prot · GW0964 · 2009-01-28 00:00:00 — I propositionen finns också förslag om hur kvaliteten ska styra resurstilldelningen. Regeringen föreslår att av de nya medlen ska fördelas efter kvalitet. Det baserar sig på dels hur mycket forskning som uppmärksammas i vetenskapliga tidskrifter och så vidare, dels hur mycket externa medel man får. Dessutom ska forskningen få resurser beroende på hur många studenter ett lärosäte har. återkommer regeringen med ytterligare utredning och beredning om hur utvärdering av kvalitet kan utvecklas. Socialdemokraterna säger nej utan att ha något motförslag. De säger att en del högskolor kommer att förlora på systemet. Om ni från Socialdemokraternas och oppositionens sida vill ha någon form av premiering av kvalitet måste någon få lite mer och någon annan få lite mindre. I dagens proposition och i dagens läge tack vare den stora kvalitetshöjningen får alla i praktiken mer. Hur tänker ni er att kvalitet ska belönas om man säger att alla ska få lika mycket? Oppositionens kritik kan sammanfattas med att alla tre partierna säger att mycket är bra i regeringens förslag, men vad då, säger jag? Det finns ett stort men. Ingen förnekar i alla fall att resurserna till forskning ökar. Jag får då ge det erkännandet till Socialdemokraterna att deras budgetförslag, motförslag, är betydligt bättre i opposition än de propositioner de lade fram i majoritet. Visst är Socialdemokraterna bättre i opposition, och därför finns det skäl att de ska få stanna i opposition ett bra tag till. Äntligen har vi fått en forskningspolitik som höjer ambitionen, både när det gäller kvalitet och när det gäller att satsa resurser. Bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna! 49 (): Forskningsministern, kolleger och alla som lyssnar! Det här är en fantastiskt trevlig dag, tycker jag. när vi har följt forskningspolitiken jag har själv haft förmånen att följa också dess konsekvenser under innan jag blev riksdagsledamot kan vi nu sitta här och debattera, informera och klargöra en proposition som faktiskt är ett lyft. Det är en unik proposition. Det är ett unikt förslag som vi kommer att fatta beslut om . Det är på en rad punkter ett genombrott. Jag tycker att det är glädjande, för det handlar om framtiden, om framtidshoppet och om hela den delen. Jag vill allra först yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på alla de reservationer som naturligtvis, enligt mitt förmenande, saknar grund. Jag tänker nu ta upp några punkter där jag tycker att just vår forskningsproposition är väldigt bra. Jag vill tala om att jag självklart står bakom mina kolleger som har varit här framme och gjort jättebra redovisningar av innehållet i propositionen. Den första delen är att det är en forskningsproposition som tar ett helhetsgrepp om både forskning och innovationer. Vi vet att grundforskning är oerhört viktigt, men vi vet också att vi behöver få en mylla, ett ramverk, för hur våra goda framforskade goda idéer också kan nyttiggöras, hur de kan bli verklighet i form av kommersialisering, hur vårt land ur tillväxtsynpunkt kan dra nytta av den viktiga forskningen. Det här är någonting som vårt förslag nu uppmärksammar. Det intressanta med det här är att både de som rätt så enhetligt sysslar med forskning och innovation, och som stöds av våra industrinära forskningsråd, och andra, och de som mer lärosätesnära jobbar med grundforskning tycker att de får för lite pengar. Det är ett sundhetsuttryck. Det är någonting vi ska vara tacksamma för. Den dagen någon del sätter sig och säger att de får tillräckligt med pengar, att de inte vill ha mer, ska vi vara oroliga i den här lokalen. Då ska vi i parlamentet och i regeringen vara oroliga. Det här är ett sundhetsuttryck, att man är kreativ, att man har idéer, att man går framåt, att förutsättningarna finns för den viktiga och utvecklande forskningen. Därför ska vi här säga att det är jättebra om man tycker att man inom den viktiga humanistiska forskningen får för lite. Alla får nämligen