prot · GW09113 · 2009-05-07 00:00:00 — Majoriteten konstaterar i betänkandet att man till exempel i form av stimulansbidrag till kommuner och landsting har gett resurser för att öka antalet läkemedelsgenomgångar. Jag försökte i går på nätet hitta uppgifter om antalet läkemedelsgenomgångar och hittade inte uppgifterna och absolut inte för början av 2009, utan det var lite äldre genomgångar som redovisades. Det är bara drygt hälften av kommunerna som har regelbundna läkemedelsgenomgångar. Min fråga är: Hur mycket har de här stimulansmedlen ökat antalet läkemedelsgenomgångar? 5 FINN () replik: Tack för frågan, ! Min reflexion över att oppositionspartierna som närvarar i debatten inte tillstyrker andra motioner som faktiskt lyfter de frågor som de är intresserade av kommer av att vi i majoriteten tycker att det sker en stor aktivitet från regeringens sida och att man använder EU på ett förtjänstfullt sätt i detta läge. Därför tycker vi inte att det finns initiativ att ta från enskilda motionärer, medan det är förvånande att se att ni som inte tycker det i oppositionen avslår en mängd av de viktiga motioner som ni påstår att regeringen inte agerar för. Det finns alltså anledning att ställa den frågan, trots allt. Dessutom har de tre oppositionspartierna skrivit separata reservationer, vilket jag menar gör det svårt för medborgarna, lyssnarna här, att förstå hur man då ska formera en politik tillsammans kring den här viktiga frågan. När det gäller äldreproblematiken är det alldeles korrekt som beskriver det. Detta är ett stort problem. Det sker många positiva ansatser här på hemmaplan. Bland annat vill jag påminna om arbetsgruppen som är sammansatt på initiativ från tillsammans med Kommuner och Landsting. Där ingår och landstingen själva, och avrapporterade man faktiskt en handlingsplan som bland annat pekade ut hur man skulle titta på patienter som hade mer än tio läkemedel och hur man skulle följa upp detta. Det är ett initiativ för att följa upp det här som är proaktivt. ställer frågan som att läkemedelsgenomgångar skulle vara den mest självklara lösningen. Det här har ju problematiserats i den diskussion som har förts med de berörda parterna, och det är inte nödvändigtvis så, , att läkemedelsgenomgångar om de inte förankras i vården leder till ett fullt ansvarstagande. Det är alltså väldigt viktigt att rätt mediciner finns men också att rätt mediciner plockas bort, och det är väldigt svårt för personal som inte jobbar inom vården. Därför är just läkemedelsgenomgångsutvecklingen en viktig aspekt att problematisera och bygga vidare på innan man inför den i bredare skala. Annars kan det hamna snett. 6 () replik: Jag fick inte svar på om antalet läkemedelsgenomgångar har ökat. Stimulansmedlen ska enligt betänkandet användas för att öka läkemedelsgenomgångarna. Det står antagligen inte i handlingsplanen, utan jag vill återigen ställa frågan till Finn om hur mycket de här stimulansmedlen har hjälpt ökningen av läkemedelsgenomgångar. Kommunerna har svårt att klara sitt uppdrag i och med att skatteinkomsterna minskar och till exempel försörjningsstödet ökar. Redan nu finns det flera kommuner som har sagt upp eller varslat personal, och personaltätheten minskar också inom äldreomsorgen. Då är det svårare att se till exempel biverkningar som läkemedlen kan ge, och det finns risk att vi får osäkrare läkemedelsanvändande. Det behövs naturligtvis personal som har kompetens att kunna följa de äldre så att de inte får sådana biverkningar som det finns beskrivna fall på och som verkligen är oroväckande. Man har gett mediciner utan att göra läkemedelsgenomgångar. Hur mycket har alltså stimulansmedlen ökat antalet läkemedelsgenomgångar? 