prot · GX0943 · 2009-12-04 00:00:00 — Varför har man inte en handlingsplan där varje kommun i detta land ska följa denna för att säkerställa barnperspektivet? De är ju vår framtid. Har man en gång hamnat snett kommer man att ha det svårt också senare som ungdom. När det till exempel gäller flyktingbarn förväntar sig samhället att alla ska ta till sig svenska värderingar. I högerregeringen finns som vill det. Hur ska de kunna tillgodogöra sig de mänskliga rättigheterna som berör dem och alla andra när de inte har rätt att gå i skolan och lära sig språket, regler och normer? Hur ska man kunna göra det? Finns inte den möjligheten kan man inte heller lära sig. De är våra barn. De kommer att komma in i det svenska samhället, men då är så många viktiga år förlorade om de inte får möjlighet att utbilda sig. Det är viktigt att socialministern och regeringen skyndar på. Vårt grannland har lyckats ganska bra. Det finns olika positiva aspekter när det gäller att ha som svensk lagstiftning, precis som i vårt grannland. Jag hoppas verkligen att vi får ett besked från socialminister . 43 Socialminister (): Jag vill inta en ödmjuk hållning inför frågan om vad som är bäst att göra. I har vi, som vi har konstaterat tidigare, valt att inte inkorporera, det vill säga inte ta och skriva ut den i den svenska lagboken. När man gjorde den här bedömningen för länge sedan var skälet att den är skriven på ett helt annat sätt än vad lagtext i övrigt är. Det är inte möjligt för en domstol att använda allt det är åtminstone väldigt mycket som inte går att använda i den dömande funktion som lagstiftningen har. Det gjorde att man kom fram till att det var klokt att gå igenom alla texter i och ta de delar som innehåller ett krav, ett ställningstagande eller en åtgärd och skriva in dem i den svenska lagen medan de allmänt uttryckta önskemålen eller formuleringarna inte går in i den svenska lagen. Det var det sätt på vilket man gjorde detta. Jag tror att det är viktigt att ha den grunden klar för sig. Om skulle inkorporeras i lagstiftningen inträffar inte himmelriket i för alla barn . Det kommer att finnas ytterligare en del lagtext. Ett problem som nämndes här tidigare är att lagen i regel är bra, men det är tillämpningen som inte alltid fungerar. Det måste vi jobba med. Vi måste till exempel arbeta med att utveckla utbildningen i de här frågorna, inte minst för människor som jobbar i rättsliga sammanhang men också för dem som jobbar i många andra verksamheter. Frågan är hur vi gör det bäst. säger barnrättsorganisationer att de tror att det vore bättre att inkorporera . Det skulle naturligtvis inte innebära att man tog bort de anpassningar av den svenska lagstiftningen som har gjorts med anledning av och att de därmed skulle upphöra, utan man skulle ytterligare arbeta för att få in . Jag vill själv inta en ödmjuk hållning i det här sammanhanget och fråga mig vad som är mest ändamålsenligt. Vad leder till bästa möjliga utfall för barnen i och för vårt samhälle? Vi ska fortsätta arbetet med så hög hastighet som möjligt för att göra till världens bästa land att växa upp i. 44 (): Jag tycker att det är väldigt bra att ansvarig minister för barnpolitiken, som ju är, säger att han ska ha en ödmjuk hållning och diskutera det här med barnrättsorganisationerna. Vi i har drivit detta med som lag . Som jag sade tidigare driver alla barnrättsorganisationer också frågan . Vi har redan lyft för mänskliga rättigheter till lagstiftning i utan att det har hänt något dramatiskt illa. Vi har andra lagar som är mer av ramlagstiftningar och som överklaganden i länsrätten är med och konkretiserar. Socialtjänstlagen är en sådan. har vi vårt grannland där vi också kan få ta del av väldigt tydliga erfarenheter av hur det har gått med att göra till lag. I lyfte man barnrättsfrågorna på ett väldigt tydligt sätt. Vi hade en hearing här i med före detta barnombudsmannen i . Han berättade om erfarenheterna av att stå på två ben och bland annat lyfta som lag. Då kan man inte göra som i