna? Varför är ministern inte beredd att göra någonting över huvud taget när det gäller den här frågan? 22 (): Precis som före mig var inne på är det fler och fler som arbetar på oregelbundna arbetstider. Jag tänker delge ministern ett exempel. Det är , och snart ska och till dagis. Just den här dagen är det lite problem i familjen, för det är lite knepigt att lösa det här med barnomsorgen. Pappan i familjen jobbar men kommer inte hem förrän . Mamman jobbar kvällsskift inom vården. Det handlar om att få familjelivet att gå ihop mellan och 19 . Vid tio tillfällen har man ett bekymmer för hur man ska få barnomsorg. Detta får man alltså lösa med hjälp av goda vänner, släkt och anhöriga. Det kan inte vara acceptabelt i dagens samhälle med tanke på hur arbetslivet har förändrats och med tanke på arbetslinjen. Och det är ju det vi vill. Vi vill väl att människor ska komma ut i arbete och ha möjlighet till arbete. vet vi att det finns framför allt kvinnor som kommer i kläm. Arbetslösa som söker arbete och får ett jobb inom ett yrke där det ingår kvällsarbete och nattarbete får kanske ingen barnomsorg eftersom det inte är så många kommuner som tillhandahåller det. Det finns kommuner som tillhandahåller barnomsorg på obekväm arbetstid, men i och med att det inte är ett krav eller en rättighetslagstiftning är det inte alla kommuner som tillhandahåller det. Då kan kontentan bli, vilket ett flertal tyvärr vittnar om, att man inte kan söka ett visst arbete. Det finns också de som är anställda på arbetsplatser där arbetsledningen eller företaget lägger om arbetstiderna. Det kan vara en omläggning av arbetstiderna till treskift. Man klarar inte det som småbarnförälder om det inte finns tillgång till nattis i kommunen. Kontentan av det kan bli att man blir tvingad att säga upp sig för att man inte klarar barnomsorgen. Alla har inte nära och anhöriga som kan ställa upp och hjälpa till när man behöver lösa detta. I ett modernt där vi tycker att jobben är viktiga borde rättigheten till barnomsorg på obekväm arbetstid, det vill säga efter och fram till kl. 6 , vara samma rätt som att få barnomsorg . I svaret sägs att det är önskvärt och eftersträvansvärt. Det hjälper inte och föräldrar när de funderar på hur de ska få livet att gå ihop. Det känns väldigt märkligt med det svar som har fått. Man är inte från regeringens sida beredd att ta det här steget. När man ändå ser över skollagen och ändå håller på att göra förändringar vore det bättre att gå till att det blir en rättighetslagstiftning. Det är en fråga som vi s-kvinnor driver på. Vi tycker att detta är viktigt. Vi är oerhört glada över att Socialdemokraterna är beredda att ta ett steg i rätt riktning i den här frågan till skillnad från regeringen som tror att man kan klara sig med önskvärt och eftersträvansvärt. 23 Utbildningsminister (): Det är oerhört vilken kritik jag får för denna regel. Sanningen är att det är exakt samma regel som denna regering föreslår som den gamla socialdemokratiska regeringen har haft sedan 1985 års skollag. Under alla de ni satt i regering var det exakt samma regel som den som vi nu föreslår. Men är ni kritiska i opposition. Varför ändrade ni inte regeln när ni satt i regering? Jag vet varför ni inte ändrade den. Utöver allt det ni säger finns det en liten detalj som ni inte nämnde. Ska man införa en rätt på det ni säger kostar det . Det kostade knappt 400 miljoner när gjorde beräkningen, men den beräkningen är . Bedömningen är att det kostar uppåt en halv miljard, mellan 400 och 500 miljoner . Den detaljen glömde ni att nämna. I det budgetförslag som Socialdemokraterna har lämnat till är det av den summan som är täckt. Det ni står och säger saknar täckning i era budgetförslag. Det är klart att det går att kritisera mig för att inte alla barn får vara på nattis, men i ert eget partis budgetförslag finns det inga sådana förslag, inte tillnärmelsevis. Ni kan stå och säga hur mycket som helst att ni ska lägga förslag i om