7 FINN () replik: Låt mig först göra väldigt tydligt att jag helt delar problembeskrivningen med . Det här är ett stort och omfattande problem, men vi talar lite grann förbi varandra. Det handlar om på vilket sätt vi ska åtgärda detta. riktar in sig på de stimulansmedel som har utbetalats. Låt mig då påminna om att dessa stimulansmedel är avsedda för en värdig hantering av äldreproblematiken i stort, och där pekas det ut att läkemedelsgenomgångar är ett viktigt sådant instrument. Vad jag sade i mitt förra anförande är att läkemedelsgenomgångar inte nödvändigtvis är något som har en belagd effekt i detta läge. Är man strikt vetenskaplig och vi vill ju alla jobba med evidensbaserad medicin, inte minst när det gäller äldre tror jag att det är väldigt viktigt att man också funderar lite över hur dessa läkemedelsgenomgångar ska utföras och hur de ska komma närmare dem som har ansvaret i vården för läkemedel, det vill säga sjukvårdspersonalen och ytterst förskrivarna. Det finns ett glapp i detta, det vill säga att i den mån man inte har använt stimulansmedlen direkt så som de var avsedda kan det mycket väl vara så att man ute bland sjukvårdshuvudmännen funderar på hur man bäst ska utnyttja genomgången av läkemedel och om det ska ske med farmaceutisk kompetens, med medicinsk kompetens eller bådeoch. Jag kan tyvärr inte svara exakt på uppgifterna, men det här ligger lite grann på den typ av regionalt och kommunalt självstyre som vi värnar om att man har, inte minst när det gäller sjukvårdshuvudmännen och att man ger en riktningsanvisning om att man ska försöka förbättra kvaliteten av läkemedelsanvändningen till äldre och föreslår att också läkemedelsgenomgångar används. Landstingen, sjukvårdshuvudmännen, väljer kanske sedan att i olika grad göra detta på ett eller annat sätt. Det kan till och med vara vist att göra det i ett läge där man inte exakt vet om det ska skötas på precis det ena eller det andra sättet. Den allra senaste forskningen på området har givit vissa signaler om att man inte kan ha en enkel lösning på hur läkemedelsgenomgångar ska användas. 8 () replik: Efter att ha lyssnat på Finn anförande tror jag att vi är överens om väldigt mycket. Jag tror att vi är överens om att den felaktiga läkemedelsanvändningen är ett stort samhällsekonomiskt, medicinskt och folkhälsopolitiskt problem, att vi har en läkemedelsanvändning bland våra äldre och framför allt våra dementa som inte är trygg och kvalitetssäkrad och att det här skulle kunna ses som ett hot mot patientsäkerheten för våra äldre. Vi är också överens om att det behövs kraftfulla åtgärder och att läkemedelsgenomgångar inte är lösningen på hela problemet. Det vi inte är överens om är det som vi i oppositionen är överens om: Det behövs en kommission för läkemedelssäkerhet som ska utreda och kartlägga omfattningen i hela landet av den felaktiga läkemedelsanvändningen och läkemedelsrelaterade problem. Då ska man även beräkna de samhällsekonomiska kostnaderna, vem som har drabbats och varför. För oss är det självklart att det är helt nödvändigt att veta hur nuläget ser ut för att vi ska kunna utvärdera och följa upp de åtgärder som sätts in för att förbättra situationen. För mig är det obegripligt att regeringen är totalt ointresserad av att kartlägga och utreda hur stort problemet verkligen är. Finn tar i sitt anförande och även nu i replikskiftet upp att regeringen har satt in en lång rad viktiga insatser och aktiviteter. Men tycker inte Finn att det är viktigt att veta om de här åtgärderna och insatserna verkligen har någon effekt eller inte? 9 FINN () replik: Tack för frågan, ! Jag vill börja med att säga att jag uppskattar engagemang i de här viktiga frågorna mycket, och jag sörjer att Socialdemokraterna väljer att avstå från den här viktiga debatten och att lyfta frågan till en processnivå politiskt sett, där vi inte nödvändigtvis har en motsättning i sak. Däremot har vi lite konflikter när det gäller hur vi ska attackera det här problemet. Jag beskrev, tycker jag, ganska tydligt i mitt anförande hur regeringen har valt en i mitt tycke väldigt klok strategi. Det finns nu ett kraftigt moment inom EU som går tillbaka till att man, från det direktiv där man tog fram förslag för EU-gemensam hantering av läkemedelssäkerhet och effektivitet 2001, nu lägger grunden