prot · GX0923 · 2009-11-04 00:00:00 — Näringsminister har tagit initiativ och träffat bensinbolagen för att se hur vi kan utveckla detta tillsammans och hur vi kan vidta åtgärder. Det kommer medel via landsbygdsprogrammen för att förbättra samhällsservicen. Ett antal steg har tagits för att möta den här utvecklingen. Det är en grundläggande skillnad i alliansens och syn på vem som ska ta ansvar. Det är en ganska tydlig skillnad. I grunden är det verksamhetsutövare eller företag som har ansvaret om man har förorenat marken. Det är den grundläggande principen. Jag har svårt att se att man frångår den principen. Då frångår vi principen att förorenaren ska betala. 100 (fp): Utvecklingen av som industriland har efterlämnat ett stort antal förorenade områden. Från söder till norr hittar vi marker som är så förorenade att de riskerar att skada människors hälsa och miljö. Det är framför allt träimpregneringsverksamhet, sågverk, massa- och pappersindustri, glasindustri och gruvor som har lämnat kvicksilver, bly, arsenik och dioxiner kvar i mark och vatten. För att avhjälpa ett område utan ansvarig ägare eller någon som kan betala finns det statliga medel att söka. Kommunen är ofta huvudman och avkrävs en egenavgift på . Som vi har hört kan en sådan här behandling ofta vara mycket omfattande och dyr. Kommunerna vet inte ens vad notan kommer att landa på hur mycket det kommer att kosta. Framför allt små kommuner har inte pengar till egenavgiften. Det innebär att prioriterade områden som skulle kunna åtgärdas inte saneras . Propositionen föreslår att kravet på delfinansiering från kommunerna ska avskaffas. Behovet av sanering ska fullt ut stå i centrum. Detta är utmärkt, tycker jag. Propositionen förtydligar också ansvarsfördelningen och den statliga organisationen för avhjälpande av förorenade områden. Syftet är att arbetet ska gå fortare och att kunskapen hos myndigheterna ska tas till vara bättre. Det är förstås välkommet. Ägarlösa vrak och övergivna båtar kan också utgöra föroreningsproblem genom till exempel läckage av oljor, metaller och farlig last. Problemen med de ägarlösa vraken och myndighetsansvaret för dem behandlades i propositionen En sammanhållen svensk havspolitik. Vid EU:s senaste miljöråd som, liksom övriga miljöråd just , leddes av den svenske miljöministern antogs slutsatser för att förbättra situationen gällande nedmontering av dagens fartyg. De flesta av västvärldens fartyg, vilket också kan inkludera svenska fartyg, hamnar på för upphuggning och nedmontering. EU-länderna har enats om en strategi om att fartyg med stark koppling till EU ska nedmonteras endast vid säkra anläggningar. uppmanar EU-länderna att implementera den nya om fartygsåtervinning. Det är viktiga steg framåt internationellt. Jag ska nu övergå till att tala om det avfall som vi alla träffar på i vår vardag. I producerar vi ungefär avfall per person . Det finns ett stort engagemang från medborgare, fastighetsägare och entreprenörer och även från kommuner och producenter för att avfallet ska tas om hand på bästa sätt. finns det mycket kvar att göra. Det finns ett citat som jag tycker är bra: Avfall är det som finns kvar när fantasin är slut. Detta har jag sett många exempel på. Det finns mycket att göra av avfallet. I mitt hemlän, , har jag besökt många företag som gör nya produkter av andras avfall. Av frityroljor blir det tvättmedel och drivmedel. Restprodukter från pappersmassefabriker blir trädgårdsprodukter. Uttjänta produkter blir råmaterial för nya produkter. I betänkandet finns det en reservation om att nya mål bör sättas för återvinningen. Jag håller med om att vi behöver sikta högre och skapa drivkrafter för nya lösningar. träffade producenter och kommuner en överenskommelse om att öka målen för återvinningen. Ett samverkansorgan kallat Återvinningsforum har inrättats. Regeringen ser positivt på denna överenskommelse och ger dem för att komma till ett resultat. Jag utgår från att det går framåt i diskussionerna