nya paragrafer. Det kan ni väl göra, men pengarna måste på bordet. Det kostar pengar om man ska ha förskollärare anställda . gör en stor sak av att det står att förskola inte ska tillhandahållas . Då måste vi reda ut begreppen lite. Det vi diskuterar måste väl ändå vara barnomsorg , inte förskola, den läroplansstyrda verksamheten med undervisning. handlar det om att barnen i allt väsentligt ska sova med någon vuxen närvarande. Det är väl inte den läroplansstyrda verksamheten vi talar om då. Så fungerar inte läroplanen i mitt skolväsen i alla fall. Det är väl barnomsorg vi talar om. gjorde en stor sak av att det stod att förskola inte ska erbjudas, men det är klart att det är barnomsorg vi talar om , att man ska ha tillsyn för barnen. Då är regeln den som den gamla regeringen hade och som vi föreslår. Vi förstärker det något i skrivningarna. Man ska ha rätt till en individuell prövning, men det finns ingen rätt att få nattis om kommunen prövar det och säger nej. Man kan inte gå till domstol efteråt. I det exempel som tar upp skulle inte ens med den mest långtgående rättighetslagstiftning och föräldrar få rätt till nattis. Om man är ett gift par och, om jag förstod det rätt, kvinnan jobbar i vården kommer även med en rättighetslagstiftning om man inför det och lägger en halv miljard kommunen att säga till den familjen att hon faktiskt får be sin arbetsgivare att flytta arbetstiden till . Ska man tillgodose exempel med rätt till nattis talar vi om många miljarder i kostnad. Det är inte som med allmän förskola att alla har rätt till det. Man skulle kunna ha en bestämmelse i skollagen om att man har rätt till det efter en mycket sträng prövning när man har uttömt alla andra möjligheter med att flytta sin arbetstid och med morfar och farmor och allt vad det är. När inget sådant fungerar skulle man kunna få rätt till det. Men även då kostar det en halv miljard , och ni avsätter 100 miljoner i er budget. Er kritik mot mig skulle vara lite mer trovärdig om det fanns en tillstymmelse till förslag i ert eget partis budget som tillgodoser det ni säger med den höga retoriken. 24 (): Om ministern försökte lyssna i stället för att göra retoriska knep vore det mycket enklare. Jag bara nämner vad man skriver om förskolan i det här förslaget till lagstiftning som inte står skollag. Jag frågar mig varför det är så viktigt att markera just det. Debatten handlar om omsorg. Det är det vi diskuterar. Andan i så mycket av det ni skriver är att det inte ska göras något åt den här frågan. Det finns ingen vilja, bara hinder, problem och undanflykter. Det är det intryck som ministern ger här. Den paragraf som ni har skrivit innebär egentligen ingenting som flyttar fram någon position. Oavsett om vi har haft socialdemokratisk regering eller hade borgerlig regering går tiden och samhället utvecklas och förändras. Det blir mer moget att ta vissa steg . Vi tycker att det börjar bli moget att lösa den här frågan nu definitivt, oavsett vilka regeringar vi har haft tidigare. Det argument som du lyfter fram om varför inte gjorde någonting håller inte heller. Det är bara en undanflykt för att du inte vill ta det här ansvaret . När det gäller pengarna finns det nog ingen i den här kammaren som med exakthet kan reda ut hur mycket det här kostar. Om viljan fanns att lösa det här satte man sig ned med kommunerna och diskuterade igenom frågan och tittade på hur man löser det ekonomiskt. Man kan till och med titta på en blandfinansiering med kommunala och statliga medel. Man kan se på olika former. Det vi gör till skillnad mot er är att vi nu i vår alternativbudget markerar ett första steg med 100 miljoner. Vi har i alla fall 100 miljoner. Du har till detta. Det visar väl om något att du inte vill, att ni inte är intresserade och att ni försöker hitta hinder i stället för möjligheter. Vi är beredda att ta steg och försöka ta tag i den här frågan. Vi anser att tiden definitivt är mogen. En lagstiftning där man å ena sidan pekar