prot · GW0982 · 2009-03-11 00:00:00 — Det kan inte lastas för, lika lite som eller lastbilscentralerna kan ta på sig skulden för att det finns osjysta typer. Vi kan se på den forskningsöversikt vi själva tog fram i trafikutskottet vad som hände med transporterna av stormskadat virke efter stormen . Då fanns det ett antal framför allt tyvärr utländska åkare som körde med överlast. Det fanns till och med dispenser för att snabbt få ut virket ur skogen. Det ledde till kraftiga vägskador som sedan skattebetalarna fick ta. Det där är ingen bra ordning. Det borde vara fler sanktioner så att inte brott begås på det sättet. Jag vet inte om det är någon del inom Nya som anser att brott inte ska beivras. De gamla stod ändå för något slags ordning och reda, att brott inte skulle löna sig. Det får du gärna utveckla, . Apropå frågan om att lasta fullt: Det är klart att inte vill att man kör runt med luft i lasten. Det är ett av de områden där vi oförtrutet argumenterar för en EU-harmonisering av maxvikterna på lastbilarna. De svenska särreglerna ska tas bort. Det ska vara max i stället för för att inte slita sönder vägarna. Det rimliga vore att inte överträda de regler som finns. Laglöshet kan väl inte vara ett bra motto för den här regeringen. Det är det i alla fall inte för oss. 87 () replik: En tjälad väg i där timmer ska köras ut skulle säkert tåla betydligt högre tryck än . Det går faktiskt att få med sig mer virke ut i detta läge. Det är just när de tunga lastbilarna kör vid fel väderlek och vid tjällossning som vägarna körs sönder. Att sänka trycket, som föreslår här, är rent kontraproduktivt mot att många lastbilar i så fall skulle behöva köra i för att få ut timret och virket. I stället för att höja avgifterna tror jag snarare att det handlar om att de personer som bryter mot lagarna och reglerna blir kontrollerade och fällda. Vi vill, som jag har sagt tidigare, utbilda och få fler poliser ut på vägarna så att vi kan efterleva dessa regler. Det är relativt uddlöst att införa en avgift om man sedan inte har resurser till att plocka in dem som begår fel. En åkeriägare eller en chaufför väger också hur stor risken är att åka dit med överlast. Vi jobbar med dessa delar, och vi kommer att fortsätta att bevaka och följa detta noga. Vi vill också rikta ett tack till branschen som själv tar sådana stora krafttag för att komma till rätta med detta och få en bra konkurrens och lika villkor för åkerinäringen. 88 (): Det är alltid roligt att lyssna på diskussioner som engagerar en själv och som man har förhållandevis bra kunskap om för att kunna väga de argument och det sätt att resonera som olika debattörer har. Det tråkiga är bara att man upplever åtminstone gör jag det att de som har det största ansvaret har den minsta kunskapen. De ger i alla fall intryck av det i diskussionen. Det är inte nog med det, utan de ger också uttryck för den minsta viljan att åstadkomma en förbättring. Det fanns en gång en politiker som sade att politik är att vilja. Man kan knappast anklaga den nuvarande regeringen för att vilja. Snarare vill man undvika att göra någonting åt olika problem. Det här är ett sådant exempel. har regelbundet mätt axellaster och bruttovikter på ett antal platser i landet. En viss förbättring har skett , men inte tillräckligt snabbt, utan överlaster är fortfarande ett stort problem. Överlaster innebär att slitaget på våra vägar och broar ökar, vilket förkortar livslängden på dem. Det krävs att vägarna underhålls oftare än beräknat, vilket innebär ökade kostnader för samhället. blir konkurrensen mellan företag som kör lagligt och företag som kör med överlast orättvis. Förutom slitaget på vägarna är dessa tunga fordon också en fara för trafiksäkerheten, eftersom tunga laster försämrar köregenskaperna för en lastbil. Enligt underkändes dessutom var tredje lastbil och nästan vartannat av de tunga släpen på grund av att de inte klarade kraven på bromsarna. Den som bryter mot bestämmelserna om överlast kan dömas till böter