till en modernisering som kanske landar om vi arbetar effektivt. Jag tror att det är väldigt klokt av regeringen att satsa på att först harmonisera många av de här frågorna, till exempel förfalskningen av läkemedel, som inte har berörts av vare sig eller . Jag tror detta i någon mån speglar att vi inte vet exakt vilket som är det största problemet. har helt rätt i sin analys. Läkemedel medför en utgift för samhället i stort på . Nästan hisnande nog kan man tänka sig att till två tredjedelar eller nästan lika mycket kan det förorsaka kostnader om man inte hanterar läkemedel rätt. Därför måste man göra detta. Men det är också frågan om nu förfalskade läkemedel är en viktig komponent. Ska vi lösa detta här i ? Det går ju inte. Vi har på många andra områden ett problem när vi har situationer som vi inte själva förfogar över. Vi har till exempel när det gäller miljöproblemet också synen att det inte löses bara inom landet, utan vi måste agera internationellt. På samma sätt tror jag att läkemedelsfrågan är betjänt av det aktiva och snabba moment som finns i EU. Vi ska först landa efter vårt ordförandeskap, och därefter kan vi adressera de här frågorna, gärna under . 10 () replik: I mitt anförande nämnde jag att ungefär sju gånger fler personer dör av undvikbara skador inom hälso- och sjukvården än i trafikolyckor. Jag tycker kanske inte att det är helt bra att jämföra felaktig läkemedelsanvändning och dödsfall på grund av felaktig läkemedelsanvändning med trafikolyckor. Men när det gäller trafikskadade vet vi exakt hur många som skadas och som dör i trafiken . Det satsas miljarder på trafiksäkerhetsåtgärder för att minska antalet skador och dödsfall, och det finns en nollvision. Borde det inte vara lika självklart som inom trafiksäkerhetsarbetet att man vet exakt hur många som skadas och dör inom vården av läkemedelsrelaterade orsaker? Jag fick inget riktigt svar på det. Är det inte viktigt att veta om alla de insatser som görs och åtgärder som regeringen nu vidtar har någon effekt eller inte? För att komma tillbaka lite till läkemedelsgenomgångar vill jag säga att man i den senaste rapporten från har gjort en uppföljning i tre landsting. Där såg man att situationen hade försämrats vad gäller felaktig läkemedelsanvändning. Alla parametrar visade att det har blivit än mer allvarliga brister, trots att man har genomfört mycket åtgärder och läkemedelsgenomgångar. Då känns det för oss i och även inom oppositionen självklart att vi måste kartlägga hur stort det här problemet är, så att vi har någonting att följa upp och någonting att utvärdera, ungefär som man gör inom trafiksäkerhetsarbetet. 11 FINN () replik: har en väldigt god poäng i det han säger, men låt mig återkomma till mitt förra inlägg och kommentera regeringens strategi, som jag tycker är klok. har lagt fram ett mycket omfattande förslag, och man lyfter fram, precis som nämner, att läkemedel är ett stort problem från patientsäkerhetssynpunkt. När det gäller de siffror som nämnde kan jag till och med förtydliga. Från patientsäkerhetssynpunkt, alltså det vidare begreppet, räknar man med att svensk sjukvård onödigtvis förlorar tre liv . Skulle man jämföra det med inte trafiksäkerhet utan flygsäkerhet är det faktiskt så det motsvarar att ett plan som är fullastat med personer skulle störta var sjätte vecka, vilket ju är förfärande uppgifter. Läkemedelssäkerheten bör alltså ses ur ett vidare patientsäkerhetsperspektiv. Då tycker jag, som jag har sagt tidigare, att det är klokt att regeringen nu följer det mycket aktiva engagemanget inom EU:s läkemedelspaket, där man tittar på säkerhetsaspekter och uppföljning av läkemedel och hur de fungerar i vardagen. Man tittar också på förfalskade läkemedel och den problematik som definitivt är EU-gemensam kanske global, vill jag påstå. Dessutom handlar det om hur information till allmänheten ska tryggas så att den ger information men inte gör detta på ett ansvarslöst sätt. Sedan får man väga ihop resultatet efter ordförandeskapet, som