prot · GW0990 · 2009-03-24 00:00:00 — Distansapoteket är borta, och det var drygt 50 arbetstillfällen som försvann i samband med det. Industriföretagen i kommunen varslar och en mängd industriarbetare får gå hem. Senast var det tio varsel på ett företag, och de varslade personer. Det är mycket kännbart för en liten kommun som som inte har så många invånare. I vår förra debatt var arbetslösheten . tror jag att den är uppe i . Det är över 2 000 personer som är långtidsarbetslösa i , och den siffran ökar . I ministerns svar är det mycket fokus på privata och små företag, men ministern nämner ingenting om de statliga jobb som jag nu har nämnt och de jobb som försvann som både och vi socialdemokrater kom överens om vid den förra försvarsnedläggningen i . Då kompenserades vi just med de här företagen som jag nämnde Distansapoteket, KBM och försvarets hundavelsverksamhet. återstår bara hundavelsverksamheten i , och hur länge den blir kvar är det ju heller ingen som vet. Jag har vid ett flertal tillfällen interpellerat och ställt frågor till partikollega men inte fått några svar. Det jobbas på frågan, men inget svar kommer om vad som sker. Kan kanske ge mig och Sollefteåborna ett svar på vad som kommer att hända med den verksamheten ? Det vore jag tacksam för. Sedan är det samma sak med skjutfältet i . Det finns privata aktörer som är villiga och beredda att ta över delar av området för att använda det till annan verksamhet, bland annat turistnäringen, men det blir inget besked. Vad kan ministern ge för besked för framtiden för kommun ? 76 Näringsminister (): Jag känner ju ganska väl eftersom jag tillbringade en stor del av min ungdomstid där som aktiv i . Det som är stora problem är det stora beroendet av just den offentliga sektorn. Både försvarsindustrin och vårdsidan har varit väldigt dominerande, och har det förts en diskussion om hur man i många av de här orterna, typ , ska ställa om så att man får en starkare privat sektor. Jag vet att kommun med sina näringslivskontor och annat har jobbat mycket aktivt med detta. Men jag tror att det är viktigt att säga att svaret måste komma från den privata sektorn. Det är därför jag svarar som jag gör i det här svaret, för ju mer vi förbättrar villkoren för små företag oavsett vilken kommun vi pratar om, desto bättre är det. Ju mer vi kan bygga ut infrastrukturen så att vi knyter ihop , desto bättre är det. Ju mer vi kan sänka skatter för att stimulera tillväxt och utveckling i den privata sektorn, desto bättre är det. Det gäller kommun, och det gäller många andra kommuner. Sedan ser jag att det nu växer fram en möjlighet för många kommuner som att verka dels inom turismen naturligtvis, dels, vilket jag också vill nämna, inom energi- och klimatområdet. Vi behöver åtgärder på detta område, och det finns mycket av de här resurserna i kommunerna. Sedan vill jag också säga att sänkta arbetsgivaravgifter har tillfört kommunen resurser därför att vår sänkning inte bara innebär en sänkning för den privata sektorn utan för alla. För många kommuner har detta inneburit förbättrade inkomster, och det tycker vi är bra. Men grunden är att vi jobbar med generella insatser som passar och många andra områden, och jag tror att vi behöver rikta in oss på att ha en ökad andel småföretag också i . 77 (): Jag kan också se fram emot den här energiomställningen som kommer och framför allt den vindkraftsutveckling som vi ser i , för det är ett långt pågående jobb där som vi som bor där uppe också hoppas mycket på. Problemet är väl att de som har blivit arbetslösa efter att ha jobbat på de företag och myndigheter som har varit där behöver en uppgradering, en utbildning, för att komma vidare och kunna växla över till de här jobben. Det är inte så enkelt, för många av dem är och har kanske inte de rätta förutsättningarna för att söka studiemedel för att finansiera sin studietid och för att kunna kompetenshöja sig och få rätt utbildning. Sänkta arbetsgivaravgifter för offentlig sektor är väl bra det också, men