prot · GW09141 · 2009-09-10 00:00:00 — Varför jag tog upp det här var för att jag noterat att arbetsmarknadsministern när han har rest i , bland annat i men även på andra ställen, har tagit upp detta med statistiken som ett problem för att den ska tolkas på ett annat sätt. Det var därför jag ställde interpellationen. Det är regeringen själv, genom sin arbetsmarknadsminister bland annat, som ifrågasätter statistiken när man säger att arbetslösheten är så här hög. Ja, då ska man tolka den så här! Så här ser den ut, och så här ska den användas! Då är vi på det där sluttande planet. Då kan man hänvisa till att så här många är det som är heltidsarbetslösa. Det är det som är huvudproblemet. Det är det vi ska rikta in oss på. Det andra struntar vi i just . Det är det här som är problemet, och det andra får vi ta sen. Det är ju så ni säger när ni delar upp det. Det tycker jag är felaktigt med tanke på hur det var. Men jag har fått besked. Jag kan säga att jag var missnöjd med det första svaret eftersom arbetsmarknadsministern inte ville göra någonting åt det. Man kan säga att jag väl är nöjd nu att vi ska ha den här statistiken. Då håller vi oss till den här statistiken, och så för vi diskussioner utifrån den om det är på det sättet. Det var ju så ni ville ha det under förra mandatperioden, men då kan vi ju inte ständigt hålla på under resans gång och diskutera att det är andra siffror som gäller och hänvisa till dem. Det viktigaste är att i den här debatten, inte minst från arbetsmarknadsministern själv, inte lägga ut dimridåer och hålla på och diskutera statistiken. Vad vi som opposition vill ha är kraftfulla åtgärder för att göra någonting åt de ungdomar som saknar jobb så att de kommer ut och får arbeta. Det måste vara det viktigaste. Använd inte statistiken för att förklara bort och säga att det inte är så illa som det är. Det är illa nog så länge en ung person söker jobb och inte får det. Så länge det är så kan varken regering eller opposition vara nöjda. 46 (): Det är egentligen bara två små saker jag vill säga. Det ena är att jag blir lite konfunderad när man från talarstolen säger att om man ökar antalet studenter skulle detta på något sätt minska ungdomsarbetslösheten. Det vet jag inte, men jag menar, är det inte positivt? Vi borde väl i stället se positivt på att det är fler ungdomar som faktiskt studerar och tar högskolepoäng. Man borde väl inte krångla till det och säga att de här ungdomarna är någonting annat. Sedan måste jag bara få gå tillbaka och säga att vi måste gå bakom statistiken. Det är vi nog alla överens om. Problemet är bara att det hette att vi tricksade med statistiken när vi försökte göra det och lämna förklaringar på det här. Det är det som blir så konstigt när man använder sig av nästan samma argumentation som vi gjorde förra mandatperioden. Det, herr talman, tycker jag blir väldigt konstigt i den här debatten. Det var också därför jag ville delta i debatten . Jag tyckte att debatten före förra valet var väldigt konstig, men jag tycker att den blir ännu konstigare eftersom de partier som då var i opposition förde det motsatta resonemanget då jämfört med vad vi hör från majoritetssidan. Det tycker jag är intressant. 47 (): Jag vill nog ändå strida för tesen att man kan hålla två tankar i huvudet . Det finns ju på massor av områden, inte minst på arbetsmarknadens område, flera olika mått som man använder för att fånga hur situationen ser ut på arbetsmarknaden. Vi har vakanser, varsel, sysselsättning, olika åldersgrupper, män, kvinnor och så vidare. Det är massor av statistik som syftar till att belysa hur arbetsmarknaden fungerar och hur situationen på arbetsmarknaden ser ut ur olika aspekter och olika gruppers synvinklar. Med bnp är det likadant. Det handlar ju bara om antal kronor per capita i den enklaste formen. Men vi har ju också medellivslängd, barnadödlighet och så vidare massor av indikatorer på vad som är levnadsstandarden i ett land. Därför tycker jag att det inte alls är orimligt att man har minst en serie till för att belysa ungdomsarbetslösheten, det vill säga med och utan heltidsstuderande eller för den delen halvtidsstuderande, om man kan knäcka den definitionsfrågan studenter. Alltså: Fram för mer information och mer kunskap! Jag tror inte alls att det är omöjligt att hålla det i huvudet. 48 Arbetsmarknadsminister (): Även i statistiska sammanhang gäller väl devisen att mångfald är bättre än enfald. Det tycker jag egentligen sammanfattar detta. pratar om att man skulle kunna ha två tankar i huvudet . Just när det gäller redovisning och förståelse för arbetsmarknadens funktionssätt tror jag att man får ha ganska många tankar i huvudet . Det jag menar är inte att man inte ska ha de vedertagna internationella ILO-måtten som definierar olika saker så att vi kan ha jämförbar statistik. Men man måste ändå förstå vad man ser. Man måste titta på vad statistiken och delarna består av. Därför behöver man, som säger, många underlag och många faktorer som mäts fram och tillbaka. Det handlar om flödesstatistik och annan statistik alla de delar som ökar ens förståelse av vilken siffra man läser. , använd du den statistik som finns med i ILO-statistiken! Det är jättebra. Men jag kommer i gengäld att fråga dig i så fall vad du avser att göra åt delarna och vad som ligger bakom, för det måste vi också kunna diskutera. Kraftfulla åtgärder bad om. Jag håller med. Men för att kunna