mer. Det är jätteviktigt om de i ett industrinära forskningsråd tycker att de får för lite. De får också mycket mer än de någonsin har fått. 5 miljarder aldrig någonsin i svensk historia har vi gett så mycket till forskning. Vad har vi nu att vara glada för? Jo, det är att vi har ett livligt, kraftfullt forskningssamhälle där människor finns på alla fronter och är beredda att ta sitt ansvar för vårt lands framtid, att utveckla idéer och att finnas med på hela arenan för att utveckla . Det här är unikt. Vilken är då den tredje delen som är unik? Jag har tagit upp att det är ett helhetsgrepp på forskning och innovation, och jag har tagit upp att det är 5 miljarder, den största satsning som man någonsin har gjort på svensk forskning. Det tredje är att det är första gången som vi står inför ett resursfördelningssystem det är väl inte illa, herr talman som är synligt, förutsägbart och långsiktigt och där vi kan följa pengarna. Det är ett resursfördelningssystem som är noggrant beräknat, där var och en som vill ha kriterier kan få det. Jag har under två mandatperioder interpellerat dåvarande utbildningsministrar om hur man beräknar medel till forskningen, och jag har aldrig kunnat få ett svar som går utöver det fantastiska begreppet tradition. Det ser inte jag som ett klart kriterium. har vi svaret. Vi har en noggrant, väl genomförd resursfördelning byggd på en utredning gjord av professor och som sedan naturligtvis har anpassats. Vi i alliansen vill inte att något lärosäte ska få mindre pengar. Vi har satt ribban. Ingen får mindre pengar. Det är bra att det är ett ansvarstagande, därför att den del som kommer till som är kvalitetsfrämjande får man söka. Det gör att varje lärosäte i det här landet har möjlighet att ta del av den omfattning av forskningen som finns. Den splittrade vänsteroppositionen har inte haft ett spår av detta. Sedan får ni alla säga vad ni vill, men jag har undersökt det här och aldrig lyckats få koll på det. Rektorerna i landet har inte heller fått det. har vi det. Och vi i alliansen är eniga om att detta är bra. Det är också första gången som näringslivet på allvar får vara med och bestämma vilka områden som ska beforskas. Det kritiserar man från den s-styrda splittrade oppositionen. Näringslivet har varit med hela vägen i det här arbetet. Jag har kunnat följa det via . Men för att vara riktigt säker har jag dessutom fått det bekräftat av dem som har varit med på vägen. Det är den verklighet som vi har levt med, och vi har under hela den tid som det här arbetet har pågått haft kontakter. Vi vet att det är så. Då är det väl viktigt att den sanningen kommer fram också i detta forum. har varit med om att ta fram de strategiska områdena: klimat, teknik och medicin. Sedan kan man tycka att det finns massor med andra underområden som skulle vara med. De som jobbar med osteoporos tycker att det är ett jätteviktigt område. Det finns inom ramen för medicin fast det inte alls är uttalat. Transporttekniken är urviktig, och den finns under teknik. Och klimatet där har vi kanske hela energidelen. Vi har alltså alla de här detaljstyrda områdena som den splittrade s-oppositionen vill lyfta in. De finns, men vi har nämnt bara vissa begrepp. Och tur är det, för annars skulle propositionen ha blivit så tjock. Det kan man tycka är onödigt. Det här är fyra viktiga delar där vi har ett tydligt, unikt innehåll i det svenska forskningssamhället, och vi kan vara stolta över det . Vad jag kan bli bekymrad över är hur den s-styrda oppositionen är splittrad. Men det är inte enbart det. De är ju också splittrade, herr talman, när det gäller själva innehållet. Det kanske är ännu mer bekymmersamt. Man säger i sina reservationer att man vill ha konkurrens det är väldigt viktigt, och därför köper man resursfördelningssystemet. Men det får inte bli sämre för en än för den andra. Hur tänker man då? Hur i hela världen kan man säga i den ena reservationen att man vill ha konkurrens och i den andra reservationen att det inte får bli några som