problemet är att kommunerna ändå har ett problem med ekonomin. kommun ska spara 40 miljoner . Det är vad de ska spara, och de har redan precis som många andra kommuner runt omkring lagt ned skolor, stängt lokaler, och krympt äldreboenden. Det är ju bara personalen man kan spara på. Det finns inte många möjligheter. Även om man säger att det är sänkta arbetsgivaravgifter så lever kommunerna under ganska knappa förhållanden. Socialförsörjningsstödet har ökat i . I har det ökat . I alla de här glesbygdskommunerna är det väldigt svårt att kunna utvecklas och bli bättre. Återigen, utbildningsinsatserna måste bli bättre i de här tiderna när vi ser att det finns ett behov av att kompetenshöja människor så att de kan möta nya jobb. 78 Näringsminister (): Låt mig först säga att det är klart att den globala finanskrisen också drabbar . Om vi bara blickar tillbaka ser vi att klyftan mellan glesbygdskommuner och tätortskommuner då minskade därför att sysselsättningen ökade. Det har också gett ökade inkomster till kommunerna. Jag vet att det är många kommuner som har det svårt ekonomiskt . Men precis som vi i den statliga sektorn måste förnya och tänka nytt kommer vi att behöva göra det också i kommunerna. Vi har gjort en hel del reformer för att förnya den offentliga sektorn med barnomsorgspeng, lagen om valfrihet, apoteksmonopolets avskaffande och så vidare. Det finns alltså en hel del reformer som är bra sett med de ögonen. Sedan vill jag bara säga några ord när det gäller samordnarrollen. Där har man i pekat på just klimat- och energidelen och att det finns en kunnig verkstadsindustri som man kan göra någonting av också framöver. Landshövdingen och flera därtill är mycket taggade för att göra det här, vilket jag tycker är bra, för är ett bra län med mycket resurser. När det gäller utbildningen tillför vi ytterligare resurser till utbildning. Det är 2 miljarder ytterligare som bland annat innehåller yrkesvux. Det är en fantastisk möjlighet att använda just för den grupp som pekar på. Det är därför vi också lägger resurserna på yrkesvux för att kunna se om man kan göra en omställning mitt i livet och förändra sin kompetens för att också kunna möta de nya grenar som växer fram. Vi har alltså en hel del åtgärder, dels i den budget som presenterades , dels i den tilläggsbudget som vi lade fram . Det är totalt 40 miljarder som vi ännu nästan inte har använt någonting av. Det ska man komma ihåg vi är bara , så det finns mycket resurser precis i rätt tid när vi behöver det. 79 (): Ja, 2 miljarder är ju en hel del, men jag hoppas att det räcker, för det är ju säkert många som vill dela på den kakan nu när vi befinner oss i den stora kris som vi gör. Då har jag egentligen bara en fråga kvar: Vet näringsministern vad som kommer att hända med hundavelsverksamheten? Vad händer där? Det gjordes en utredning; det har legat på is lite grann; det har sagts att det skyndsamt ska ses över. Men det har gått nu sedan jag kom in i , och det har inte hänt mycket med den frågan fast vi har haft debatter vid ett flertal tillfällen med som också har sagt att detta är en viktig och bra verksamhet. Det är jag den första att skriva under på att det är, men de bör få ett besked om vad som kommer att hända . 80 Näringsminister (): Låt mig säga att vi har den ordningen inom regeringen att vi svarar för olika ansvarsområden. Låt respektive minister svara för sina ansvarsområden, så tar jag mitt! Det jag beskriver är hur vi utvecklar näringspolitiken för att få tillväxt i de små företagen runt om i hela landet och hur vi kan utveckla infrastruktursatsningarna så att alltifrån enskilda vägar till tätorts- och storstadssatsningar kommer med, hur vi kan jobba med klimat- och energipolitiken för att också klara omställningen och ge många av landsbygds- och glesbygdskommunerna en möjlighet. Jag har precis också presenterat en landsbygdsstrategi, som innebär att vi har gått igenom alla de åtgärder som regeringen har genomfört och planerar att genomföra för att stärka den svenska landsbygden. Det är en imponerande samling åtgärder som ju är till gagn för att utveckla landsbygden. Problemet är att det har rått avfolkning. Att vända den trenden mitt i en global finansiell kris kommer inte att vara enkelt. Men ju mer vi kan stimulera tillväxten hos småföretag och ju mer vi kan få tillväxten att bygga underifrån med goda villkor, desto bättre förutsättningar har också kommuner som och andra. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 5 § Svar på interpellationerna 2008/09:345 och 356 om regionala samordnare 81 Näringsminister (): har frågat mig om jag avser att ta några initiativ till att ge de regionala samordnarna verktyg så att de kan lösa sina uppgifter och inte bara beskriva problem och framställa önskemål. har frågat mig vilket mandat jag har gett de regionala samordnarna att själv vidta åtgärder och vilket syfte regeringen hade med att inrätta de regionala samordnarna. En följd av finanskrisen och konjunkturnedgången är att kommuner och län i har drabbats av varsel om uppsägningar och nedläggningar av verksamheter. Därför har regeringen uppdragit åt regionala samordnare i samtliga län, sammanlagt 37 personer, att för regeringens räkning samordna insatser lokalt och regionalt. Det gäller först och främst att på bästa sätt använda de verktyg och resurser som redan finns på lokal och regional nivå. Det kan exempelvis handla om resurser inom ramen för regionala tillväxtprogram, regionala strukturfondsprogram, socialfondsprogrammet, Arbetsförmedlingens coachningsresurser, yrkesvux, långivning, företagsakuter etcetera. Den arbetsmodell som regeringen valt bygger på samverkan mellan statens företrädare i länen, landshövdingarna, och det regionala politiska ledarskapet i de län där de har ansvaret för regionala tillväxtfrågor. Det är med utgångspunkt i deras olika roller som företrädare för stat respektive region som de har mandat och resurser att samordna varselarbetet samt vidta åtgärder. Syftet är att främja kraftsamling och samverkan mellan aktörer som exempelvis Arbetsförmedlingen, , trygghetsråden och , , , , kommuner, företag, fackliga och ideella organisationer. Målet med åtgärderna måste vara att stärkt sin konkurrenskraft när konjunkturen vänder. En viktig del i samordnarnas arbete är dialoger med medborgare, företag och kommuner för att skaffa sig en bild av situationen och behoven i länet. Därtill kommer ett stort behov av kontakter med de lokala, regionala och nationella aktörer vars verksamheter och resurser kan bidra till att möta företagens och medborgarnas behov. I uppdraget ingår även att till regeringen redovisa utvecklingen i berörda kommuner och län samt att identifiera behov av särskilda insatser i olika delar av landet. För att skapa en dörr in till och därmed underlätta dialogen mellan regeringen och samordnarna har regeringen inrättat en nationell samordningsfunktion i form av en statssekreterargrupp. Vid fyra tillfällen har regeringen fört en samlad dialog med samordnarna och har samordnarna rapporterat till regeringen om varselsituationen i länet, hur arbetet går samt resultat av arbetet. Rapporteringen visar samlat på hur lokala, regionala och nationella resurser kan användas för att möta neddragningar och varsel. Tyngdpunkten i rapporterna ligger på redovisning av åtgärder och initiativ som tagits av samordnarna och andra aktörer på lokal och regional nivå. Arbetssättet har fallit väl ut. Det är inom ramen för ett aktivt regionalt tillväxtarbete både på kort och på lång sikt som det finns förutsättningar att möta behoven hos företag och individer i tider av kris och oro. De regionala samordnarna vittnar om betydelsen av långsiktiga regionala strategier som grund för snabba beslut om åtgärder i en krissituation. Det förtroende och den tillit som byggts upp av samverkan mellan lokala och regionala aktörer i partnerskap ligger nu till grund för en väl fungerande samverkan i varselarbetet. Enligt samordnarna är engagemanget och uppslutningen kring genomförda aktiviteter och åtgärder stort. Många vittnar om att arbetet, trots den svåra situationen, präglas av optimism och framtidstro. Regeringen har fått ett brett stöd för detta sätt att arbeta, inte minst från samordnarna själva. 