inleds med en expertgrupp på toppnivå som samlas här i vårt land och får belysa frågan utifrån ett vitt perspektiv. Sedan landar det förhoppningsvis i att man konkluderar efter ordförandeskapet vad EU har landat i och därtill utnyttjar de utredningar som finns på området, det vill säga . Då är jag säker på att det kommer att bli ett moment även i under , och jag välkomnar verkligen att komma tillbaka till en dialog med inte minst men även för att få höra lite grann hur ni ser på de resultat och de förslag som regeringen då med stor säkerhet kommer att lägga fram. väntar jag med spänd förväntan på hur Socialdemokraterna kommer att agera, som ännu inte har hörts i debatten. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 10 § Statens stöd till idrotten Föredrogs kulturutskottets betänkande 2008/09:KrU8 Statens stöd till idrotten (prop. 2008/09:126). 12 (): Ja, så kom då kulturministerns tredje proposition under de som den moderatledda regeringen haft regeringsansvaret. Det blir en . Det är ganska bra jobbat! Det har varit en om lokalradio, en om marksänd tv och så nu den här om statens stöd till idrotten som kulturministern naturligtvis lägger fram i egenskap av idrottsminister. Eftersom detta i egentlig mening är den första propositionen med lite tyngd hade jag förväntat mig att idrottsministern skulle delta i debatten, men tydligen har hon prioriterat bort den här debatten med oss parlamentariker. Jag tycker att det är högst anmärkningsvärt och ytterst beklagligt eftersom det finns frågor kring propositionen som borde få ett svar direkt från idrottsministern själv. tillkallade den dåvarande socialdemokratiske idrottsministern en parlamentarisk utredning som hade i uppdrag att utvärdera det statliga stödet till idrotten och föreslå nya, tydligare mål för detta stöd och en modell för uppföljning och utvärdering av verksamheten i förhållande till målen. Efter tragiska bortgång blev det sedan den socialdemokratiska idrottsministern uppgift att omvandla utredningsresultatet till en idrottsproposition , alltså för nästan exakt . Jag vill bara tydliggöra denna del av historiebeskrivningen eftersom den proposition som vi nu har framför oss av någon märklig anledning inte berör denna del av den idrottspolitiska historien. Jag är trots allt glad över att den proposition som vi nu behandlar i detta betänkande så tydligt pekar på att mycket i den tidigare förda idrottspolitiken är bestående och även nu ligger som grund för kommande beslut. Inte minst kan man läsa ut det ur de remissvar som inkommit på utvärdering Föreningsfostran och tävlingsfostran. När väl detta är sagt måste vi socialdemokrater ändå vara tydliga med den förvåning vi känner vad gäller att idrottsministern och regeringen inte förmår ta ett helhetsgrepp över frågan om idrottens finansiering. Det är ett flertal frågor som har stor betydelse för idrotten men som inte behandlas i denna proposition. Varför bakar man inte in elitidrottsstödet så att idrotten får klarhet i hur länge de 135 miljonerna som regeringen anslagit ska räcka? Det har regeringen nämligen, trots flera påstötningar, vägrat att tala om. Varför bakar man inte in den utredning som behandlar stiftelser och ideella föreningars skatteregler och som beräknas vara klar vid kommande halvårsskifte? Det är ju i den utredningen som den moderatledda regeringen begravde de färdiga förslag som fanns i , som lades fram strax före valet. Varför bakar man inte in förslag i denna proposition? Varför lyfter man inte upp frågan om bildandet av en nationell antidopningsverksamhet? Man ser tydliga kopplingar mellan att dopningsverksamheter på gym skvätter över på idrottens utövare och att idrottens lovvärda försök att bekämpa dopning inom idrotten begränsas av deras möjligheter att bekämpa dopning på gym av olika slag. Varför lyfter inte idrottsministern skarpare upp frågan om Svenskt Friluftsliv och deras möjligheter att utveckla sin verksamhet, som i grunden har samma folkhälso- och demokratisyfte som