upplever sig vara A- eller B-gäng. Hur går detta ihop? Den andra delen är att man yrkar på en utvärdering . Menar verkligen den s-styrda oppositionen att det ska kunna göras en utvärdering av ett resursfördelningssystem för forskning? Hur tänker man då? Utvärderingar spänner ju över . Det här är ingen proposition som ska leva ett, två eller . Det här är nya inriktningar . Det tredje är ett exempel på att själva innehållet går isär och man inte känner att det är genomtänkt. Det är när man vill ha strategiska områden och säger att man bejakar det men kritiserar oss för detaljstyrning. Hur går det ihop? Det måste väl vara någon reson i detta? Säg nej till strategiska områden! Säg nej till allting som gynnar de olika delarna om ni vill kritisera detaljstyrning! Eller säg ja det är väl mycket bättre? Det är oerhört intressant att man är splittrad inte bara inbördes utan också när det gäller områdena. Slutligen gäller det den utbildningsvetenskapliga kommittén. Den utbildningsvetenskapliga forskningen och skolforskningen är jätteviktig. Det tycker vi alla. Vi vill ha en bättre skola än den som har tillkommit . Vi vill att detta ska utvecklas. Däremot är vi inte säkra på under vilka former. har det skett en förstärkning med medel för att fortsätta den utbildningsvetenskapliga kommittén. Om det skulle behövas ytterligare förstärkning har regeringen all möjlighet att komma tillbaka med detta. Slutligen vill jag gratulera alla lärosäten i , forskarsamhället och företag som har fått ett mycket bra ramverk för forskning och innovationer och som sannolikt kommer att visa sig vara ett riktigt bra växthus för svensk forskning . 50 () replik: Det är intressant att börjar med att säga att våra förslag saknar grund när hon ägnar nästan halva sin tid åt att kommentera dem. De måste ha berört när hon har läst dem. Vi socialdemokrater är i grunden positiva till att en del av fakultetsanslagen tilldelas efter kvalitetskriterier. Men det är mycket svårt att överblicka konsekvenserna av regeringens förslag. Förslagen och kvalitetskriterierna är så utformade att de riskerar att leda till att vi bakvägen får A-lag och B-lag. Det sker bland annat genom att man långsamt svälter ut vissa högskolor och de yngsta universiteten. Därför ställer vi oss frågande till regeringens modell för viktning av citering inom olika vetenskapsområden. Detta måste utvärderas noggrant för att vi ska kunna försäkra oss om att utformningen tillgodoser de uppsatta syftena och premierar kvalitetsstärkande åtgärder. Därför vill vi ha en kontrollstation efter 2010 eller 2011. Jag tror inte att regeringens resursfördelningssystem kommer att överleva . Det är få som begriper systemet. De praktiska effekterna blir absurda, och möjligheten att tricksa med anställningar i olika fakulteter blir nu mer lönsam än att skriva en bra artikel. var i utskottet och sade samma sak: Man förstår inte systemet, och det kommer inte att hålla, för forskarvärlden tror inte på det. Med handen på hjärtat, du som är engagerad i forskningsfrågor tror du verkligen att regeringens kvalitetssystem leder till kvalitetsförbättringar, och varför skapar ni system som missgynnar de yngsta universiteten? 51 () replik: Jag tror på ett system. Det som har varit rent förskräckligt har varit alla dessa år då den socialdemokratiska regeringen har lett ett system utan något system. Det har varit ett godtyckligt hanterande av pengar till lärosäten, vilket har gjort att vissa har hamnat i bakvattnet utan att över huvud taget förstå varför. Ett av de universiteten är , som är i internationell klass men som har haft lägre anslag, och man har aldrig någonsin kunnat tala om varför. Jag tror på det här systemet. Det kan hända att det behöver korrigeras på några punkter. Det kallas uppföljning, och det håller regeringen på med . Det är inget märkvärdigt alls. Men en utvärdering gör man inte efter vare sig ett eller . Sedan tror jag att det leder till kvalitetsförbättringar när alla vet om att man måste bli bättre på att