när det till exempel gäller utvisningen av den kroatiska flickan som var tvångsomhändertagen för att hennes pappa misshandlade henne. Både hon och hennes pappa utvisades till . Man utgick ifrån att det fixade sig i . Här hade man kunnat driva den här frågan till rätten, och domstolen hade fått ta ställning till om det var ett vettigt sätt att hantera ett sådant här ärende. Det händer inte . sägs i stället att vi har skrivit under , men den är inte någon lag. Därmed gäller den svenska lagstiftningen, och ett sådant ärende kan inte lyftas. Frågan om de apatiska barnen kunde naturligtvis också ha lyfts den rättsliga vägen i förhållande till om hade varit lag. I säger man att bara att man gjorde den till lag medförde att barnsrättsfrågorna blev mycket viktigare. De fick högre status i medierna, i forskning och bland politiker. Men det ledde också till att en lång rad tjänstemän och ämbetsmän som har hand om viktiga frågor för barnen inom hälso- och sjukvård, inom utbildning, inom hur man hanterar flyktingbarn, inom socialtjänst och så vidare var tvungna att på ett helt annat sätt sätta sig in i , för det var en lagstiftning som de måste följa som norsk lag. Det har också inneburit att ett antal ärenden har drivits i högsta rätten i som berör olika aspekter av detta. Det har varit asylärenden, det har varit tvångsomhändertaganden och det har varit umgängesfrågor. I den utvärdering som har gjorts säger man att man har positiva erfarenheter av den möjligheten, inte minst när det gäller det här som jag sade att människor som hanterar barns rättigheter i olika instanser har som lag och måste kunna den och mycket tydligare ta hänsyn till den. Man ser som en styrka att man får med den helhetssyn som finns i i lagstiftningen. När man sätter in och anpassar för barnens bästa i olika lagstiftningar är det svårt att se den helhetssynen. Utifrån de norska erfarenheterna tycker jag att det finns all anledning att vi även i precis som i och helt enkelt stärker barnens rättigheter genom att lyfta till svensk lag. Jag hoppas att socialministern i sitt ödmjuka lyssnande här också tar intryck så att vi kan komma vidare i frågan. 45 AMINEH KAKABAVEH (v): Jag tänkte lyfta det här när det gäller barnfattigdomen och att det gäller barn till arbetslösa och sjukskrivna. Det är inte bara barn till papperslösa och asylsökande som har det sämre , utan på grund av högerregeringens införande av till exempel vårdnadsbidraget har det blivit mycket sämre för många familjer med invandrarbakgrund. Mamman tvingas att vara hemma inte bara med första barnet utan även med de andra, så många barn får faktiskt inte tillgång till vård, omsorg och barnomsorg vilket faktiskt är en grundläggande mänsklig rättighet. De är tvungna att sitta hemma med sina mammor. Vi talar om att man ska lära sig svenska och att man ska lära sig värderingar och anpassa sig efter det svenska samhällets normer. Den tidigaste åldern för det är mellan ett och . Om man inte har möjlighet att ta del av barnomsorgen, hur skulle det då vara möjligt? Barn till arbetslösa och sjuka är i en mycket sämre situation när det gäller möjligheten att kunna utöva sina mänskliga rättigheter. Det är det som är viktigt. När vi pratar om att göra till lag handlar det om att implementera. Regeringen kan inte lägga ansvaret på enskilda frivilligorganisationer. Regeringen måste ta ansvar. Myndigheterna måste ta eget ansvar för att inte försämra barns situation, utan den ska förbättras enligt vad man har lovat och vad man har stiftat lag om. Det är det som är viktigt. Vi har ju en svensk lagstiftning som är väldigt modern och radikal, men om den inte funkar blir det omöjligt också för en annan lagstiftning. Därför hävdar vi från att det är bra att göra till lag. Vad gör ministern för att det ska bli möjligt? 