prot · GW09121 · 2009-05-19 00:00:00 — införde vi också en annan typ av bidrag där vi ville fokusera på personer i det vi kallar utanförskapsområden där vi vet att förmågan att söka information inte alltid finns. Där kan organisationer som är verksamma i de här områdena också informera om konsumentvägledning. Det finns alltså väldigt mycket aktiviteter och möjligheter på detta område. Jag menar återigen att vi inte kan fokusera blint på konsumentvägledarna. Det är klart att jag skulle oroa mig om det visade sig att kommunerna inte längre prioriterade denna fråga utan lägger ned konsumentvägledningen, men så är inte fallet. Tvärtom är det en kommun mer än som har konsumentvägledning, trots den ekonomiska krisen. Kommunerna har en skyldighet att tillhandahålla budget- och skuldrådgivning, vilket jag menar är en uppgift som är extremt viktig i dessa tider. När man har den typen av tjänst menar jag att det också är väldigt lätt att inkludera till exempel konsumentvägledning. Det finns alltså redan en lag som gör att det ska finnas rätt kompetens i kommunerna som kan tillhandahålla denna service till medborgarna, men det behöver inte nödvändigtvis kallas konsumentvägledning utan kan vara budget- och skuldrådgivning. Jag tycker att den ordning som råder är bra, och jag lovar att om det skulle visa sig att det blir sämre för konsumenterna på något vis får vi självklart vidta åtgärder. Men jag tror inte att åtgärder nödvändigtvis behöver betyda att det måste till lagstiftning på detta område, för det finns många olika möjligheter att nå konsumenter och ge dem vägledning. 52 (): Det är det som är frågan: hur ministern tänker följa frågan och hur ministern tänker agera om utvecklingen fortsätter med minskad konsumentvägledning. Jag håller med om att budgetrådgivning och skuldsanering som är ett tydligare lagstiftat område har en nog så viktig funktion, men vi vet också att den förebyggande konsumentvägledningen och konsumentinformationen är oerhört viktig och kompletterar budget- och skuldrådgivningsverksamheten i kommunerna. Konsumentvägledarna har ju många olika viktiga funktioner. De är en neutral part, och det är oerhört viktigt att vi har en tydlig neutral part som stärker nationellt i sina ambitioner om en bra konsumentinformation och marknadskontroll. De risker som jag och ser i rapporten från är en minskning av konsumentvägledningen i landets kommuner. Vi ser att den samverkan som sker gör att antalet timmar i många kommuner minskar. Vi ser också att kompetensen bland konsumentvägledarna minskar genom att man samordnar tjänster. Troligtvis är det inte budget- och skuldsanerarna som har tid över att vara konsumentvägledare, för de har redan ett högt tryck på sig och behöver förstärkas som kompetens i kommunerna i takt med att fler gäldenärer med svåra problem behöver hjälp med budget- och skuldsanering. Det är alltså andra grupper som får ta över de professionella konsumentvägledarnas viktiga arbetsuppgifter. Sedan har det mycket riktigt som ministern säger kommit till andra verksamheter på områdena försäkring, bank och finans, el samt IT och tele. Detta är nya områden som har tillkommit på grund av avregleringen på dessa områden, och det har gjort att det har blivit svårare och svårare för konsumenterna. De behöver mer och mer hänvisning, vägledning och hjälp för att klara ut de svåra valen. Det finns också oerhört mycket fakturaproblem och debiteringsproblem att komma till rätta med. Här krävs en ökad service och konsumentvägledning för att hjälpa till med detta. De nya konsumentbyråerna utgör naturligtvis ett viktigt komplement, men då handlar det i stället om tillgänglighetsfrågor. Det är inte en jämlik tillgänglighet till konsumentbyråerna. Det krävs Internet med god kunskap om det eller god kunskap att ta sig fram till dem. Det är inte riktigt jämförbart med en konsumentvägledare som du kan gå till i en kommun och få en professionell vägledning av. Därför är frågan ändå till ministern hur konsumentministern avser att agera för att konsumentvägledare verkligen säkerställs i alla kommuner och till alla kommunmedborgare. 