på skyldigheten för kommunen och å den andra sidan understryker att det inte finns någon rättighet till plats blir för en allmänhet som sitter i det här trångmålet rätt så obegriplig. Det inträffar från tid till annan att människor sitter i en specifik situation och börjar leta i lagtexter och annat för att se vad de har för rättigheter. Då söker man vägledning. Det här blir någon sorts moment 22. Man kommer fram till att man har rätt fast man inte har rätt. Det är den typ av lagstiftning vi producerar . Sedan får det vara hur det vill med vilka regeringar som har suttit tidigare. Vi är självständiga människor i någon sorts utveckling, kan man hoppas. Då är det att ta det här steget , ministern. Man för bort ansvaret från kommunen till föräldern i de här förarbetena. Man markerar att man ska titta på förälderns egna möjligheter att ordna omsorgen för sina barn. Det är oerhört viktigt att det undersöks. Det är nog så att det är det första som undersöks i de här fallen: På vilket sätt kan jag fixa det här på ett eget sätt? Det är det många får göra . Just den typen av markeringar visar att det inte finns vilja i botten på det som ni skriver. Det är undanflykter som är grejen. Ni borde kanske ta lite intryck av den här debatten. I stället för att använda retorik där ni försöker slå tillbaka på olika sätt och hänvisa till gammal lagstiftning och regeringar som har avgått bör ni titta på hur nuläget ser ut. Bör detta lösas i ett modernt samhälle eller bör det inte? Jag anser att det bör lösas. Vad anser ministern? 25 (): Det är inte utan att man blir lite mörkrädd när man lyssnar på ministern som har ansvar för skolan och förskolan. Jag tänker på den syn han har på familjen och framför allt på kvinnan och på jämställdheten. Till och föräldrar är hälsningen att oavsett om det skulle införas en rättighetslagstiftning om nattis så skulle de inte få någon omsorg ändå. Men det just den här familjen i skulle behöva är barnomsorg . Just den här familjen är inte i behov av nattis. Oavsett det säger ministern att då ska hon be sin arbetsgivare att få ändra sin arbetstid till . Jag vet inte vad ministern har för erfarenhet av att samtala med sin arbetsgivare om att förändra sin arbetstid. Det är inte alltid det allra enklaste. Det som jag också tycker är allvarligt är att ministern på något sätt försöker spela bort korten i den här frågan genom att gå tillbaka och säga att vi gjorde ingenting. Men det är inte riktigt sant, för det var faktiskt så att i slutet av förra mandatperioden hade vi tagit några små steg framåt just i den här frågan. Vi hade sett att behovet av barnomsorg på obekväm arbetstid hade ökat, delvis för att fler jobbar men också för att fler jobbar som en följd av hur arbetslivet har förändrats. Därför hade vi tagit några kliv åt det här hållet, men det var ingenting som den här borgerliga regeringen var intresserad av. Därför tog man inte tag i och fortsatte med detta. Det ministern säger är alltså inte riktigt sant. Att sedan säga att man har rätt till en individuell prövning men därmed inte rätt till omsorg då har man ju inte kommit någonstans. 26 Utbildningsminister (): Det är sådana otroliga anklagelser mot mig och regeringen. Det skulle vara lite trovärdigare om ni hade anslagit pengar till det ni står och kräver, men ni har ju inte det. 500 miljoner kostar det. Då är det fortfarande en mycket sträng prövning, och det var det jag sade till : De 500 miljoner som en rättighet skulle kosta vid en sträng prövning kommer inte att tillgodose det exempel hon tar upp här. Det är inte det som vi föreslår, utan det är det som ni själva säger att ni föreslår, och så tar upp ett exempel som inte rimligen kommer att tillgodoses. Men det är först i en situation där det inte finns något annat sätt för den enskilda familjen att lösa omsorgen och nätter som en rättighet skulle finnas. Det är det man diskuterar. Det är klart att i det exempel som tar upp kommer kommunens utbildnings- eller