82 (): Jag tackar ministern för svaret. Regeringen började, som sagt, att utse ett antal regionala samordnare för att möta det svåra arbetsmarknadsläget och har sedan undan för undan kompletterat dessa. Man har inrättat den nationella samordningsfunktion som nämns i svaret för att underlätta dialogen, och så långt är det väl och bra. Samordnarna har jobbat lite olika länge ute i landet och tagit fram förslag och åtgärder för att hantera den svåra situation som landet drabbats av. Vad är det för verktyg som finns? Det är det interpellationen handlar om. Vad ska det hela resultera i? Att få en uppgift men inte verktygen för att klara uppgiften är inte en avundsvärd situation. Från många håll kommer kritik mot att verktygen saknas. Det svåra arbetsmarknadsläget har sedan denna process startade ytterligare förvärrats och fördjupats. Frågan i interpellationen var om näringsministern avsåg att ta initiativ till att ge de regionala samordnarna verktyg så att de kan lösa sin uppgift, inte bara beskriva problem och framställa önskemål. Jag upplever inte att den frågan riktigt är besvarad. Det känns inte tryggare vare sig för mig, för samordnarna eller för de regionala och kommunala aktörerna ute i landet som har att hantera detta, och för den delen inte heller för de företag som har stora svårigheter eller för den personal som förlorar jobbet. Det framgår av ministerns svar att samordnarna, om man frågar dem, skulle vara nöjda med sin situation. Det är dock inte riktigt den bild jag får när jag tar del av vad samordnarna har för uppfattning. Detta kan jag bland annat konstatera utifrån en artikel i där en av samordnarna uttrycker sig på följande sätt: Väldigt många av våra förslag har vi fortfarande inte fått någon reaktion på. Man hade ingen organisation när vi utsågs och visste inte hur man skulle ta emot och bearbeta alla förslag. Det vet man . Men det har tagit . Regeringen har öppnat för att vi ska skicka in önskelistor. Det innebär en risk för besvikelser om man skapat förväntningar som man inte kan uppfylla. Det är så samordnarna själva beskriver sin situation, och där någonstans befinner vi oss . Det gör att det finns all anledning att vara oroad över att regeringen nu står tomhänt. Det är naturligtvis oerhört kritiskt för hela den situation vi befinner oss i. Om vi sedan går till regeringens egna dokument finns det en promemoria från från där regeringen konstaterar att det fortfarande saknas förslag på insatser för bygg- och energiinvesteringar och för kommuner och landsting. Det finns stora behov att stötta kommunerna ekonomiskt, men det verkar som om man inte kommer att göra någonting på det området. Man har tidigare lite grann lockat med att det skulle komma någonting i vårpropositionen, men har det kommit andra signaler. När det gäller satsningar på unga finns det enligt samordnarna fortfarande mycket kvar att göra. Man får inte några som helst inspel från regeringen. Det handlar om att man måste satsa på att få ned arbetslösheten bland de unga. Här har man alltså ingenting. Utbildning och kompetensförsörjning är kanske den viktigaste frågan och den som samordnarna håller högst. Vad gäller möjligheten att undvika varsel genom att erbjuda kompetensutveckling och utbildning i företag har regeringen gång på gång sagt nej till detta, trots att samordnarna framhåller det som en viktig uppgift. Den är dock fortfarande aktuell, står det i promemorian från regeringen. Om den frågan är aktuell skulle det vara spännande att få svar på den . Regeringen går igenom sin egen promemoria punkt för punkt och konstaterar att det mesta är kvar att göra. I det svar på min interpellation som jag får av ministern fyller man inte ut någonting. Man fortsätter inte att bocka av ens sin egen lista, som är en månad gammal, eller kommer med några som helst förslag eller initiativ. Samordnarna har fortfarande sina önskelistor, som de själva säger, obesvarade. 