till exempel offentliggöra våra forskningsresultat och mer aktivt hamna i tidningar och tidskrifter. Det är jättebra för hela samhället. Vi vill väl att alla ska få ta del av detta? Jag tror att det här är ett genombrott eller att det kommer att leda till ett sådant. Jag är helt övertygad om att även den nuvarande oppositionen kommer att tacka oss för att vi har vågat ta ett häftigt steg när det gäller den här delen. Jag är väldigt glad för det. En hel del av konsekvenserna kan ni faktiskt själva beräkna och läsa er till om ni vill. 52 () replik: Vi har haft system. Vi har till och med fått kritik för att vi har satsat för mycket på just konkurrensutsättning för att stärka kvaliteten genom att man har fått söka. Vi har fått kritik med visst fog för att forskare har fått ägna för mycket tid åt att söka pengar. Vi har alltså haft system för att stödja kvaliteten. korrigerade sig själv lite i sin senaste replik. Det lät väldigt tvärsäkert när hon höll huvudanförandet, men säger hon att systemet kan behöva korrigeras. Det är det jag tror. Det här håller inte. Det är väldigt många forskare som säger samma sak. Systemet håller inte. Man begriper det inte. Det var ju det som sade i utskottet. Att detta skulle vara synligt, förutsägbart och noggrant beräknat, som sade, stämmer inte enligt forskarna själva. Men vet tydligen bättre än många forskare. Vi vill ha ett system som är rättvist för alla. Ert system missgynnar och de fyra yngsta universiteten. Jag ska citera några ord från universitets rektor, . Hon sade så här: Regeringen har inte förstått att behöver moderna universitet för att stärka som kunskapsnation och skärpa vår internationella konkurrenskraft. Man har låst sig i gamla tankebanor och tror att fokuserade satsningar på gamla lärosäten i storstäderna är vägen till framgång. Det är en rektor som uttrycker detta, och fler har framfört stark kritik mot systemet. Den borgerliga regeringen har fortfarande inte redovisat hur man har kommit fram till viktningen av indikatorerna, och forskarvärlden är upprörd över att man inte vet om systemet bygger på empiriska fakta eller om man har skjutit från höften. Varför ska just humaniora och samhällsvetenskap ha faktor 2 och inte 3, 5 eller 7? Kan vi få reda på varför det är så? Eftersom inte forskningsministern kan eller vill reda ut detta hoppas jag att kan reda ut varför det är just faktor 2 och inte faktor 5 eller faktor 7. 53 () replik: Det var roligt att jag fick höra lite positiva värderingar om vad jag ska lyckas med. Vad jag förstår var den splittrade oppositionen inte intresserad av att få en utredning om hur detta var beräknat när vi från vårt håll i utskottet ville ha en ytterligare föredragning från statssekreteraren och . Det är intressant att ni vill ha det . Det är sällan man kan utveckla teknikaliteter, men vi kan ta detta i enrum, . Då ska jag gärna förklara att det finns en genomtänkt modell bakom detta. Rektorer vid mindre universitet är naturligtvis intresserade av att just deras lärosäte ska komma fram. Som jag sade har vår regering tagit ett helhetsgrepp över forskningssamhället i dess helhet. Det finns något som heter kritisk massa när det gäller forskning, som också tillmäts en betydelse i de här sammanhangen. Och det system som är utvecklat bygger på att alla lärosäten, även de mindre, kan utveckla den massan . Därför får ingen lägre anslag , och det är en viktig grej. Jag vill dessutom be att klargöra, eftersom han visste att det fanns ett system tidigare, varför under har haft mindre pengar än varje likvärdigt universitet i landet och varför inte vare sig eller någonsin har kunnat förklara varför detta har varit fallet. Men har klarat sig bra. De har fått pengar genom det strategiska forskningsrådet. De har fått pengar på annat håll genom att man har oerhört duktiga forskare. Men systemet är intressant. Om nu säger att det fanns ett system vill jag att ska berätta. Det har nämligen ingen annan sagt från den s-styrda oppositionen tidigare. 