och fordonsägaren påföras avgifter för överlasten. samarbetar på olika sätt med åkeribranschen, transportköpare, och för att åstadkomma större respekt och efterlevnad av reglerna. Trots seriöst arbete hos myndigheterna och branschorganisationerna finns det alltför många företagare som fortsätter att pressa priser genom att köra med överlaster och transportköpare som inte tar sitt ansvar för samhällsekonomin eller för trafiksäkerheten. Det är väl ingen, förutom någon enstaka, som tror att någon som äger ett fordon skulle överlasta det med vilje, med de kostnader som det riskerar att innebära, om han inte fick ut någonting av det rent ekonomiskt. Det dummaste man kunde göra som egenföretagare vore att riskera sitt fordon om man inte fick betalt för det. Någon enstaka tror tydligen att det inte är på det sättet. Nej, jag tycker att det är tråkigt att höra den här diskussionen från majoritetens sida när man säger att man vill åstadkomma en situation. Men det instrument som man själv kan hantera vill man inte använda, utan man hänvisar till de åtgärder som andra kan vidta och också vidtar själva. Det är jättebra att branschen organiserar sig och engagerar sig i den här verksamheten, men det hindrar väl inte att man från regeringens och majoritetens sida kan göra detsamma? Målet är ändå detsamma, förutsätter jag, att åstadkomma en bättre situation. Varför då inte använda det här medlet för att åstadkomma den situationen? Varför denna ovilja? Till att börja med tycker jag att man ska ta ut huvudet ur busken och verkligen se hur det ligger till. Det är den första åtgärden som man måste vidta om man ska kunna sätta sig in i en situation och komma med lösningar på ett problem. Så länge man har kvar huvudet i busken ser man inte hur det ser ut ute i verkligheten. Standardsvaret från majoritetens sida i sådana här situationer är alltid: Vi följer utvecklingen mycket noga. Vi har hört det här nu också från majoritetens företrädare. Men är det syftet med att sitta i och att ha regeringsmakten att man ska följa en utveckling noga? Är det ändå inte så att man vill vara med och påverka den här utvecklingen och att det är därför som man engagerar sig politiskt? Jag har gjort det, och jag upplever att de allra flesta har gjort det. Jag är väldigt glad över att Socialdemokraterna, har engagerat sig i den här frågan och tycker att det här är en väg som man kan gå för att lösa problemet. Vi är alla tydligen överens om att det är ett problem, och några av oss vill göra någonting åt det medan andra säger att det får någon annan sköta. Jag vill naturligtvis yrka bifall till reservationen. 89 (): Jag var anmäld till debatten men strök mig därför att jag tyckte att det här var ett betänkande som vi i all huvudsak var eniga om. Men när oppositionen nu blåser upp en retorik som går över alla gränser tycker jag att jag måste konstatera några saker. Det gick alltså med socialdemokratisk regering när den här frågan inte var så särskilt viktig att man behagade höja avgifterna. var, precis som sade, det år då man höjde avgifterna. Sedan regerade Socialdemokraterna , och man tyckte tydligen att man hade hygglig kontroll på frågan så att man inte behövde höja avgifterna. Men , när det är en annan regering, har det plötsligt blivit jätteviktigt. Vi kan hålla med om beskrivningen att det är ett jätteproblem att vissa kör med överlaster. Men dramatisera inte på detta sätt, och lägg inte all skuld på den nuvarande regeringen! Ni hade på er att göra någonting åt det om ni tyckte att frågan var viktig. Att frågan inte var så jätteviktig illustreras av att varken , eller Socialdemokraterna i trafikutskottet ens bemödade sig om att skriva en motion. Det var några enskilda socialdemokrater som skrev två motioner, och hänger man på och gör en stor sak av detta, och skriver till och med en partireservation i utskottet. Hur kunde frågan plötsligt bli så jätteviktig, när ni inte ens bemödade er om att skriva en motion i frågan? hänger ni upp hela er argumentation på några enskilda ledamöters enskilda motioner. Trovärdigheten blir inte övertygande med förlov sagt. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 90 () replik: Jag kan förstå att känner sig föranledd att gå in i diskussionen. Det skulle jag kanske också ha gjort om jag hade hört de tidigare inläggen från majoritetens sida att det kanske skulle behövas lite täckning bakom. När jag hör sådana här uttalanden, i stil med att man ska lasta fordon ungefär så mycket som de bär, förstår jag att ni inte har insett problematiken. Det är bättre att de är överfulla, blir ju då principen, än att de går halvtomma. Man ska inte anpassa vikten efter vilka lagar och vilka bärigheter som gäller i normalfallet eftersom lagarna ska vara anpassade till väderlek och man på så sätt ska se hur mycket man kan lasta ett fordon med. Det känns som att argumentationen är minst sagt skakig. Men i kommentarer här berörde han egentligen inte huvudfrågan: Varför tycker ni inte att vi ska använda det redskap som har och se till att man även från och regeringens sida vidtar åtgärder för att förhindra den här situationen? Att det blir bättre ja men om det är så som vi fått reda på, nämligen att av alla tyngre fordon på något sätt är fellastade eller överlastade, kan det inte betraktas som att man har lyckats. Snarare måste man väl se det som att vi fortfarande har en bra bit att gå. 91 () replik: frågar varför regeringen inte vill använda det instrument som man sitter på och höja avgifter eller böter. Ja, den här regeringen gjorde väl ungefär samma bedömning som den socialdemokratiska regeringen gjorde, nämligen att detta är en angelägen fråga. Det skriver vi i betänkandet. Men det mest optimala bedöms inte vara att just nu höja böterna. Den bedömningen gjorde ni , och socialdemokraterna i trafikutskottet gjorde för en eller sedan ungefär samma bedömning. Man bemödade sig inte ens att motionera så viktig var frågan! Man bemödade sig alltså inte att skriva en egen motion. och hade inte heller ens enskilda motioner i frågan. Men gör man en jättesak av den här debatten och höjer retoriknivån till långt över vad som är sans och balans. Det är det jag reagerar mot. Gör alltså inte frågan större och mer dramatisk än den är! Det här är en angelägen fråga. Jag håller med Örnfjäder, och andra om att vi måste komma till rätta med detta. Polisen jobbar effektivt och framsynt. Det gör också och branschen. träffade vi företrädare för branschen och hade en djupgående diskussion med dem om hur man jobbar för att komma åt detta. Låt oss gå vidare på den vägen! På s. 12 i betänkandet säger vi i vårt ställningstagande att vi tycker att det här är en angelägen fråga. Det slits på vårt vägkapital, och trafiksäkerheten försämras. Vi är överens om att vi måste komma åt detta. Men om vi just , , ska höja böter och avgifter eller om vi ska låta branschen själv jobba med detta och försöka trycka ned brottsligheten det är fråga om en sådan kan diskuteras. Det är möjligt att man borde göra så, men vi har valt att inte gå den vägen. Den socialdemokratiska regeringen valde samma metod . Så sent som för bemödade man sig inte ens om att motionera i frågan, så dramatisera inte mer än nödvändigt! 92 () replik: Till att börja med gäller det diskussionen om att Socialdemokraterna inte bemödade sig . Det är avgifterna höjdes. vet lika väl som jag att vi lät det där verka. Vi hade en diskussion om att vidta fler åtgärder. Det var då branschen själv började engagera sig i det här för att komma till rätta med situationen internt. Det har man under hållit på med. Det går, som sagt, åt rätt håll. Men vi kan absolut inte vara nöjda med att vart femte tungt fordon av de här fordonen är fellastat eller överlastat. Det är inte en situation som någon kan vara nöjd med. Jag tycker att det här är en angelägen fråga. Eftersom det nu är den förra höjningen gjordes vill jag vända på resonemanget och fråga: Kan det inte vara aktuellt att se över nivån ? Är det rimligt att det ska vara lika