och att regeringen följer detta arbete. kommer med en ny avfallsplan i vilken man kommer att se över målen för den totala materialåtervinningen. Med ett gott underlag kommer vi att kunna sätta genomtänkta och ambitiösa mål för den framtida återvinningen. När miljö- och jordbruksutskottet har haft debatter om avfallsfrågor har jag särskilt betonat omhändertagandet av farligt avfall, särskilt elektronikavfallet. Ungefär av hushållens farliga avfall är på drift. Ett problem tror jag är att många behöver åka till återvinningscentraler utanför städerna för att lämna smått elavfall och ljuskällor. som finns i ungefär en tredjedel av kommunerna kan till exempel vara en lösning. är Sverigebäst på att hantera det farliga avfallet. Man har satt upp en nollvision och har för avsikt att det inte ska finnas något farligt avfall i det brännbara avfallet . Vad har man gjort i ? Man har analyserat hushållsavfallet genom plockanalyser och satt in särskilda åtgärder mot det som man har hittat. Man har placerat ut återvinningsholkar och massivt informerat i medier och i skolor. Genom detta har det farliga avfallet drastiskt minskat. På köpet har insamlingen av förpackningar och tidningar ökat kraftigt. Jag tycker att fler kommuner borde följa exempel. I EU behandlas just nu två avfallsdirektiv för elprodukter. Bland annat finns det förslag om ett ökat informationsansvar för producenterna. Det är angeläget att driver på för att ett sådant beslut fattas. har inför diskussionerna arbetat fram en rapport där man har föreslagit att det behövs bättre information till hushållen. Utskottet välkomnar i betänkandet detta arbete. Avfallshantering handlar till stor del om information och motivation, där vi alla som individer kan göra en hel del. Men samhället har ett ansvar för att se till att det finns en infrastruktur som underlättar för människor att göra rätt. Producentansvarssystemet där producenter tar ansvar för vissa utpekade produkter från design, via produktion till omhändertagande är i sig bra men bör förstås fortsätta att utvecklas både vad gäller krav på servicenivå och vad gäller det som ska falla under producentansvaret. Jag har till exempel läst ett förslag om producentansvar för kläder. Det har varit uppe till diskussion men förkastats. Det är möjligt att det finns bättre system att få hållbarhet i den stora produktionen av kläder. Men helt klart är att det finns utvecklingspotential på detta område. I tidningen och Miljö läste jag att i är textilier ett av sju prioriterade avfallsslag att ta om hand för återvinning. Det används som fyllnadsmaterial och industritrasor och kan i viss mån också spinnas om till ny textil. bomull kan till och med göras om till biogas och etanol. Mot den bakgrunden är det väl dumt att kläder som har blivit en så stor konsumtionsvara ofta går till förbränning? EU har ställt upp en hierarki som jag tycker är ett väldigt användbart rättesnöre för vad vi ska göra med vårt avfall. Vi ska främst minska det, sedan återanvända det, därefter återvinna det, sedan förbränna och energiutvinna det och slutligen deponera det. Vi bör inte gå nedåt i hierarkin förrän det är nödvändigt. Ju högre vi stiger i hierarkin, desto bättre är det för klimatet och desto förnuftigare hushållar vi med jordens råvaror. Från riksdag och regering kommer vi att fortsätta att arbeta med ökade styrmedel och regler för att nå ett bättre omhändertagande av avfallet och sluta kretsloppet. Med detta sagt yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 101 () replik: De flesta av de mål för återvinning som har beslutat om har överträffats. Inom området förpackningar finns det lite att jobba med. Men vi är mycket nära att uppfylla målen. Det är alltså av stor vikt att det görs en samlad analys av den aktuella återvinningsgraden inom ramen för producentansvaret just för att vi ska kunna höja återvinningsgraden. Om vi i stället lutar oss tillbaka och sitter nöjda, som majoritetens företrädare verkar göra, kommer det