46 Socialminister (): Jag deklarerade ju redan i mitt inledande svar att det viktiga för mig inte är juridiska status. Det är inte det som är det primära, utan frågan är: Hur riggar vi saker och ting på ett sådant sätt att vi har ett stöd i lagen för att åstadkomma bästa möjliga situation för alla barn i vårt land? är ett verktyg. Den är inte ett mål i sig. Hur använder vi då det här verktyget på bästa möjliga sätt? En klar majoritet i har sagt att man inte vill genomföra en inkorporering, och det som man sade när man behandlade den här frågan i 1995 var att man tycker att det är en skillnad mellan och som inte skulle leda till slutsatsen att borde inkorporeras. Man sade att det är av väsentlig betydelse att det sker en fortlöpande kontroll av att svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med konventionens bestämmelser. Den utredning som låg till grund för lagstiftningen, som hette , bedömde att konventionen inte lämpade sig för inkorporering. Det är den grund som den svenska lagstiftningen har stått på . Jag tycker att det finns skäl att nu när det har gått fundera på om det går att göra på något bättre sätt. Man ska komma ihåg att det finns länder som har inkorporerat . Ett par exempel är och , och där är det tillåtet med aga av barn. Allt löser sig alltså inte bara för att man inkorporerar , utan det handlar om många olika saker. är ett av de bästa länderna i världen att växa upp i. Det handlar om att metodiskt arbeta för att se till så att vi ytterligare förbättrar för barnen och att alla barn kan känna att de lever under trygga omständigheter. Skulle det vara så att man vid en närmare analys kommer fram till att inkorporering är bättre, att blir ett bättre land för barnen, ska man naturligtvis göra det. Är svaret någonting annat ska man lägga ned sin tid och kraft på att fortsätta det systematiska arbete som har påbörjats och som genomförs. 47 (): Jag tycker att det finns all anledning för att fundera. Det har gått , som ministern sade, och vi har ett grannland, , där man har haft det här ett tag. Man har utvärderat det och sett att det har fungerat positivt. Ett annat grannland, , har också gjort till lag. Jag håller med ministern om att gör man det till lag innebär det inte självklart att lagen tillämpas på ett bra sätt och att barnen automatiskt får det bättre. Det här måste ju kombineras med ett aktivt arbete på alla plan. Kunskap, medvetenhet, en generell välfärd och barnperspektiv i alla frågor behövs. har också till exempel föreslagit en barnbilaga i budgeten så att det blir ett barnperspektiv i den viktigaste handlingen där vi fördelar pengarna i . Det finns jättemånga saker som vi måste göra. Förebyggande arbete för barn som far illa är en sak. Men det går inte att komma ifrån att vi skulle få ett verktyg till. Jag tvivlar på att så länge hade kunnat låta papperslösa barn vara utan hälso- och sjukvård utan att detta hade varit ett ärende som gått den rättsliga vägen. Genom att göra till lag tror jag också att många människor som kanske inte i tillräcklig utsträckning bryr sig om att sätta sig in i barns rättigheter och skulle vara tvungna att göra det därför att de skulle tillämpa den i sitt arbete. Deras beslut skulle kunna hamna i en rättslig process enligt . Inom det rättsliga väsendet skulle man få tillämpa den här lagstiftningen och domar skulle ha betydelse. Det här är alltså ett sätt att ytterligare stärka och ge barns rättigheter en ökad tyngd. Men det är absolut inte det enda sättet. Där håller jag med som är ansvarig barnrättsminister. Men jag tycker att man ska lyssna på barnorganisationerna och ta till sig vad de säger. 48 Socialminister (): Tack så mycket, , för den här interpellationen! I sitt sista inlägg tar upp några goda argument för inkorporering, och sådana saknas inte, utan det finns goda argument. Dem behöver vi närmare analysera och landa i vad som är det kloka att göra, allt i syfte att åstadkomma bästa möjliga situation för de barn som får växa upp i vårt land. Det finns mycket att göra ännu, herr talman. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2009/10:122 om uppgifter för statliga myndigheter och försäljningen av 49 Socialminister (): har frågat mig om jag har givit direktiv till och i syfte att myndigheterna ska opinionsbilda i samband med försäljningen av . ansvarar för att omstruktureringen genomförs på ett sådant sätt att intentionerna med denna uppfylls. Den övergripande målsättningen är enligt propositionen Bildande av moderbolag för samt vissa omstruktureringsåtgärder (prop. 2007/08:87) att skapa förutsättningar för en väl fungerande konkurrens på en omreglerad apoteksmarknad med beaktande av konkurrenssituationen på apoteks- och läkemedelsmarknaderna i deras helhet. Mot denna bakgrund har enligt sina ägardirektiv från staten givits ansvaret för kommunikation gentemot allmänheten och nya aktörer rörande den förändrade apoteksmarknaden. Myndigheterna har dock även ett informationsansvar som framgår av deras instruktioner. ska svara för information inom sitt ansvarsområde till enskilda. , , ska informera berörda om sin verksamhet och om sina beslut om subventionering och prisreglering för varor som ingår i läkemedelsförmånerna. Det är därför naturligt att dessa myndigheter deltar i informationsinsatser om omregleringen utifrån respektive myndighets ansvarsområde. Vid en reform av detta slag, som berör hela befolkningen, är det nödvändigt med relativt omfattande informationsinsatser, så att så många som möjligt nås av korrekt information om förändringarna. Informationen ges därför via flera olika kanaler. Det är viktigt att konsumenterna känner till att de nya öppenvårdsapoteken måste ha tillstånd från , att det finns en särskild symbol som endast får användas av öppenvårdsapoteken, att högkostnadsskyddet, e-receptsystemet och möjligheten att delbetala läkemedel inte förändras, vad som händer med prissättningen på läkemedel med mera. God kännedom hos allmänheten om vad omregleringen innebär är väsentligt av flera skäl. Det förbättrar förutsättningarna för en väl fungerande konkurrens, ökar tryggheten för konsumenterna och ger dem möjlighet att göra välinformerade val på den nya apoteksmarknaden. 50 (): Jag tackar för svaret. Bakgrunden till min interpellation är en fyrsidig bilaga i tidningen . I bilagan finns artiklar med rubriker som Fler apotek bättre öppettider, Tre av fyra tror på förbättring samt Bättre service med personal på hugget. är en annons från samt de statliga organen , , och . Då kan man fundera på vad den ska innehålla. Jag uppfattar att annonsen inte kan betecknas som annat än ren och skär propaganda för utförsäljningen av . Den innehåller bland annat en intervju med socialminister och en opinionsundersökning beställd av . Annonsen innehåller en rad påståenden om hur man tror att det kommer att bli vid en utförsäljning. I en statlig utredning, 2007:107, som tillsattes av den nuvarande regeringen i syfte att se över den statliga förvaltningens uppgifter och organisation kan man läsa följande: Opinionsbildning i politiskt kontroversiella frågor i synnerhet sådana som står inför ett avgörande bör inte vara en uppgift för myndigheter utan en fråga för politiska partier och andra intresseorganisationer. Därför har jag ställt denna interpellation till socialministern. Han svarar att , , ska informera berörda om sin verksamhet och om sina beslut om subventionering och prisreglering. Ja, det tror jag säkert. Frågan är dock om informationen ska innehålla bilder på , redovisa vem han är, på vilka hemsidor man hittar olika saker, vad han tycker om bananer och cykelsadlar och om man kan jämföra dem med mediciner. Frågan är också om man ska läsa om hur personalen vid apoteken ska bli duktigare, eller få veta vad folk tror om apoteksreformen och hur den ska kunna genomföras. I svaret på interpellationen sägs att det ska vara möjligt för hela befolkningen att nås av korrekt information. Min fråga är därför om trosuppfattning, alltså vad folk har gissat sig till, är korrekt information. Det anser i alla fall inte jag, och jag vill således fråga huruvida regeringen varit involverad i detta. Jag uppfattar inte att jag fått något svar. Det har sagt är att enligt sina ägardirektiv från staten givits ansvaret för kommunikation gentemot allmänheten och nya aktörer rörande den förändrade apoteksmarknaden. Den fråga jag ställde var varifrån och fått dessa uppgifter. Vem har gett dessa myndigheter, dessa verk, i uppgift att vara med och finansiera denna annonsverksamhet som inte kan uppfattas som något annat än politisk propaganda? Det har jag, herr talman, inte fått svar på. Jag hoppas att socialministern kan utveckla sitt svar här och , för jag uppfattar inte att det finns med i det skriftliga svaret. 