54 AMINEH KAKABAVEH (v) replik: Jag hörde påpeka att de rödgröna som hade majoritet tidigare inte hade gjort någonting och att det här är det bästa i svensk forsknings historia. Jag kan hålla med om att mycket av detta är jättepositivt. Det har vi faktiskt sagt. Men jag vill å andra sidan också påminna om att 2002 väckte en fråga om hur de fasta forskningsresurserna skulle fördelas till universitet och högskolor. I en motion till föreslog vi principerna för resurstilldelningen, och detta ledde till ett slutbetänkande som heter Resurser för kvalitet, 2007:81. Där lämnas förslag till ett nytt system för fördelning av fasta forskningsresurser. Förslaget innebär i korthet att det till varje högskola ska tilldelas en basresurs baserad på antal studenter på grundnivå och avancerad nivå. Övriga medel skulle tilldelas utifrån indikatorerna kvalitetsutvärderingar, fältnormaliserade citeringar, extra medel och antal disputerade lärare och antal kvinnliga professorer. Så det finns. Framför allt finner vi delar av det här i den här forskningspropositionen. Men delar av det finns inte. Det gäller till exempel tilldelningen till vissa högskolor. Där har vi . Där tilldelas inga resurser. Det hänvisas till exempel till att man får resurser från . Vi tycker att det är helt orättvist. När det gäller anknytningen till och finns det givetvis ett behov av forskning. Också inom det här området måste man helt enkelt garantera det här. 55 () replik: Det är inte alltid lätt att komma ihåg historien i de här sammanhangen, men kom till just på grund av att vi skulle använda Östersjömiljarden, som i botten är statliga pengar. Så det är inget märkvärdigt att vi fortfarande tycker att de statliga pengar som kommer, men under benämningen Östersjömiljarden, också ska gå till . Då är det väl ändå inte rimligt, herr talman, att fordra att andra statliga medel också ska tillföras, så att det blir helt orättvist? Vi försöker hitta ett likformigt, förutsägbart system där man kan se hur man långsiktigt kan ha resurserna. Just när det gäller är det den specifika högskola som får del av statliga medel genom Östersjömiljarden. Därför är det fullständigt rimligt att den inte får lika mycket av de andra statliga medlen. Det viktiga för oss är att ingen högskola i det här landet, inget lärosäte, får lägre medel . Men alla lärosäten har möjligheter att få mer. Därmed lägger vi fram en färdväg som gör att alla kan tävla på hyfsat lika villkor i kvalitetsökningen, i konkurrensen. Jag kan bara glädja vår vänsterpartistiska vän här med att vi säkrar att har samma möjligheter som alla andra lärosäten. De har de statliga medlen via Östersjömiljarden. 56 AMINEH KAKABAVEH (v) replik: Men det var det vi påpekade, att den tilldelningen inte finns till exempel när det gäller . Vi från tycker att det är jätteviktigt att man ska tilldela, så att inte hänsyn tas till tilldelning. Det tycker vi. Men jag vill gå in på en annan fråga som jag tycker är jätteviktig. Det gäller dem som forskar. Deras tjänst måste räknas som en tjänst. Deras uppdrag måste räknas som en tjänst utifrån den ekonomiska och sociala tryggheten. Vad tycker om den frågan? Det är jätteviktigt att de ska känna social trygghet och ekonomisk trygghet. Det är också viktigt för att det ska vara attraktivt med forskarlinjen. Det blir helt enkelt mer öppenhet när det gäller antagningsförfarandet. Det blir också bredare när det gäller etnicitet, kvinnor, unga studerande. Det blir inte bara vissa som kan söka och som har den möjligheten. Vi i tror också att det här kommer att leda till ett större oberoende. Det handlar alltså om doktorandens oberoende av sin egen handledare, eftersom man kommer in på sina egna meriter. Men det finns också en annan fördel med att ha forskarutbildningen som en tjänst. Det är också en merit senare i livet när man söker ett arbete. Då räknas det. Man har en merit, att man faktiskt har tjänstgjort. Alla påtalar ju att det här är jätteviktigt. Den här frågan väcktes . Vad tycker och alliansen om denna fråga? 