troligtvis inga initiativ för att höja återvinningsgraden. Jag vet inte om jag hörde rätt , men har majoriteten och några planer på att vässa målen för återvinning och höja återvinningsgraden, eller ska det utredas lite till? 102 (fp) replik: Jag försökte verkligen i mitt anförande visa engagemang för dessa frågor och inte alls säga att jag var nöjd. sade jag att det är viktigt att vi arbetar framåt. Det system som vi har är grundläggande bra, men det kan förbättras. Visst är det så. Självklart ska vi arbeta med det. Jag nämnde att vi inväntar bland annat en nationell avfallsplan som ska komma från där man ser över den totala situationen för materialåtervinningen. Det är väldigt viktigt att vi har realistiska mål men förstås också ambitiösa. Målsättningen ska vara att så mycket som möjligt ska materialåtervinnas. Men det är viktigt att vi också gör detta på goda grunder. Jag skulle vilja ställa följande fråga till : Vad tycker du är en bra siffra att ha för dagens mål? Jag tycker också att det är viktigt att vi höjer målen. Men exakt vilken siffra tycker du att vi ska ha? 103 () replik: Att vänta innan vi ska öka målsättningen tycker jag är en väldigt . Jag tycker att man borde kunna skynda på det lite grann. Målet för en långsiktig och hållbar avfallspolitik och ett utvecklat producentansvar måste komma så nära en hundraprocentig återvinningsgrad som möjligt. Ambitionsnivån måste därför ständigt höjas genom att man ständigt sätter upp nya mål som incitament för att ytterligare höja återvinningsgraden. Jag vet inte om jag hörde rätt, men är det verkligen så att vi måste vänta innan det kommer några som helst seriösa förslag som gör att vi kan höja målsättningen? 104 (fp) replik: Självklart är detta någonting som vi måste arbeta med och försöka plocka fram nya goda idéer. Men i fallet är det så att producenterna tillsammans med kommunerna själva har bestämt sig för att ha en dialog. De vill gemensamt höja målen, och de har satt upp denna tidsplan. Regeringen bedömer att det arbetet är viktigt och att det är viktigt att dessa två parter får diskutera med varandra. Sedan är det klart att det är viktigt att vi från sida och från regeringens sida lämnar uppdrag och också följer myndigheternas arbete. Jag vet att det har kommit till exempel en rapport från om insamling i materialströmmar. Den rapporten kan vara viktig att analysera för att man ska se om den ska påverka de mål och de insamlingssystem som vi har. Jag håller med om och jag är glad för det visade engagemanget när det gäller att vi naturligtvis ska fortsätta att höja våra mål. Som individer kan vi göra det genom att anstränga oss. Men jag tror även mycket på information, motivation och enkelhet. Jag vet också att kommunerna kan göra mycket själva. 105 (): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på samtliga motionsyrkanden. I den proposition som betänkandet bygger på föreslås en lagändring som vi verkar vara väldigt överens om när det gäller att avskaffa miljöskadeförsäkringen och saneringsförsäkringen. Den som har upplevt de problem som har funnits i en del kommuner som har velat göra insatser men inte har haft de resurser som krävs för det inser att detta är någonting som kommer att göra skillnad och som kommer att underlätta. Det tycker jag att vi ska vara tacksamma för när vi har fattat detta beslut. Det är också någonting som jag som kristdemokrat i andra sammanhang vid olika tillfällen under har varit med och jobbat för. För att inte alltför mycket upprepa vad som sagts det kan ju bli så när man kommer upp i slutet av en debatt ska jag bara säga några ord om avfallsproblemet med uttjänta fritidsbåtar plast- och aluminiumbåtar som lämnas vind för våg, som det händer en olycka med eller som kanske inte används av rätt ägare. Den uttjänta båten finns där och utgör en miljöfara. För barn och ungdomar är den spännande. Kanske läcker den olja och annat och är ett elände. Statskontoret har utrett frågan om ägarlösa vrak och