51 (): Omregleringen av apoteksmarknaden är en av de större reformer som skett . Det är den absolut största reformen inom den farmaceutiska branschen. Den ska givetvis inte ske i lönndom. Många kanaler har informerat om hur det ska gå till. Den interpellation som debatteras ställer intressanta frågor om opinionsbildning kontra information. Många har ansvaret för att genomföra reformen. Att genomföra en reform innebär naturligtvis att information måste spridas. Det gäller speciellt en reform som riktar sig till hela befolkningen. Då måste man ha breda kanaler för att kunna nå ut. Personligen har jag fått många frågor om denna reform. Frågorna är många, och har det också funnits en oro. Hur den har skapats behöver vi kanske inte gå in på, men jag har uppfattat att det har funnits ett stort behov av information. Det man uppfattar som politik och det man kanske uppfattar som mindre av politik opinionsbildning eller information bygger på vilken inställning man har i grundfrågan. Frågan om omreglering av apoteken är avgjord i demokratisk anda, och flera myndigheter har i uppgift att tillse att reformen blir lyckad. Läkemedelsförsörjningen ska fungera på bästa sätt i och med att reformen börjat genomföras. I samband med denna omstrukturering måste man självfallet också sprida information. Jag vill i detta mitt första inlägg fråga socialministern om det förekommit att andra myndigheter eller statliga bolag har informerat på ett liknande sätt när det gällt större reformer eller politiska beslut som har inneburit förändringar i verksamheter riktade mot allmänheten. 52 Socialminister (): Jag tror att det är viktigt att den som lyssnar på debatten eller läser protokollet har klart för sig att är emot regeringen, hon är emot avmonopoliseringen och hon är emot omregleringen av apoteksmarknaden. Det är ett faktum och grunden för den interpellation som hon ställt. Det är inte ett dugg konstigt att man lämnar information till allmänheten, och jag är helt säker på att om vi inte hade gjort det skulle vi ha fått kritik för att allmänheten varit helt ovetande om vad det är som händer på det här området. Människor behöver veta att det finns en särskild symbol som visar att en viss verksamhet är godkänd av den myndighet som granskar, att det är en verksamhet som är satt under tillsyn, och att man därmed kan känna trygghet när man använder sig av den. Det är exempel på sådant som beskrivs i den artikel, bilaga, annons som beskriver. Där finns också en intervju med mig som handlar om fokus på ökad tillgänglighet som det främsta motivet för reformen. Det görs en jämförelse med . Ökad tillgänglighet på landsbygden tas upp, liksom betoningen av patientsäkerheten samt att kraven blir desamma som . Där finns ett antal frågor och svar. Det redogörs för en opinionsundersökning som visar att en majoritet tror att omregleringen av apoteksmarknaden leder till bättre tillgänglighet. Det ges information om apotekssymbolen och vart man kan vända sig med frågor. Det finns en intervju med en apotekschef på ett apotek som ska säljas samt med en handläggare på om hur man handlar läkemedel på ett säkert sätt på Internet. Vidare finns kortfattad information om försäljning av apotek, kontroll av läkemedel, risker med att handla från en webbhandel som inte är godkänd samt vem som gör vad i omregleringen. Dessutom ges en kort historik om det svenska apoteksväsendet. tycker inte att hon får svar på sin fråga. Det är väl så att jag möjligen i min iver att