dyrt att begå det medvetna brott som det är fråga om som det var 1994 med tanke på den kostnadsutveckling och den inkomstutveckling som varit ? Det tycker inte jag. Jag tycker att vi i stället ska höja så att det blir en kännbar ekonomisk förlust i stället för vinst om man medvetet, som jag anser att det är fråga om, på olika sätt fellastar sitt fordon. Inte minst utgör sådana fordon en trafikfara ute på vägarna. Därtill kommer alla andra argument som jag här har framfört. De tolv åren, , borde i stället vara ett argument för dig att titta på om det ändå inte borde vara dags att anpassa nivån uppåt eftersom nivån från förra gången är så pass gammal som den är. 93 () replik: Det gläder mig att har större förväntningar på den här regeringen än han hade på den tidigare regeringen, som inte tyckte att detta var så angeläget. när vi har en regering med lite kraft i sig borde man kunna förvänta sig någonting bättre. Det är ungefär vad säger. Det är naturligtvis kul för regeringen att det finns stora förväntningar på den. Möjligen är trovärdigheten i resonemang hög. Men , och den socialdemokratiska gruppens trovärdighet i argumentationen i trafikutskottet är inte hög. Inte ens för en månad sedan bemödade man sig, som sagt, att skriva en egen motion. I stället hänger man nu upp hela argumentationen på två enskilda motioner från socialdemokrater. Jag har respekt för att ni tycker att frågan är viktig och för att ni tycker att den här regeringen med den kompetens den har borde se att det kanske är dags att höja avgifterna. Men jag har också respekt för att regeringen har gjort bedömningen att man i och med branschens aktiva jobb ett jobb som verkligen görs för att här trycka ned till bättre siffror samt polisens sätt att jobba och sätt att följa frågan kan få ett eller till på sig för att sedan visa resultat. Det är precis som påpekat. Det är egentligen inte den totala överlastningen som är problemet, utan problemet är axellasterna ofta vid dellaster av en transport då det blir snedbelastningar. Det måste vi komma åt, vilket också de i branschen är djupt medvetna om. Låt oss alltså följa det här mycket noga och låt oss vara aktiva och offensiva! Men häng inte upp hela argumentationen på att man inte just nu höjer avgifterna! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 12 § Tydligare mål och kunskapskrav Nya läroplaner för skolan Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2008/09:UbU9 Tydligare mål och kunskapskrav Nya läroplaner för skolan (prop. 2008/09:87). 94 (): Vi ska nu debattera UbU9 Tydligare mål och kunskapskrav Nya läroplaner för skolan. Jag börjar med att yrka bifall till reservation 3. Huvudinriktningen för en ny socialdemokratisk skolpolitik är tydlig. Fokus ska ligga på framgångsfaktorer som ger dokumenterat resultat. Det handlar om tydliga mål, systematisk uppföljning och höga förväntningar, om en ömsesidig respekt för att skapa arbetsro och trygghet samt, inte minst, om ett tydligt och professionellt ledarskap både i skolan och i klassrummet. Vår politik bygger på en benhård övertygelse om att alla vill och kan lära. Varje barn och ung människa ska nå skolans kunskapsmål men också få utvecklas så långt som möjligt utifrån sina förutsättningar. Som elev måste man få känna att läraren har förväntningar på en och tro på att man kan uppnå de uppsatta målen. Undervisningen måste därför bli mer individualiserad och bättre se till den enskilde elevens behov och förutsättningar. För elever som lär sig grunderna måste fokus ligga på att fortsatt locka till lärande. För elever i behov av särskilt stöd för att uppnå målen måste det finnas mer stöd att tillgå. En del behöver extra undervisning. Men det kan också handla om fler lärare och om mindre undervisningsgrupper i vissa ämnen och . För elever som snabbt tillägnar sig kunskap ska undervisningen innebära en utmaning, och det ska bli lättare att gå vidare. Den som går i ska kunna gå kvar i samma klass men ändå ha möjlighet att läsa vissa kurser