övergivna båtar. Det behövdes verkligen. träffades en överenskommelse den hörde vi lite grann om mellan producenter och kommuner, med det gemensamma målet ökad återvinning. Producenterna var företrädda av FTI och Svensk Glasåtervinning. Kommunerna var företrädda av Kommuner och Landsting och av Avfall . Samförståndslösningen är resultatet av ett förhandlingsarbete som skett på uppdrag av regeringen. I överenskommelsen uttalas att medborgarnas vilja att källsortera ska mötas med en ambition om närhet, tydlighet och återkoppling. Syftet är att insamlingssystemet genom en ständig utveckling ska säkerställa att av de förpackningar som hushållen väljer att sortera ut omhändertas. Jag tycker att detta är ett bra exempel på hur man ytterligare kan öka motivationen för den enskilde att ta sin del av ansvaret för en bättre totalmiljö. Det här är också något som gör det lätt att för barnen tala om varför man ska göra på ett visst sätt för att vi ska få en bättre miljö måste vi lära också barnen. Det handlar alltså inte bara om beslut utan också om att vara ett föredöme och om att leva efter våra regelverk på olika områden. Det sagda är helt kort något om olika problemområden men också exempel på vad som händer utifrån regeringens tydliga agerande även i de här delarna av miljöområdet. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 15 § En ny organisation för veterinär service och vid utbrott av smittsamma djursjukdomar Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2009/10:MJU7 En ny organisation för veterinär service och vid utbrott av smittsamma djursjukdomar (prop. 2008/09:211). 106 i (s): ska vi debattera och besluta om propositionen En ny organisation för veterinär service och vid utbrott av smittsamma djursjukdomar ett område som berör oss alla mer än man vid en första anblick kanske tror. I propositionen föreslår regeringen långtgående åtgärder som kommer att splittra det som är en mer än väl fungerande och nationellt heltäckande organisation av distriktsveterinärer som ska garantera en tidig upptäckt och dessutom en kraftfull behandling av smittsamma djursjukdomar. Man kan sannerligen fråga sig varför. Det enda svar jag kan uttyda utifrån propositionen och en tidigare interpellationsdebatt med jordbruksminister är att man gör de här förändringarna bara därför att man kan, inte därför att man behöver. hävdade i vår interpellationsdebatt till exempel att propositionen i praktiken inte kommer att innebära någon förändring. Jag tycker att det är ett oerhört märkligt uttalande, för i så fall skulle det väl inte finnas någon anledning att över huvud taget genomföra en förändring. Men det är klart att det finns en anledning. Det finns en ideologisk förklaring, men det är också den enda. I betänkandet finns en mycket tydlig beskrivning: För att uppnå ett gott djurskydd och en god djurhälsa krävs ett gott smittskydd. Ett gott smittskydd har också betydelse för folkhälsan. Det finns smittämnen som på ett naturligt sätt kan spridas mellan djur och människa (zoonoser), ofta via animaliska livsmedel men också direkt från djur till människa. Många zoonoser kan leda till allvarlig sjukdom hos människor, t.ex. salmonella och tuberkulos. Utbrott av smittsamma sjukdomar kan få stora samhällsekonomiska konsekvenser. När gick med i EU blev en av konsekvenserna ett sämre gränsskydd. Risken att smittsamma djursjukdomar förs in i landet har markant ökat. kan vi inte heller bortse från de klimatförändringar som sker och som gör att antalet sjukdomar på våra breddgrader ökar. Ett exempel på detta som de flesta av oss känner till är blåtunga som sprids genom en sorts knott som vi inte förut haft i denna del av . får vi in leishmaniasmittade hundar. Den franska hjärtmasken, som är oerhört plågsam, finns inte långt bort. Vi har här blåtunga, fågelinfluensa och salmonella alla kända sjukdomar som orsakar stor skada och lidande. Vår ambition måste vara väldigt tydig: Vi måste hålla dessa sjukdomar borta! Men när de ändå