ge fullödig information går lite väl långt, längre än vad hon ber om. Hennes fråga är: Har socialministern givit direktiv till och i syfte att myndigheterna ska opinionsbilda i samband med försäljningen av ? Det går inte att svara ja eller nej, eftersom frågan är felformulerad. Men även om jag bortser från detta är det så att jag i mitt svar beskriver de instruktioner som finns till dessa verksamheter, de skyldigheter som de har att lämna information och vad de ska göra. Här råder inga tveksamheter eller konstigheter. De ska utföra det jobb som regeringen har ålagt dem att utföra, och det är det jobbet de gör. Det är information som delvis är så allmänt hållen att den ligger i instruktioner som finns i annan liknande verksamhet. Men det är också naturligtvis sådant som är väldigt speciellt för , som har en väldigt viktig roll att spela i omregleringsskedet, där människor behöver känna att de har kunskap om situationen för att kunna känna trygghet för egen del. Hade det inte skrivits som det skrivits i den här annonsen tror jag att jag i stället hade varit här och svarat på frågan: Varför informerar inte regeringen bättre om omstruktureringen av apoteksmarknaden? Hur ska människor kunna få reda på vad det är som händer och sker? Det hade skapat otrygghet. 53 (): Jag bad om ett förtydligande från socialminister . Jag hade ställt frågan om socialministern hade gett direktiv till . Det han säger i sin senaste kommentar får jag väl tolka som att de har fått i uppdrag att annonsera med en bild på , som talar om hur bra han tycker att det ska bli. Jag kan inte tolka det på något annat sätt. Jag har inte uppfattat att det skulle vara ett uppdrag som statliga myndigheter har att annonsera med ansvarig minister i frågan. Jag hänvisade också till en utredning där det står om opinionsbildning i politiskt kontroversiella frågor, och detta är en sådan. Jag får väl börja med att tacka socialministern för att han redovisar min politiska ståndpunkt. Jag har andra synpunkter också. Framför allt tycker jag att det är viktigt med låga läkemedelskostnader, att vi har en säker läkemedelshantering, att inte människor drabbas av medicinförgiftning, att man inte ska överkonsumera läkemedel det är en av de frågor som vi har diskuterat och framför allt att inte överföra kostnader på landstingen utifrån att privata intressen kommer in. Men det glömde socialministern berätta, tror jag. Jag är också för en jämställd och rättvis politik, vilket vi inte har. Men det kan vi ta i ett annat sammanhang. Opinionsbildning i politiskt kontroversiella frågor bör inte vara en uppgift för myndigheter utan en fråga för politiska partier och intresseorganisationer. Så står det i utredningen. Jag tror inte att någon i denna kammare eller ens utanför kammaren hade haft något emot om hade annonserat med en bild på . Men jag har svårt att förstå varför och Tandvårds- och läkemedelsförmånsverkets ska annonsera där. Man kan fundera över det svar som socialministern har gett. Han skriver: Mot denna bakgrund har enligt sina ägardirektiv från staten givits ansvaret för kommunikation gentemot allmänheten och nya aktörer rörande den förändrade apoteksmarknaden. Det är alltså därför man har en opinionsbildande artikel. Det är därför man har en bild på . Och det är därför man redovisar hur man tror att det ska bli och likaså hur man tror att det ska bli bättre service, med personal på hugget. Det är alltså en indirekt kritik mot den nuvarande personalen på , som tydligen inte jobbar tillräckligt effektivt och bra. Det är märkligt att inte här och kan redovisa varför det skulle vara en uppgift för statliga verk. Finns det andra statliga verk som ska annonsera med ansvarig minister, till exempel när det gäller omläggning till privatisering, den kommande privatiseringen av posten eller en utförsäljning av ? Ska då vara på annonser också? Man måste i så fall se att detta är en del av en strategi i regeringens politik. Jag skulle nog vilja be om ett förtydligande från socialministern.