i gymnasieskolan eller att på annat sätt höja sin kunskapsnivå. Svensk skola har mycket att vara stolt över men har också problem. Lösningar kan vi inte söka genom att försöka återskapa gårdagens skola. Framtidens utmaningar måste mötas med en modern skolpolitik som stimulerar eleverna en socialdemokratisk skolpolitik för kunskap, respekt och lust att lära som står i tydlig kontrast till en föråldrad sorteringsskola. Rätten till kunskap får aldrig bli en klassfråga där föräldrars bakgrund eller var du bor avgör dina livschanser. Målet är en jämlik skola där alla elever oavsett bakgrund ges förutsättningar att växa och att nå resultat i världsklass. Lärare måste bli varse sina egna styrkor och svagheter, lära sig att utveckla sina undervisningsmetoder, vara motiverade och kontinuerligt utveckla sina kunskaper. Arbetssättet inom skolan måste vara öppet så att varje skola blir en lärande organisation där kolleger lär av varandra och utbyter erfarenheter. Kunskaper och undervisningsmetoder måste uppdateras och förfinas. Skolledningen har ett ansvar för att skapa ett öppet klimat och för att ge lärarna förutsättningar att utvecklas i sin yrkesroll. Skolor måste utvärderas och följas upp. Vi anser att ett nationellt utbildningsråd ska skapas med uppgift att utforma verktyg för kontinuerlig utveckling av lärarrollen. Utvärderingar av skolor, lärare och elever ska vara kopplade till ett tydligt system för att styra resurser och insatser dit där behoven är störst så att alla elever ges lika chanser att nå målen. Varje barn ska i skolan få kunskapsutmaningar, uppleva en trygg skolmiljö, utvecklas och stimuleras. Varje barn ska bli sett som den individ just det barnet är. Alla barn ska ha samma chans. Dessa ambitioner får inte ses som utopiska, utan det är skolans uppdrag. Det är därför vi har en skola. Under den socialdemokratiska regeringen ledde jag en arbetsgrupp på uppdrag av dåvarande skolminister som hade till uppdrag att främja diskussion och utveckling av goda förhållningssätt för ökad måluppfyllelse och då särskilt för elever i behov av särskilt stöd. avlämnade arbetsgruppen rapporten skolans ansvar. Ett förslag i den rapporten var att alla elever skulle få en individuell utvecklingsplan, vilket det sedan beslutades om här i kammaren. Det var alltså vi socialdemokrater som införde de individuella utvecklingsplanerna, och det var inte alls efter några som helst påtryckningar från den dåvarande oppositionen. Erfarenheterna av dessa individuella utvecklingsplaner är mycket goda, och föräldrarna känner sig mycket mer delaktiga. Detta gemensamma ansvarstagande mellan elev, föräldrar och lärare har upplevts som mycket positivt. Med den individuella utvärderingen som grund ska skolan skriftligen precisera vilka insatser som görs för att stödja elevens kunskapsutveckling, och eleven och hemmet ska tydliggöra vilka insatser de avser att göra för att ta sin del av ansvaret. Kontraktet är en del av dialogen mellan elev, hem och skola och ska inte betraktas som offentlig handling. Det går ej att öka måluppfyllelsen utan resursförstärkningar. Vi socialdemokrater har föreslagit 3 miljarder för att höja kvaliteten i den svenska skolan. Det skulle innebära fler specialpedagoger och mindre undervisningsgrupper. Det skulle innebära fler behöriga lärare, fler lärare som får chans till vidareutbildning och resurser till läxhjälp. Dessutom vill vi inrätta ett pedagogiskt utvecklingsteam vid . Skolan har för många mål och dessutom motsägelsefulla mål. Det skapar osäkerhet och otydlighet. Den utredning som vi i regeringsställning tillsatte har på ett mycket gediget sätt belyst och bearbetat detta faktum. Utredningens förslag och rekommendationer har mycket starkt bidragit till att det nu går att ta steg vidare och skapa nya läroplaner. Steget mot en ny läroplan för var och en av skolformerna , obligatoriska särskolan, specialskolan och sameskolan kommer att gynna skolans utveckling och vara en pusselbit som bidrar till barns ökade