socialnämnd, vilka det nu är som prövar det, att säga att det där får ni fixa. Ska man införa en oerhört stor rättighet så att man får omsorg så fort man begär det, då talar vi om många miljarder och inte de ynka 100 miljoner ni har föreslagit i er budget. säger att det inte finns någon seriös beräkning. Det håller jag inte med om. Den finns i . Där gjordes en mycket omfattande beräkning av kostnaden för att införa rätten. Kostnaden var då 350380 miljoner, och beräkningen gjordes i samarbete med , det vill säga kommunerna som ska betala det här. Om nu när han är riksdagsman tror att det går att skicka räkningen för samfinansiering till kommunerna tror jag att han har glömt hur det var att vara kommunalråd. Det funkar ändå så att om staten ska införa en skyldighet för kommunerna att erbjuda en rättighet för folk kommer staten att få skicka med pengar. Det är innebörden i finansieringsprincipen, och det tror jag att känner till. Den dag ni lägger upp 500 miljoner här på bordet och säger att ni vill införa en rätt, då bugar jag mig. Då är ni trovärdiga. Men när ni ropar om rättigheter och skäller på mig utan att ha pengar och utan att tala om hur det ska betalas är det ni säger ingenting värt. 27 (): I stället för att ha någon sorts funderingar om framtiden och om hur man ska lösa ett problem anser ministern att det är budgetfrågan som är avgörande. Det är den naturligtvis, men frågan är: Vill ministern eller vill han inte lösa det här problemet innerst inne i sitt hjärta? Har han drivit den här frågan i regeringen? Har han tittat på hur man flyttar fram positionerna eller har han slentrianmässigt bara tänkt att ja, vi skriver så här så händer det ingenting och då kostar det inga pengar? Vi har i alla fall ansträngt oss och plockat fram 100 miljoner som en start. Sedan kan man konstruera bidrag till hur det ska läggas upp om man har en allvarlig vilja. Det kan man göra på många olika sätt. Det bör självklart diskuteras igenom med SKL och kommunerna innan man lägger fram ett sådant förslag, och det vet ministern också. Men grundfrågan är faktiskt om man vill eller inte vill, och den enda slutsats jag kan dra är att ministern inte vill. vill inte gå vidare med det här. Det belopp ministern talar om, jag vet inte om det var 350 eller 380 eller 500 miljoner är det jättepengar det? Är det sådana oerhörda och oöverstigliga belopp att det inte skulle gå att lösa om viljan fanns? Vi har börjat; vi har 100 miljoner. Om det inte räcker får vi väl titta på det framöver och se hur vi går vidare. Men är det ni som sitter med regeringsmakten, och frågan är: Vill du eller vill du inte, ? kan jag inte tolka det som att det finns någon enda tillstymmelse till vilja att göra någonting åt det här problemet. Arbetslinjen som ni vurmar för gäller tydligen inte här. Att investera dessa pengar för att underlätta för näringslivet att få arbetskraft är alltså inte värt det över huvud taget. Har ministern drivit frågan eller har ministern inte drivit frågan? Det skulle vara intressant att få veta. har chansen att ge besked på den punkten i sitt slutinlägg. 28 Utbildningsminister (): Jag konstaterar att de 100 miljoner som Socialdemokraterna föreslår tar man genom att avskaffa den barnomsorgspeng som vi har infört. Det är den finansiering man har. Men barnomsorgspengen kan användas på obekväm arbetstid, så det är exakt samma pengar som regeringen själv föreslår som ni föreslår, och så gör ni stort väsen av nu ska det blir rätt till nattis. Men det saknas 400 miljoner. Ska exempel tillgodoses med nattis, då är det flera miljarder vi talar om. Det är lätt att stå här och veva stort. Vi föreslår till den bestämmelse som har gällt av socialdemokratiskt regeringsinnehav, och den dag ni kommer med en check på en halv miljard tycker jag att ert alternativ är trovärdigt. Jag tycker, , att kommuner ska försöka fixa detta. Det är därför vi skriver så här. Jag var borgarråd i , bland annat skolborgarråd. Vi ansträngde oss till det yttersta för att fixa detta. Det kunde vara personal som jobbade på och som uppenbart inte kunde flytta sin arbetstid från kvällen till andra tider. Vi ansträngde oss, och jag hoppas att de flesta kommuner gör det. Väldigt många gör det, men ska vi införa denna skyldighet kostar det en halv miljard, och jag konstaterar att inget parti i denna riksdag har något budgetalternativ där de pengarna finns föreslagna. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 5 § Svar på interpellation 2009/10:25 om översyn av mediekoncentrationen i 29 Kulturminister (): i har frågat mig om jag avser att ta något initiativ med anledning av krav på översyn av mediekoncentrationen i eller om jag anser att kravet är tillgodosett med skrivningen i budgetpropositionen, vilket arbete som jag är ansvarig för som pågår i med bäring på mediekoncentrationen i samt när arbetet beräknas vara avslutat och hur jag avser att det ska återrapporteras till . I budgetpropositionen anges, vilket konstaterar i sin interpellation, att regeringen inte finner skäl att initiera ytterligare insatser med anledning av tillkännagivande om behovet av en översyn av mediekoncentrationen i . tillkännagivande får anses uppfyllt genom den redovisning som lämnas i propositionen. De huvudsakliga skälen för regeringens ställningstagande är att frågan om ägarkoncentration bör ses i ett vidare perspektiv som innebär att fria och självständiga medier är en förutsättning för den mångfald i nyhetsförmedling och opinionsbildning som krävs i ett demokratiskt samhälle, att teknikutvecklingen och digitaliseringen har stor betydelse för olika aktörers och konsumenters möjligheter att etablera sig inom olika medier respektive ta del av medieutbudet och att ägandet endast är en faktor för att upprätthålla mediemångfalden. Det pågår ett fortlöpande arbete som sammantaget bidrar till att uppfylla de mediepolitiska målen om bland annat yttrandefrihet, mångfald samt massmediernas oberoende och tillgänglighet. Det handlar bland annat om att skapa goda förutsättningar för radio och tv i allmänhetens tjänst, för radio och tv i övrigt samt för dagspress och film. Som ett exempel kan nämnas den proposition om radio och tv i allmänhetens tjänst som överlämnades till . I övrigt pågår arbete inom de nämnda områdena och redovisning kommer . Mot denna bakgrund är jag alltså inte beredd att ta några ytterligare initiativ med anledning av det nämnda tillkännagivandet. Jag är däremot självklart beredd att föra en fortsatt diskussion kring mediemångfald och ägarkoncentration. 30 i (s): Tack, kulturministern, för svaret! Jag är självklart inte nöjd. Det tror jag att kulturministern förstår av min interpellation. Jag tror också att kulturministern har anat att jag inte skulle vara tillfreds med svaret som hänvisar till en halv sida i budgetpropositionen där ni säger att ni inte tänker göra mer. Regeringen har haft på sig. Det händer mer och mer på medieområdet att vi ser att ägarkoncentrationen bara går åt ett håll. har på sitt bord haft en annan översyn som regeringen har initierat. Den har resulterat i en rapport som sedan har remissbehandlats. Den handlar om budgetlagen. Den hanteringen hade jag kunnat tänka mig att man skulle ha kunnat komma med från regeringens sida i detta fall, men ingenting. I budgetpropositionen hänvisar regeringen till två rapporter. Det är ju två rapporter som faktiskt är återkommande, åtminstone Radio- och tv-verkets om medieutvecklingen. Det är en årlig rapport som just rapporterar dagsläget men som faktiskt inte gör några djupare analyser, framför allt inte några konsekvensanalyser. De lämnar ju också återkommande så kallade medienotiser, som detta är. Det är bra rapporter. Jag har läst dem båda två. Det finns mycket att hämta där. Men det är klart att jag också kan känna att hade kulturministern tagit de här rapporterna på allvar hade man kanske från regeringens sida velat se djupare på vilka konsekvenser ägarkoncentrationen