53 Integrations- och jämställdhetsminister (): pratar lite om hur man säkerställer kvaliteten och tillgängligheten och framför allt hur man följer upp detta. följer regelbundet upp konsumentvägledarna och deras verksamhet. Det kan kanske finnas anledning att ytterligare trycka på att de inte bara ska följa upp antal konsumentvägledare eller antal kommuner med konsumentvägledare och antal konsumentvägledare per individ. Det kanske finns anledning att också kontrollera kvaliteten i den rådgivning som ges till konsumenterna. Jag menar att vi nog inte kan mäta kvaliteten genom att bara säga att det finns ett visst antal konsumentvägledare, eftersom det finns många olika sätt att få tag på information . Att sammantaget mäta konsumentinformation, konsumentrådgivning och konsumentvägledning kanske är viktigt att fokusera lite närmare på i den uppföljning som brukar göra. Jag håller gärna med om att det, framför allt i dessa tider, är viktigare än någonsin att vi följer upp kvaliteten, och om det finns brister får vi i så fall återkomma. Jag kopplar inte nödvändigtvis antal konsumentvägledare till eventuella brister eller antal konsumentvägledare till eventuell effektivitet. Jag menar att effektivitet också kan uppnås på många andra sätt, bland annat genom kompletterande aktörer. Sedan finns det alltid människor som kommer att behöva sitta i möte med en konsumentvägledare, och jag hoppas att så många som möjligt har tillgång till en sådan person. Men, som sagt, de flesta av oss kan nog också klara sig rätt bra med information via till exempel Internet. Jag tar ändå gärna med mig detta och ser till att den uppföljning som gör också fokuserar lite på kvalitet och vad det nya sättet att informera på och organisera verksamheten på har inneburit. 54 (): Det är ett positivt svar att konsumentministern vill titta närmare på de här frågorna. Jag tycker att det är en viktig sak som ministern tar upp, att hon vill följa upp på de här punkterna. Jag kan inte säga att det är kris inom konsumentvägledningen i landet utifrån , men det är viktiga signaler som rapporten sänder, att det sker en minskning. Det är färre timmar, det är färre konsumentvägledare och det är svårare för kommunmedborgare att komma i kontakt med konsumentvägledning. Konsumentvägledarna i kommunerna har tillsammans med en oerhört viktig roll nationellt. Vi ska också vara medvetna om att har omorganiserat sin funktion och har en lite annan roll . Utöver en bra konsumentvägledning och en bra konsumentrådgivning handlar det här om en väl fungerande marknadskontroll. Det finns en övertro på att branscherna på marknaden ska kunna sköta sin egen marknadskontroll, vilket vi ser med de aggressiva marknadsföringsmetoder som finns att man inte gör. Därför krävs det professionella konsumentvägledare som utifrån ett starkt konsumentperspektiv kan ha en neutral ställning och verkligen hjälpa konsumenterna i den här enormt svåra djungeln av val och problem som man ställs inför som konsument. Jag tycker därför att det är oerhört viktigt att uppmärksamma konsumentvägledningens situation i landet, att många kommuner står utan och att det är dåligt fördelat. Det är tydliga brister i vissa områden av där det definitivt behöver förbättras, men det behövs också att ministern totalt sett gör en översyn av kvaliteten inom konsumentvägledningen och säkerställer att den finns kvar i alla kommuner. 55 Integrations- och jämställdhetsminister (): Konsumentvägledarna är viktiga och fyller en viktig funktion, inte minst när det gäller marknadskontroller. Ändå tror jag att de allra bästa marknadskontrollanterna är alla vi konsumenter. När vi ser att det är brister i någon vara eller tjänst ska vi anmäla det till . Däremot ska konsumentvägledarna finnas. Det är inte bara det att de är nödvändiga för konsumenterna, jag tror att kommunerna också bör inse hur nödvändigt det är för dem själva. Har man inte den typen av service i sin kommun riskerar man att få andra problem i stället som kommunen också måste hantera. Det här är ju en behövlig service för en mycket liten peng som jag hoppas att kommunerna värnar om. Jag följer gärna upp kommunernas uppdrag på detta område. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2008/09:500 om könsfördelningen i företagens styrelser 56 Integrations- och jämställdhetsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att bryta mansdominansen i företagens styrelser samt om jag avser att ta initiativ till att ett lagförslag om kvotering av kvinnor till bolagsstyrelser läggs fram. En jämn representation av kvinnor och män i beslutande organ är en viktig fråga. Regeringen tycker att det är angeläget att andelen kvinnor på chefspositioner och i styrelser ökar, såväl i statligt ägda bolag som i privata företag, för att få ökad tillväxt och främja utveckling. Regeringen har vidtagit en rad åtgärder för att bryta mansdominansen i företagens styrelser. beslutade regeringen bland annat om ett nationellt styrelseprogram för kvinnor. Insatsen ska synliggöra och lyfta fram kompetenta kvinnor som kan sitta i olika bolagsstyrelser. Regeringen har också skrivit till en mängd valberedningsordförande. Syftet är att få en korrekt bild av hur valberedningarna arbetar för att uppnå en jämn könsfördelning i styrelserna. Regeringen har också initierat ett flertal insatser för kvinnors företagande. Ju fler kvinnor som driver företag och får operativa erfarenheter, desto större blir rekryteringsbasen till bolagsstyrelser och företagsledningar. hänvisar till en artikel i Näringsliv där jag uttalar mig i fråga om kvotering. Regeringen anser att lagstadgad kvotering av kvinnor och män till bolagsstyrelser inte är en lämplig metod för att förbättra jämställdheten i näringslivet, då styrelsernas sammansättning är en ägarfråga. Jag vill se ett jämställt samhälle där vi bedöms efter vår kompetens och våra förmågor och meriter, inte kön, hudfärg eller något annat. För att kunna nå dit måste vi förändra och bryta de strukturer som konserverar fördelningen av makt och resurser mellan kvinnor och män. 57 (): Jag vill tacka jämställdhetsminister för svaret. Inför den här debatten och inför den interpellation som jag har skrivit hade jag vissa förhoppningar om att ett genombrott skulle kunna ske när det gäller fördelning och att bryta maktstrukturen i de stora bolagens styrelser. Tyvärr ser jag när jag läser svaret att det enda konkreta svar som jag får är att det inte blir någon kvotering till bolagsstyrelser. Jag beklagar det. När vi tittar på vad som har hänt kan vi se att den kvinnliga representationen har gått på ännu ett bakslag. Med den takt som jämställdhetsarbetet fortgår inom bolagsstyrelserna kommer inte det här att lösas på väldigt . Jag måste också försöka klara ut vad jämställdhetsministern har sagt eller inte, och därför kommer jag att citera Näringsliv. Det står så här: Jag tänker inte vara tjurskallig och säga att kvotering för evigt är uteslutet. Jag förstår verkligen frustrationen som många kvinnor i näringslivet känner. Jag känner samma frustration själv. Då undrar jag lite grann: Är det så att jämställdhetsministern har blivit felciterad i tidningen, eftersom hon så kategoriskt säger nej till kvotering när vi kan se att kvotering är och har varit ett väldigt lyckat exempel om vi ser till ? Där har också antalet kvinnliga styrelseledamöter ökat markant. Det kan inte vara en slump att antalet svenska kvinnor också har ökat markant i bolagsstyrelserna i efter just den här kvoteringen. För att hjälpa till och lyfta fram kvinnor har ni inlett ett styrelseprogram för att synliggöra kvinnor. Menar ni verkligen på allvar att det inte finns kompetenta kvinnor som kan ingå i svenska bolagsstyrelser? Det är vad som kan läsas in, tolkas, i det svar som jag har fått. Se på exemplet . Där har man verkligen lyckats. Där finns inte någon debatt om kvinnlig representation. Det anses vara en självklarhet. Hur det än är består den svenska befolkningen av kvinnor, men i beslutande församlingar bolagsstyrelser är de försvinnande få. Ändå besitter de kvinnorna samma kompetens som män. De är samma konsumenter och ingår i samma strukturer. Ändå ska de hållas utanför de högst beslutande bolagsstyrelserna där det avgörs vad som ska produceras och hur det ska produceras. Jag vill se en regering som inte bara i högtidliga tal säger att man värnar jämställdhet, utan jag vill se en regering som går från ord till handling. Kvotering är en möjlighet för regeringen att ta det initiativet. 