kunskapsinhämtning och utveckling. Vi vill ha en skola som tidigt följer upp varje elev och där åtgärder sätts in för att alla ska kunna nå målen. Tydliga kursplaner kommer att bidra till att alla elever, var de än bor, kommer att kunna ges likvärdig utbildning. När målen för varje ämne och kurs är kända kan skolor och lärare utveckla undervisningen så att målen nås. Dessutom kommer det att underlätta för elever som flyttar att komma in rätt i sin utbildning, och risken att missa något kommer att ha minimerats. Nationella prov ska användas som ett av flera verktyg för att följa upp om eleverna har nått kunskapsmålen så att brister kan upptäckas och som grund för att ge varje barn det stöd som han eller hon behöver. Betyg ska ses som ett kvitto på uppnådda kunskaper och ska användas som ett urvalsinstrument för högre studier. Prov och betyg som enbart syftar till att gradera och sortera elever inbördes leder inte till mer kunskap. Det ger bara ökade klyftor och kväver lusten till lärande. Vi socialdemokrater vill följa elevens kunskapsutveckling. Det ska ske systematiskt och kvalitetssäkrat. Vi menar att det förslag som den borgerliga regeringen nu levererat kan vara det hjälpmedel som behövs, men det handlar som alltid om i vilken kontext nationella prov används. Att endast mäta och sortera bort elever är kunskapsfientligt. Det utvecklar varken våra elever eller som nation. Vi vill att svenska elever ska vara i topp när det gäller såväl ämneskunskaper som samarbetsförmåga. Dessa färdigheter är avgörande, och vi vill investera i utbildning. Det känns väldigt frustrerande att här föreslå åtgärder som ska kunna medverka till ökad måluppfyllelse som vi får besked om att många kommuner säger upp lärare. Lärarna är viktiga resurser om vi ska nå de önskade syftena. Staten måste hörsamma kommunernas krav om ökade resurser för att kompensera den övervältring av kostnaderna som staten gjort. Vi kan annars få konstatera att vi på nytt kommer att få uppleva 90-talets kris i skolan, och än en gång är det eleverna som kommer att få betala priset. Den socialdemokratiska budgeten innehöll förslag om att investera ytterligare i svensk skola. Men fortsätter krisen kommer det inte att räcka. Regeringen föreslår att möjligheten att sätta blockbetyg avskaffas. Regeringen kommenterar inte förslaget om en översyn av ämnen, som utredaren föreslår. Vi socialdemokrater välkomnar ett tydligare system men finner det anmärkningsvärt att regeringen lämnar förslag om översyn av ämnen utan kommentar. Block- eller temaläsning skapar ofta helhet, förståelse och sammanhang och förtydligar på ett helt annat sätt än ämnena gör var för sig. Temaläsning ska alltid värna om ämneskunskaperna men också ge en djupare förståelse. Utredarens resonemang om vilka ämnen som ska finnas i bör därför genomlysas. Det är viktigt när vi gör dessa förändringar att vi tänker på att vi ska forma en skola för framtiden och inte en skola för dåtiden. 95 (): Alla barn har rätt till utbildning, oavsett om det är kris eller inte. Därför är det alarmerande att höra att över 1 000 lärare varslas. I mer än var tredje kommun har lärare varslats om uppsägning. Det presenteras i en undersökning gjord av . håller den borgerliga regeringen inne från kommunsektorn. Det är över tio gånger så mycket som för regeringens så uppmärksammade läsa-skriva-räkna-satsning för skolan som beräknas omfatta en halv miljard . Om de 6 miljarderna fördelas jämnt över kommunernas och landstingens verksamhetsuppgifter tappar skolan 1 ½2 miljarder kronor. Det är mer än för läsa-räkna-skriva-satsningen. Det skulle i stället gå att anställa fler i välfärden. Att anställa 150 000 människor skulle kosta i storleksordningen . Det är att jämföra med regeringens skattesänkningar på . Undersökningen från visar att kommunerna inte klarar av att prioritera skolan. av kommunerna planerar att varsla lärare längre fram oavsett om kommunen sagt upp eller varslat lärare. Var fjärde kommun återbesätter inte lärartjänsterna.