idrotten? Regeringens utredare lägger faktiskt fram ett förslag till utredning som idrottsministern tyvärr inte tar upp i propositionen. Varför omnämner inte regeringen folkbildningens viktiga roll för idrotten och de omkring 140 miljoner, som jag tror att det är, som anslås över budget och som är av helt avgörande betydelse för till exempel idrottens ledarutvecklingsprogram? Varför tar idrottsministern inte upp frågan om fler internationella idrottsevenemang? Jo, jag har läst propositionen, och jag vet att just internationella evenemang omnämns, men regeringen är på detta område oroande passiv och förhalande. Här finns inga idéer om hur statliga insatser på detta område ska ske och hur de ska finansieras. Varför nämner inte regeringen i denna proposition den förändring av artistskatten som det också föreligger en proposition om? Hur kommer det att förändra villkoren för klubbar att rekrytera utländska idrottare till sina lag? Vad blir skillnaden mellan ideella föreningar och bolagsdrivna idrottsklubbar? Hur kommer det att påverka rekryteringen i olika divisioner inom lagidrotterna? Och hur kommer det att påverka möjligheten för unga svenska idrottare att få se sina förebilder i tävlingar på svensk mark? Vad blir konsekvenserna för de galor som anordnas i ? Det finns som sagt mycket som är uteslutet i denna proposition. Jag hoppas att regeringspartiernas företrädare i denna debatt har hyggliga svar att ge på dessa frågor. Annars är jag rädd för att idrotten och dess företrädare, som trots allt ställt sig hyggligt positiva till flera av de förändringar som regeringen föreslår, kommer att bli besvikna och sammantaget vara kritiska till den idrottspolitik som regeringen för. Låt mig så gå över till enskildheterna i regeringens proposition. Vi socialdemokrater ser det som en naturlig fortsättning idrottsproposition att man lyfter in perspektiv. Det ställer vi oss bakom, men vi har också påpekat att när man talar om barn och unga avser man i olika sammanhang helt olika åldersgrupper. Jag vill här tydligt deklarera från socialdemokratiskt håll att vi inte ställer oss bakom majoritetens text i betänkandet där man menar att det finns anledning att överväga om inte övriga åldergrupperingar som används vid bidragsgivningen till barn och ungdomar bör anpassas till åldersbegrepp. Vi menar att det i detta fall skulle innebära att politiken tar ett för stort steg mot att styra idrotten eftersom det skulle betyda förändringar av till exempel gränserna för LOK-stödet. I detta sammanhang har vi tre oppositionspartier en gemensam reservation som innehåller beskrivningar av hur viktigt det är att barn och unga verkligen får idrotta på sina egna villkor och att man som ung ska ha en rimlig möjlighet, oavsett var i landet man bor, att byta idrott och ändå vara välkommen, samt att tjejidrotten verkligen uppgraderas. Det går långsamt , och det är närapå skamligt när man fortfarande hör hur unga tjejer tvingas träna på tider som killar och män aldrig skulle acceptera. I propositionen lyfter regeringen fram bidragsfördelande roll i svensk idrott. Vi socialdemokrater har ingen annan uppfattning i denna del utan stöder att RF även fortsättningsvis ska ha denna fördelande roll. Men vi har ändå lyft fram den oorganiserade idrotten och det oerhört viktiga arbete som Svenskt Friluftsliv utför. Ur ett folkhälsoperspektiv är det egentligen lika viktigt som det som svensk idrott utför. Däremot ser bidragsgivningen helt annorlunda ut, och vi menar i vår reservation tillsammans med och att regeringen nu måste ta ett samlat ansvar för hur bidragsgivningen till Svenskt Friluftsliv ska se ut . Naturligtvis ska bidraget till Svenskt Friluftsliv inte inkräkta på statens bidrag till idrotten, men vi menar, precis som regeringens egen utredare, att frågan om bidraget till Svenskt Friluftsliv måste utredas. Eftersom jag vet att ett antal borgerliga ledamöter delar vår uppfattning i denna fråga finns det all anledning för dem att rösta på reservation nr 2. Jag yrkar