58 Integrations- och jämställdhetsminister (): Jag gläds åt att det är fler och fler som engagerar sig i jämställdhetsfrågor. Jag beklagar dock att det blir fler och fler som ser kvotering till börsbolagens styrelser som den enda allenarådande lösningen på jämställdhetsproblemen i vårt land. Vi har stora problem med jämställdheten. Det tar innan vi når fram till acceptabla nivåer vilka de nu kan vara. Men att tro att om vi bara kvoterar till bolagsstyrelserna har något viktigt gjorts i samhället håller jag inte med om. För mig är det här en symbolfråga. Man är engagerad i dessa frågor om bolagsstyrelser eftersom de symboliserar så många andra viktiga brister i vårt samhälle. Hur ser det till exempel ut när det gäller förskollärare? När får vi jämn könsfördelning där? Hur ser det ut när det gäller företagens ledningar som driver dessa företag? Ja, det ser sämre ut än i bolagsstyrelser. Varför räcker det inte att tala om de rejäla åtgärder som faktiskt har vidtagits för att bygga underifrån och inte bara tala om symbolfrågan, att ta från toppen? Det går inte att bygga ett samhälle från toppen och nedåt, utan man måste bygga nedifrån och upp. Det är min övertygelse när det gäller förändringsprocesser. Det här är, som sagt, en symbolfråga. Men bedöm inte regeringens insatser på jämställdhetsområdet i bemärkelsen att vi inte kvoterar till bolagsstyrelser. Då förminskar man problemen med jämställdhet i vårt land. Är jag fel citerad i ? Nej, jag är inte fel citerad. Jag är inte kvoteringsivrare, men jag inser att den debatt som pågår, som förstärks av enskilda riksdagsledamöter, som förstärks av enskilda journalister och andra opinionsbildare, som gör detta till den allra viktigaste jämställdhetsfrågan, sätter tryck på politiker och partier. Det ser jag i min gärning. Därför säger jag ärligt att ju större tryck det blir, desto mer kommer partier att behöva ta hänsyn till det. Därför menar jag att det är dags att näringslivet tar sitt ansvar. Om det inte tar sitt ansvar kommer lagstiftningen till slut att ses som enda alternativet till lösning. Jag menar fortfarande att det inte är den lämpliga lösningen på dessa frågor. Vi gör vad vi kan. Näringslivet måste göra vad det kan. Min fråga till alla dem som ivrar om kvotering till bolagsstyrelser är: Hur löser vi det faktum att kvinnor inte finns i ledningsfunktioner? Kvinnor är i större utsträckning högre utbildade än män. Där har vi nått framgång utan kvotering. När man väl införde kvotering blev det till männens fördel. Det är väl bra det om männen är diskriminerade eller inte tillräckligt representerade i vissa utbildningar. Men då beklagar sig kvoteringsivrare. Helt plötsligt är det inte fråga om att kvotera in det underrepresenterade könet, utan då handlar kvotering om att kvotera in endast kvinnor. Det måste finnas en logik i det vi gör. Om vi börjar kvotera in kvinnor till bolagsstyrelser, till vilka andra grupper i samhället ska det kvoteras in? På religiös eller etnisk grund? Var slutar kvoteringen? Jag ser min uppgift som politiker att skapa förutsättningar för att kvinnor och män ska utvecklas på sina arbetsplatser, göra karriär och uppnå dessa poster. Det är den politik vi bedriver. Jag önskar att vi kunde fånga upp dessa kvinnor i näringslivet. Sedan var det frågan om kurser för bolagsstyrelser. Det är klart att det finns kompetenta kvinnor, men det är ingen som dör av att få stöd och hjälp i att lära sig hur ett styrelseuppdrag fungerar. Trots allt är det för få kvinnor som har erfarenhet av att sitta i styrelser. Om vi vill att fler ska våga, ska tacka ja, kanske det finns anledning att stödja dem med den typen av utbildning. Förakta inte utbildning. Det är inte fråga om kompetens, utan det är fråga om att känna efter och få stöd i hur det är att sitta i en styrelse. Där hoppas jag att vi kan hjälpa en hel del kvinnor, framför allt uppmärksamma och synliggöra att dessa kvinnor finns. 