kan få. Nordicom skriver faktiskt i sin rapport om medieutvecklingen att en ökad grad av avreglering, privatisering, ägarkoncentration, konkurrens och kommersialisering bidrar till omstrukturering av hela mediemarknaden. Dessa förändringsprocesser i mediesystemet skapar ett stort behov av kunskap om mediernas roll och villkor i samhället. Jag tycker att man ganska tydligt säger att vi behöver en ökad kunskap. Jag är, som jag också har sagt till kulturministern , inte helt säker på att jag vill ha en ägarkoncentrationslag eller en medieägarlag som den heter i . Men jag ser alltså ett jättestort behov av att man gör en djupare analys av detta. Rapporterna är faktiskt också skrivna av samma författare, därför är de ganska likartade. Jag tycker att regeringen även har snävat in sin kunskap när man lyfter fram just de här två rapporterna. I budgetpropositionen tar man också upp teknikutvecklingen. Där skriver också att genom möjligheten att lansera nya nischkanaler, exempelvis med den digitala tekniken, har faktiskt de tre koncernerna , och , som är de största, kunnat behålla eller till och med öka sina tittarandelar. De svarade 2008 för av den totala tittartiden. Även om tekniken inbjuder till ökad mångfald har det faktiskt inneburit att det är de stora bolagen som har tagit även den marknadsandelen. 31 (): Jag tycker att det är en viktig fråga som i väcker i interpellationen om översyn av mediekoncentrationen i . Jag tycker dock att det är ett ännu bättre svar, nämligen att statsrådet säger att vi måste sätta punkt för just den här diskussionen. Frågan är, herr talman, vad det är för mediekoncentration vi har i . Jag är ganska gammal så jag var efter valet på restaurang Oxen, Ingenjörshuset i , när den nyblivne oppositionsledaren uttryckte sin oro för tystnadens konformism ett mycket känt begrepp . Blev det så? Av olika anledningar blev det absolut inte på det sättet. Vi fick inte alls den mediekoncentration som han tänkte sig. Tvärtom fick vi, inte minst genom teknikens utveckling och införandet av lokalradio, närradio och så vidare, en väldig spridning av dem som kunde ta del av olika nyheter. , om vi flyttar i tiden, kan vi konstatera att det nästan inte finns några begränsningar om man själv vill göra sig en blogg. Man blir sin egen opinionsbildare. har naturligtvis i rätt i ett avseende, nämligen att de stora mediehusen, som de nu heter förut var det tidningar har anpassat sig i väldigt hög grad och anammat de olika nya metoderna och medlen genom att använda sina kunskaper, framför allt när det gäller nyhetsförmedling. Nyheter är alltid gratis, men god journalistik kostar. Det är den avgörande skillnaden. Vem ska betala den goda journalistiken? Jag tycker att man i dagens läge egentligen borde vända på själva frågeställningen, som professor vid har gjort, och ställa sig frågan: Varför finns det så stor medieskugga i stora delar av ? Väldigt många kommuner saknar i dagens läge ordentlig bevakning av vad som händer i kommunerna. I storstadsområden som är det sällan stora tidningar, , , och , bevakar någonting om vad som händer i de stora kommunerna, till exempel och . Men i område har i och fortfarande en alldeles utmärkt bevakning i skriftlig form om man vill prenumerera på tidningarna i de befolkningsmässigt mycket mindre områdena. Jag vill ställa en fråga till statsrådet : Funderar ni någonting på vad man kan göra för att bryta den medieskugga som finns på många håll i vårt land? Det finns människor som säkert skulle vilja ta del av god bevakning av lokal journalistik men faktiskt inte får detta på grund av att marknadskrafterna är omvända på dessa platser, det vill säga det finns inte underlag för den typen av journalistik. I storstadsområdena finns ganska goda exempel på detta i fråga om de största kommunerna . Se bara på i . Hur vet man vad som händer i en ganska stor kommun? Det måste nästan vara så att om det har ett sådant brinner ned för att ska rapportera någonting från .