lyckas komma in i landet måste vi oerhört snabbt, effektivt och kraftfullt bekämpa dem precis som vi gör i och med den tajta och välorganiserade struktur som vi har på smittskyddsområdet. Att vi, som jag sagt, står inför stora utmaningar när det gäller smittsamma djursjukdomar är alla överens om. Vi är också överens om att vi har en väl fungerande organisation på området. hyllas internationellt för en väl fungerande smittskyddsberedskap. Vad gör då regeringen? Jo, man bestämmer sig för att den veterinära jourverksamheten och smittskyddsberedskapen ska läggas ut på anbud. Organisationen ska konkurrensutsättas. Jo, därför att det går. Inte någonstans, vare sig i propositionen eller i förarbetet till propositionen, sägs det någonting som redogör för hur detta skulle förbättra den svenska smittskyddsberedskapen. I stället handlar det om just konkurrensutsättning. Visa på det land i världen där man genom konkurrensutsättning på området har fått ett säkrare smittskydd! Då kan vi börja snacka om det. Men det handlar inte om det. Nej, det handlar om någonting helt annat. På område efter område i samhället ser vi hur fungerande organisationer och strukturer splittras därför att det går men ingenstans för att förbättra resultat. Jag tycker att detta är skamligt. Den veterinära smittskyddsberedskapen är en vital samhällsfunktion. Där får brister helt enkelt inte förekomma. Regeringen upprepar i propositionen att det fortsatt finns ett behov av en statlig veterinärorganisation för att säkerställa en väl fungerande organisation vid utbrott av smittsamma djursjukdomar och vård av djur dygnet runt. Med sådana skrivningar erkänner man faktiskt att man inte anser att det är lika säkert med en privatiserad struktur. Detta är rätt intressant, men det gör inte det hela speciellt mycket enklare att begripa. Just nu pågår en utredning om smittskyddets framtida organisation. Det betänkandet ska komma ; nu är det november. Regeringen lägger alltså fram en proposition en månad innan utredningen har presenterat sitt resultat. Ska det vara seriöst? Nej, får jag stå här i talarstol och undra varför regeringen har så bråttom när man genomför stora genomgripande förändringar. Varför har man så bråttom att man inte ens tänker invänta utredningsresultatet? Smittskyddsberedskapen blir aldrig starkare än sin svagaste länk. I andra verksamheter till exempel inom äldrevården; alla har vi hört om exempel därifrån har man sett att brister kan förekomma, hur noggrant upphandlingsförfarandet än är. Vad händer om vi vid ett allvarligt sjukdomsutbrott har en bristande länk i smittskyddsberedskapen? Vill ni borgerliga verkligen medverka till att vi får uppleva det? Jag har även svårt att se varför den veterinära jourberedskapen ska läggas ut på anbud. Också där har vi en väl fungerande organisation som det inte finns någon som helst anledning att riva upp. är det ju inte på något sätt förbjudet att bedriva privat veterinärverksamhet, något som man annars nästan kan få för sig när man läser propositionen. Av propositionen går det att utläsa att man genom detta vill säkerställa en veterinär jourverksamhet dygnet runt i hela landet. Jag kan komma med en liten sakupplysning till de borgerliga ledamöterna: har redan det. Och vi har det just på grund av att vi har en statlig distriktsveterinärorganisation i hela landet. I propositionen kan vi vidare läsa: bör, på de ställen där den finns, utan begränsningar kunna ägna sig åt djurhälso- och djursjukvård av lantbrukets djur och bedriva vård av hästar och sällskapdjur på en fastställd primärvårdsnivå. Vad betyder en fastställd primärvårdsnivå? Om jag åker med min sjuka hund till veterinärstationen i mitt det är enkel resa, och det har tyvärr har hänt ska de då bara kunna hjälpa mig till en viss nivå? Ska vi hindra veterinärer att utöva sin yrkeskunskap och att använda den utrustning som finns, för att vi på något sätt ser det som onödigt och något som någon annan kan utföra? Är detta beskedet djurägare