59 (): Jag tror att och i sak har likartade uppfattningar när det gäller jämställdhetsfrågor. Så har det varit historiskt, och jag hoppas att det ska vara så även . Visst är det en symbolfråga. Visst är symboler viktiga. Så är det, och det ska vi inte bortse från. Låt oss hålla oss till den fråga interpellationen handlar om, inte bolagsstyrelser och inte en öppen debatt om jämställdhetspolitiken överlag. Då blir det en lång debatt, och då kan vi titta på hur regeringens politik slår i realiteten när det gäller jämställdhet mellan män och kvinnor. Låt oss inte ta den debatten här och . Låt oss diskutera hur vi ska åstadkomma en bättre fördelning i de stora bolagsstyrelserna. har vi haft en regering som hade tillgång till de förslag till åtgärder som lades fram av utredning. Det var åtgärder som skulle kunna förbättra kvinnors representation i bolagsstyrelser. Dessa förslag kastade regeringen i papperskorgen. Det var synd. Det var steg i rätt riktning. Vi i har väckt motioner i frågan . Jag vet det därför att jag har själv väckt motioner i frågan. Jag anser fortfarande att den är viktig, och jag tycker inte att vi har gjort några som helst framsteg när det gäller representation i bolagsstyrelser som jag som man kan vara stolt över. Mycket mer behöver göras. Givetvis finns rådgivning. Det är inte utbildningsinsatser som sådana som jag vänder mig mot. Jag har absolut inte något emot utbildningsinsatser. Men jag menar att det finns oerhört många kompetenta kvinnor som inte ges representation i bolagsstyrelser på grund av att de är kvinnor, inte för att de inte är kompetenta bara på grund av kön. Jag vet att jämställdhetsministern har skrivit till valberedningarna och frågat hur valberedningsarbetet går till. Jag vet också att en del av ordförandena i valberedningarna har intervjuats i . Det är förfärande att läsa. De säger att det i slutändan handlar om kompetens. Det är därför de inte hittar kvinnor. Jag tror inte på det. Jag tror att det handlar om den maktstruktur som finns i samhället, som gör att män föredrar män. Om det är så måste man som lagstiftare hjälpa till för att påskynda processen. Då är kvotering till bolagsstyrelser ett alldeles utmärkt medel. Det finns erfarenheter, inte minst från , som har visat på positiva effekter. Det kan väl ändå inte vara en slump att det finns fler kvinnliga representanter i norska bolagsstyrelser sedan reformen genomfördes i . Helt plötsligt finns kompetens, och det har varit lyckat även ekonomiskt för företagen i . 60 Integrations- och jämställdhetsminister (): Det är klart att om man kvoterar hittar man dessa kvinnor. Vi får inte glömma att det är många svenska kvinnor som får åka till för att sitta i styrelser där. Det är inte bara norska kvinnor som sitter i styrelserna utan det är andra kvinnor också. Det ger också anledning att tänka efter att bristen på kvinnor i ledningsfunktioner gör att de inte kan hitta hela baser för styrelseuppdrag i utan att de måste söka kompetenta kvinnor i andra länder. utredning låg där på bordet under er regeringstid tillsammans med Socialdemokraterna. Varför genomfördes inte den? Jag förstår att du beklagar att regeringen drog tillbaka den, men jag hoppas att du än mer beklagar att ni när ni själva satt vid makten inte genomförde den. Om vi kvoterar till bolagsstyrelser undrar jag: Vad mer ska vi kvotera till? Varför är det ingen som förordar kvotering till ledningsfunktioner? Varför är det ingen som förordar kvotering till förskollärare eller till lärare? Hur många olika andra