83 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. Skälet till att jag skrev interpellationen är en tidigare interpellationsdebatt som vi hade för ungefär en månad sedan. Vid det tillfället debatterade vi glasindustrins situation och framtid. I den diskussionen framförde jag fyra förslag som samordnarna i län hade lämnat på hur man tyckte att regeringen skulle agera för att förbättra situationen för glasindustrin. Det blev en kortare diskussion vid det tillfället om samordnarna och deras funktion. Jag tyckte att den frågan var alldeles för stor för att den skulle påverka den speciella diskussion som vi hade vid det tillfället. Då tänkte jag att det kunde vara värt en egen mässa. Därför skrev jag en ny interpellation om bara samordnarnas roll. Det är inte obekant att väldigt stora förhoppningar har väckts ute i landet med anledning av att man har tillsatt speciella personer som har fått det här speciella ansvaret. Jag har också varit med i län när samordnarna har haft olika former av sammankomster. De är väldigt välbesökta. Mycket folk har kommit dit, och många har framfört förslag och idéer på sådant som man tycker att samordnarna ska ta med sig när de i sin tur sedan har kontakter med regeringen. Det har man gjort utifrån förhoppningen att kunna få se någon form av resultat. I min interpellation har jag skrivit följande: Regeringen har utsett 36 regionala samordnare det är 37 , om jag förstår det rätt som ska göra insatser med anledning av varsel och nedläggning av olika verksamheter ute i landet. Dessa samordnare har i sin tur kontakt med den nationella samordningsfunktion som finns i . ökade antalet varsel om uppsägningar dramatiskt och regeringen tillsatte då dessa regionala samordnare. Jag vill fråga ministern vilket mandat hon gett de regionala samordnarna att själva vidta åtgärder. Jag vill även fråga ministern vilket syfte hon och regeringen hade med att inrätta de regionala samordnarna. I svaret som ministern har läst upp har man bland annat påpekat att man ska samordna insatser lokalt och regionalt och att det först och främst gäller att på bästa sätt använda de verktyg som redan finns. Men i exempelvis län har man inte stannat där. Det är inte riktigt där diskussionen har hamnat när jag har varit närvarande. Det är inte heller där man har hamnat från de regionala samordnarnas sida. Jag har här ett dokument som är ett resultat av det arbete som de har lagt ned. De har kommit fram till ett antal olika punkter. De har bland annat skrivit så här: Förbättra regelverken! Öka möjligheterna till kompetensutveckling! Särskilda satsningar bör göras inom glas- och träindustri! Inför ett nytt ROT-avdrag för flerbostadshus! Öka tillgången till kapital! Inför en företagsakut till företag som hamnar i akut kris! Överväg att höja statsbidragen till kommuner och landsting! Det är exempel på åtgärder som man tycker att regeringen ska vidta. Samtliga är åtgärder utöver det som man har orkat med inom dagens regelsystem. 84 (): Jag vill också rikta ett tack till näringsministern för svaret. Att jag väljer att gå upp i den här debatten beror på två saker. För det första vill jag veta vad regionala varselsamordnare egentligen är för något. För det andra vill jag veta vad näringsministerns syfte med dessa är. Då menar jag det underliggande syftet. I mitt hemlän, , finns två varselsamordnare utsedda av regeringen. Det är landshövdingen och regionförbundets ordförande. De har med rätta tagit sina uppdrag på fullaste allvar och åkt kors och tvärs över länet och besökt företrädare för 45 företag och samtliga tolv kommuner. De har lyssnat, antecknat och känt in stämningarna. Sedan har de samlat sina iakttagelser i en särskild kraftsamlingsrapport som har lämnats till regeringen. Det var den som hänvisade till. Den sammantagna bilden av besöken visar att kommunerna kommer att