57 () replik: När det gäller de sociala villkoren finns det mycket tankar och arbete i . Men jag vill gärna återkomma till historien, för den är intressant i de här sammanhangen. Jag själv hade nämligen förmånen att gå på forskarutbildningen med en tjänst, med sociala förmåner som gav mig möjlighet till barntillägg, eftersom jag hade barn. Men Socialdemokraterna tillsammans med och tog bort den möjligheten. Så det är liksom ni som har tagit bort det här. Vi försökte uppmärksamma detta under föregående mandatperiod. Den splittrade oppositionen visar ju sig vara ännu mer splittrad nu när vi hör önskan om att vi ska föra in det som ni själva har tagit bort. Det tycker jag är intressant. Men jag ska likväl säga att jag tycker att det är riktigt. Jag är glad för att har den här uppfattningen. Jag tycker att det är viktigt att man som kvinna, som forskarstuderande eller forskare, också ska ha möjligheten att skaffa familj, skaffa barn och ha rimliga villkor. Mina döttrar fick inte möjligheten som nyblivna mammor att få något barntillägg när de gick vidare i forskning och studier men jag fick det. Detta berodde alltså på att just Socialdemokraterna ihop med och plockade bort det här. Det är jättebra, , att gå vidare och arbeta för möjligheterna. Och vi på vår kant gör så mycket vi förmår för att få rimliga villkor och fler kvinnor i forskningen. 58 Statsrådet (): Det ärende kammaren nu debatterar är en av alliansregeringens allra viktigaste framtidsreformer för hela mandatperioden. Jag tänkte illustrera det med klimatfrågan. har det kommit ett par optimistiska rapporter om klimatet. Det är klart att vi klarar koldioxidutmaningen. Vi kan ta oss ut ur oljesamhället. Men det kräver ett antal saker. Det kräver, som näringsministern utvecklade i går, att övergår till mycket mer elbilar och elhybrider. Det kräver att vi blir duktigare på förnybar energi. Det kräver att vi utvecklar tekniken med att avskilja och lagra koldioxid. Allt det här kräver forskning. Det är när vi skaffar oss ny kunskap som det blir lättare att hantera den här utmaningen. Jag kan ta ett helt annat exempel. Det finns i 300 000 diabetessjuka. De hoppas väldigt mycket på forskningen. De vet att tre fjärdedelar av diabetikerna dör på grund av diabetesrelaterade sjukdomar, och de vet att utvecklingen nu faktiskt är att diabetes söker sig nedåt i åldrarna. Fler unga människor får den sjukdomen. har många duktiga diabetesforskare, men man vet också att med en kraftsamling är förhoppningarna stora att vi kan nå nya resultat. Det är det här forskningspropositionen handlar om. Vi måste satsa på forskning, och vi måste bli duktigare i på att kraftsamla så att vi inte bara satsar mycket pengar utan ibland faktiskt också når resultat. I bästa fall når vi resultat som kan omsättas i form av jobb och tillväxt i . När man är forskningspolitiker måste man ibland vara som en av min ungdoms filmhjältar, nämligen . Han fanns i ett antal berömda fäktningsscener, där han ofta fäktades åt flera håll . Han angreps av den onda sidan från alla möjliga vinklar, men han lyckades framgångsrikt försvara sig. Det kom en artikel i en teknisk tidning före forskningspropositionen. Man skrev: Den här propositionen kan nog bli bra om inte lyssnar på dem som säger att nu ska det gå en massa till humaniora och en massa till grundforskning utan han förstår att nu måste vi verkligen satsa på tillämpad forskning som ger tillväxt och konkurrenskraft i . Jag svarade: Jag tänker absolut inte gå den vägen, för jag är övertygad om att den som bara satsar på tillämpad forskning snart inte har någon forskning att tillämpa. Sedan kom det helt andra artiklar som skrev: Ge bara nu forskarsamhället 30 miljarder i grundforskningsmedel så ska vi se till att det blir bra! Jag svarade dem att så fungerar det inte i något land. Jag har rest över hela världen och studerat forskningspolitik. Överallt förstår man att ska man nå forskningsgenombrott måste man kraftsamla. Det är inte bara intressant att få resultat.