områden och sektorer ska vi kvotera inom för att uppnå en jämn könsfördelning? Jag skulle vilja ha svar på det. Vad handlar det om i bolagsstyrelserna? Det är eventuellt 500 kvinnor. Om vi skulle få en jämn könsfördelning handlar det om att 500 kvinnor får plats i dessa styrelser. Skulle dessa 500 kvinnor i bolagsstyrelser lösa jämställdhetsproblemen här i ? Jag tror inte det. Svara mig först: Varför just bolagsstyrelser? Varför inte företagsledningar, varför inte förskollärare, varför inte lärare? Jag hittar inte en logisk tråd där. Bolagsstyrelserna handlar också om ägarfrågor, inte bara om ledningsfunktionen. Kan jag få se en argumentationslinje som håller hela vägen? Då får vi diskutera det återigen. Det här är en symbolfråga, men vi kan inte diskutera den enskilt. Den får gärna initiera en debatt, men sedan måste debatten breddas annars riskerar vi att missa de stora problem som vi måste hantera i vårt samhälle. 61 (): Jag har inte alls någonting emot att bredda debatten när det gäller jämställdhetsfrågorna om det skulle behövas, synnerligen nu när man kan se att jämställdhetsarbetet totalt sett i har tagit halvt stopp. Däremot tycker jag fortfarande att när det handlar om just bolagsstyrelser är det en symbolfråga där någon ska gå i bräschen. Om det här skulle genomföras i tror jag att det får återverkningar inom andra områden som vi då inte skulle behöva lagstifta om. Lagstiftning är en åtgärd som vi tar till när det finns särskilda behov. Jag tycker att den debatt som har varit och är i medierna är bra, för den lyfter upp den här frågan. Den lyfter också upp valberedningarnas arbete och hur de arbetar. Det ökar trycket på våra politiska partier. Jag är inte ensam, utan jag ser att också moderater och centerpartister lyfter upp kvotering som en möjlighet om ingenting händer. Jag tycker att vi ska ha lite mer bråttom. Att skynda långsamt kan vara bra ibland, men vi har skyndat långsamt väldigt länge och är det halvt stopp. Vi står ju fast i dyn när det gäller kvotering och diskussionen om bolagsstyrelsernas sammansättning. Det finns en möjlighet för jämställdhetsministern att ta ett initiativ, gå i bräschen och avsätta spår i protokollen för framtiden, att hon var den minister som tog tag i frågan om bolagsstyrelserna och lade ett förslag på bord som för evigt förpassade den här diskussionen till historiens skräphög, höll jag på att säga, men som för evigt löste upp frågan om könsfördelning i bolagsstyrelser. 62 Integrations- och jämställdhetsminister (): Denna minister och denna regering kommer inte att ta initiativ till kvotering till bolagsstyrelser. Det kan inte vara rimligt att tro att kvotering till bolagsstyrelser skulle lösa många andra problem i vårt samhälle när det gäller jämn könsrepresentation. Det kan inte vara rimligt att tror det. Men återigen: Detta är en viktig symbolfråga. Låt den gärna initiera en debatt, men låt oss sedan se brett på verkliga problem i samhället. Om vi i det här fallet lyckades bygga underifrån och få kvinnor i ledningsfunktion med resultatansvar är jag övertygad om att det i sin tur skulle leda till att vi fick kvinnor in i bolagsstyrelser, men inte tvärtom. Vi måste börja bygga underifrån. Vi måste kommunicera med näringslivet: Vad är det som saknas? Kompetensen finns där. Är det näringslivet som brister? Är det kvinnor som inte tar de tjänster som finns? Var brister det? Jag tror att sådan kunskap behövs. Det har forskats väldigt lite om det. Vi tycker så mycket på detta område, men det finns väldigt lite forskning att utgå från. Det är frågor som jag vill titta närmare på. Vi börjar nu med valberedningarnas redovisningar om hur de jobbar, och jag hoppas att vi kan fortsätta ett samtal med näringslivet om hur deras arbetssituation ser ut och vad de anser att vi kan göra för att stödja deras arbete med att rekrytera kvinnor till ledningsfunktioner och till bolagsstyrelser. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Anmälan om inkomna uppteckningar från EU-nämndssammanträde