ska få när de kommer till veterinären? Och vart ska de hänvisa mig någonstans? För tro mig: Jag vet att det är svårt att få ironi att fastna i kammarprotokoll, men att det inte kommer att poppa upp en hel uppsjö av privata alternativ i hela landet kan jag lova er. Vad betyder begreppet fastställd primärvårdsnivå? Jag har träffat flera veterinärer som gärna vill ha en förklaring på det. De borgerliga ledamöterna har all möjlighet att förklara det i sina anföranden som ska följa. Slutligen, fru talman: befäster än en gång att den här regeringen bara ser till marknadens intressen och inte till befolkningens trygghet. Man skapar återigen otrygghet, inte minst i glesbygd, för att gynna vinstintressen. Vi ser det. En samlad opposition ser det och har skrivit en gemensam motion till propositionen. Svenska folket ser det. Och tro mig: Vi har fått nog . Det finns mycket att säga i denna fråga, men tiden är dock begränsad. Jag står självklart bakom samtliga yrkanden i betänkandet, men jag väljer att yrka bifall till reservation 1, det vill säga avslag på propositionen. 107 (): Den borgerliga regeringen är konsekvent mer marknad, mindre politik, begränsa offentlig verksamhet, privatisera. Dagens ärende om en ny organisation för veterinär service är ett exempel på detta. Här föreslås nämligen att den statliga distriktsveterinärorganisationen ska begränsas och konkurrensutsättas. Jag menar att detta riskerar en organisation som garanterar tidig upptäckt av smittsamma djursjukdomar. Jag kan i stort sett fullt ut hålla med föregående talare, , som jag tycker utvecklade detta på ett mycket bra sätt. Därför yrkar jag avslag på propositionen i enlighet med vår gemensamma reservation nr 1. Jag har dock några ytterligare kommentarer. Av ärendet framgår att distriktsveterinärorganisationen 2007 stod för av omsättningen inom den samlade veterinärsektorn, och det sägs i betänkandet att det är en betydande aktör. Man kan kanske hålla med om att är en betydande del av , men det är trots allt en klar minoritetsaktör relativt de privata veterinärerna i landet. Jag tror att det är viktigt att man har en stark statlig organisation som är gemensam och demokratisk i den här viktiga sektorn, inte minst mot bakgrund av de hot vi är utsatta för i och med klimatförändringarna. Vi kan även ta det aktuella fallet med svininfluensa, som i dessa tider anknyter till frågan. Det påpekas även i betänkandet att den föreslagna upphandlingsprocessen innebär ökade administrativa kostnader såväl för som för de privata företagen och den återstående distriktsveterinärorganisationen. Och jag som trodde att den borgerliga regeringen och den borgerliga majoriteten i denna kammare var angelägna om att minska de administrativa kostnaderna! Nej, här kommer man fram med saker som ökar dem. Visserligen säger utskottet trosvisst att nackdelarna med de administrativa kostnaderna mer än väl övervägs av fördelarna med förslaget, men det återstår ju verkligen att bevisa. Nej, i stället för att slå sönder den sammanhållna distriktsveterinärorganisation vi har bör man se över de problem som finns. Till exempel bör man se över olika roller och förtydliga dem så att de går att särskilja, och man bör vidareutveckla Veterinära ansvar i dessa frågor, i enlighet med vad vi framför i reservation 3. Jag yrkar avslag på propositionen i enlighet med reservation 1. 108 (): Även i debatten om detta betänkande, En ny organisation för veterinär service och vid utbrott av smittsamma djursjukdomar, kommer jag att vara ganska kortfattad. Vi ser med stor oro på hur regeringen i sin proposition föreslår långtgående åtgärder som slår sönder den nationella och heltäckande organisationen av distriktsveterinärer som kan garantera tidig upptäckt av smittsamma djursjukdomar. Vi tycker att frågan om smittskydd och de förpliktelser vi har gentemot våra grannländer att inte medverka till att smittsamma sjukdomar sprids måste väga tyngre än de lösningar som propositionen förespråkar.