alltså bifall till reservation nr 2. Vi som haft förmånen att sitta i kulturutskottet vet att frågan om uppföljning av statens stöd till idrotten varit uppe till diskussion , inte minst i samband med en rapport från . Frågan om uppföljning var även en del av den utredning som ligger till grund för regeringens proposition. Utredningen föreslår, liksom regeringen, att ansvara för utvärderingen av statens idrottsstöd. Vi socialdemokrater delar uppfattning i denna fråga, nämligen att det borde vara en organisation fristående från idrotten som skulle vara ansvarig för denna utvärdering. ett uppdrag att vara idrottens forskningscentrum och bör koncentrera all sin kraft på denna viktiga del. Vi har i reservation nr 4 beskrivit vår uppfattning i denna fråga. Den huvudsakliga anledningen till denna proposition var att finna en framtida finansiering av svensk idrott. Bakgrunden är följande: Idrottens finansiering från staten har utvecklats på ett mycket positivt sätt . Man kan kort säga att stödet består av tre delar. Då tar jag inte upp alla de skattetekniska konsekvenser som naturligtvis påverkar idrottens olika nivåer, till exempel beskattning vid idrottsföreningars försäljning av korv och glass, lönebidragsregler när föreningar anställer arbetshandikappade personer och ideella föreningars ställning på lotterimarknaden. Den första delen är det anslag som idrotten erhåller direkt över statsbudgeten och som utvecklats från till 2008. Den andra delen är den som idrotten erhållit genom beslut vid . Vi har dock i behandlingen av årsbudgeten i kammaren fattat beslut om att godkänna att regeringen på bolagsstämman ska verka för en avsättning till svensk idrott. Dels handlar det om 60 miljoner , dels om Handslagetpengarna och därefter Idrottslyftet. Totalt innebär dessa medel en ökning från 60 miljoner 1998 till 560 miljoner 2008. Avslutningsvis handlar det om överskottspengar från som ökat från 1998 till 2008. Det är alltså pengar som först var summan av överskottet på och sedan, tror jag, ett resultat av det vinstdelningssystem som kom till genom en överenskommelse mellan den förra regeringen och . Sammantaget har detta inneburit en ökning från 543 miljoner 1998 till 1 841 miljoner 2008. Det är i skenet av detta man ska se det som idrottsrörelsen säger är viktigt, nämligen förutsägbarheten i bidragsgivningen. Det är främst en oro för spelmarknadens utveckling som ligger bakom deras oro, eftersom just vinstdelningssystemet är kopplat till LOK-stödet. Ofta hänvisar man till det tapp som hade 2006, där man tappade 95 miljoner just på denna del som ett resultat av att utländska spelbolag tog vinstandelar genom pokerspelen på nätet. Men märk väl att idrotten fått mer i anslag från staten än året innan. Och det har inte berott på att anslaget över statsbudgeten ökat, tvärtom! Jag är inte helt säker på att idrotten kommer att gå ur denna förändring som vinnare. Jag förstår att ekonomer tycker att det nu föreslagna systemet är att föredra. För dem blir systemet mer förutsägbart och kontrollerbart. Men om man velat ge idrotten förhoppningen om utökade statsbidrag hade man erbjudit en annan modell. Visst hade man kunnat uppnå samma förutsägbarhet för idrotten genom att erbjuda en golvnivå, en lägsta nivå, inom ramen för vinstdelningssystemet och genom att idrotten även kunnat erhålla den del av vinstdelningen som översteg vinstdelningens golvnivå för till exempel särskilda projekt eller insatser. Jag för detta resonemang eftersom regeringen motiverat förändringen endast med att man vill tillfredsställa idrottens krav på förutsägbarhet. Jag menar att detta skulle kunna ske på andra sätt än det som föreslagits. Jag vet även att inget annat system varit uppe till diskussion mellan regeringen och idrotten, vilket jag tycker är både synd och tråkigt. Att vi socialdemokrater inte har något säryrkande på denna punkt förklaras uteslutande av att idrottens företrädare varit väldigt tydliga i att uttrycka att man accepterar denna nya föreslagna modell.