tvingas dra ned på kärnverksamheten: skola, förskola, barnomsorg och äldreomsorg. I stort sett alla företag har minskat sin produktion, och flera har tvingats varsla personal om uppsägning. Ett av de företag som de regionala varselsamordnarna lyfter fram i sin rapport är Glasbruk, som jag själv besökte för tillsammans med min partikollega på Kalmarbänken. När vi kom fram till företaget hade facket precis suttit i förhandlingar med glasbrukets ledning. I de fackliga representanternas händer fanns färska turordningslistor över de personer som varslats och som riskerade att sägas upp. Det handlade om glasblåsare, blästrare, slipare och gravörer som arbetat allt från 10 till på bruket, alla duktiga yrkesutövare med unika kunskaper om glaset. Vi fick möjlighet att gå runt i hyttan och prata med personalen. Stämningen var tryckt. Även om inte någon själv berättade om sin frustration och oro syntes den tydligt i deras ögon: Finns jag med på listan? Är jag en av dem som inte längre behövs på jobbet? var arbetslösheten ett faktum för 154 av 200 varslade på . Det är ingen tvekan om att regeringens 37 specialutvalda regionala varselsamordnare har gjort ett hästjobb. Men till vilken nytta? I en artikel i säger ekonomiprofessor att de regionala varselsamordnarna är exempel på regeringens improviserade jobbpolitik. Han frågar sig: Vad är regionala varselsamordnare för någonting? Och han fortsätter: Det är inte uppenbart för mig hur genomtänkt det är. Jag undrar detsamma. Vad är det egentliga syftet med regionala varselsamordnare? Ska det bara se ut som om regeringen gör något åt jobbkrisen? Är det ett spel för gallerierna? 85 (): Jag är allvarligt oroad och bekymrad över hur det ser ut i , inte minst i län, som jag kommer från. Jag finns där i vardagen bland varslen och de arbetslösa, mitt i jobbkrisen. Jag är övertygad om att det inte finns några genvägar. Vi måste sätta jobben främst. Jag ska nämna några siffror. är arbetslösa i . av de unga är arbetslösa. Vi har 100 000 varslade. Man säger att det är de som har varit visstidsanställda som ökar på arbetslösheten. De stora varslen, de 100 000 varslade, har vi inte sett än i arbetslöshetsstatistiken. Ändå ser situationen så allvarlig ut hemma i mitt län och i . I län har vi haft över 3 000 varsel. Arbetslösheten ökar, och ungdomsarbetslösheten har redan ökat . Våra varselsamordnare hemma i län anstränger sig. Det är min uppfattning, som överensstämmer med Kalmarbänkens beskrivning gällande det egna länet. Inte bara de utan alla vi hemma i län anstränger oss hårt för att hitta bra och goda lösningar för de människor som drabbas. Men den uppenbara frågan ställs allt oftare: Var finns regeringen? Vi har precis som andra län redovisat ett antal förslag på åtgärder som skulle kunna förbättra läget för oss i län, förslag på hur vi skulle kunna investera oss ur jobbkrisen. Vi har inte fått några svar. Jag var på ett möte som varselsamordnare hade kallat till. Det var ganska många människor där i salen. Det enda varselsamordnarna egentligen kunde säga var: Vi har lämnat uppdraget till regeringen. Vi har inte fått några svar. Vi kanske kunde ana oss till att det kanske, kanske kan komma lite pengar till kommuner och landsting i vårpropositionen. I övrigt kändes det oerhört tungt. Det var deras besked till alla oss som satt där i salen. har den borgerliga regeringen och de fyra partiledarna gett svaret. Det kommer inga pengar till kommuner och landsting i vårpropositionen. Det lilla halmstrå som vi ändå hoppades på från län verkar vara borta. Då är frågan: Hur länge tänker sig regeringen att vi hemma i län ska anstränga oss för att lösa den här jobbkrisen om regeringen sätter sig passiv med armarna i kors och tittar på, om regeringen inte använder den information som man faktiskt har fått från varselsamordnarna och som hela länet står bakom? Det handlar om satsningar på , vilket har visat sig bli tvärtom. är ett av de universitet som kommer sämst ut i den nya borgerliga regeringens politik.