designa dem så att de får effekt måste man, tycker jag, förstå vilka behoven är. Och behoven, vilket jag tycker att mycket klokt var inne på, är olika för olika typer av ungdomar. Därför måste man förstå att alla ungdomar inte är likadana. Oavsett om man använder sig av de gamla eller de nya måtten måste man kunna kvalificera debatten något och tränga bakom siffrorna för att förstå hur det faktiskt ser ut. Sedan är det inte säkert att vi kommer till samma slutsats det skulle förvåna. Men vi har åtminstone en bild av saker och ting som vi kan utgå från. Sedan är det naturligtvis så att man kan säga i princip vad som helst med statistik. Lite grann på det temat är det. Vi kommer säkert att använda oss av olika dimensioner av de här olika indikatorerna för att illustrera olika problem. Det tillhör ju debatten. Den officiella statistiken har vi nu ILO-konform, det vill säga vi mäter och redovisar den som alla andra ILO-länder, och den är därmed också Eurostatkonform. Det är bra att det är på det sättet. Men återigen: Det förtar inte vår skyldighet att tränga bortom siffrorna, att förstå vad de betyder och att därmed ha ett ännu bättre underlag för att skapa de politiska lösningar som vi vill åstadkomma. Så enkel är ekvationen. Hälften av ungdomarna pluggar på heltid och söker en timmes jobb . Ja, de har en annan typ av problem än de som är helt sysslolösa, de som varken pluggar, jobbar eller finns i någon insats. Vi vet knappt var de finns och knappt vad de heter. För mig är det en prioriterad grupp. Det gäller att se till att de kommer tillbaka och har möjlighet att hitta vägar tillbaka in i utbildningssystemet eller till arbetsmarknaden. Slutsatsen av detta är naturligtvis att politikens inriktning och utformning måste se olika ut beroende på vilka som utgör målgruppen i sammanhanget. Sedan är det svårt med statistik. Man kan ta ett land som , som ju har en registrerad mycket lägre arbetslöshet än . När jag var där frågade jag om detta, och då visade det sig att i behöver man söka minst åtta timmars arbete för att bli registrerad som ungdomsarbetslös. Då helt plötsligt börjar man klia sig i huvudet och tänka: Jaha, är inte deras statistik EU-konform då? Det är uppenbarligen en bra fråga. Så återigen: Man kan säga nästan vad som helst med statistik. Och där håller jag med : Det handlar om vad man gör med den och vad man sedan presenterar i de politiska förslagen som syftar till att se till att ungdomar får det lättare att komma in på arbetsmarknaden. 49 (): Ja, det låter ju mycket bättre när arbetsmarknadsministern resonerar på det sättet. Jag förutsätter då verkligen inte att jag har blivit tolkad så att, när Eurostatstatistiken sade juli att det var ungdomsarbetslöshet, samtliga skulle behandlas på exakt samma sätt och med samma åtgärd. Det är klart att de inte ska. I vårt jobbprogram pekar vi på att Arbetsförmedlingen måste inriktas på mer av individuellt sökande. Man måste möta varje arbetssökande utifrån de förutsättningar och de behov som finns det är ju då man når de bästa resultaten i stället för att gå på bredden och vända sig till grupper med väldigt olika bakgrund. Det är inte alls den ingången jag har haft i den här debatten över huvud taget. Jag tycker att arbetsmarknadsministern pekar på ett problem som det kan finnas all anledning att ta upp under ordförandeåret. Om holländarna har gränsen minst kan man säga att de inte använder detta så att statistiken blir så som den ska vara. Det som är av intresse för mig är att få rätt uppgifter. Om ungdomsarbetslösheten sägs vara i enligt Eurostatstatistiken och i vill man vara trygg i att veta att vi har högre arbetslöshet. Det är ju det som är vitsen med det här. Sedan kan vi naturligtvis titta på hur grupperna ser ut, vilka som är mest prioriterade, vem man ska sätta in insatserna för först och vem som har de största behoven. Det är klart att man i regeringen och nationellt måste hantera arbetslösheten så. Men det handlar om att veta hur förhållandet mellan länderna ser ut. I det avseendet tycker jag att det finns ett problem med siffror. Då borde man göra en insats på ett sådant här ministermöte och säga att de måste skärpa sig och använda samma kriterier så att siffrorna blir jämförbara. Annars blir det ju en diskussion också om att siffrorna egentligen är högre i än i därför att de räknar på ett annat sätt. Det var precis så vi inte skulle ha det. vill jag säga igen: Det viktigaste är inte att vi tjafsar om statistiken, utan det viktigaste är att det blir åtgärder inriktade mot ungdomar, så att de kommer tillbaka till jobb. Det är det som är den gemensamma viktiga uppgiften, att se till att få dem i arbete så att vi inte får en generation som blir förlorad på grund av att de är arbetslösa väldigt . 50 Arbetsmarknadsminister (): Jag håller med! Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2008/09:596 om bärplockarnas situation 51 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att ta något initiativ med anledning av det han beskriver i interpellationen angående effekterna av regeringens arbetsmarknadspolitik. Först av allt: Det finns inga specialregler på arbetsmarknaden som tillkommit för att det ska kunna gå att utnyttja utländska bärplockare i våra norrländska skogar. Samma regler gäller för dessa utstationerade arbetstagare som för vilka utstationerade arbetstagare som helst. Det innebär att viss lagstiftning på arbetsmarknadsområdet enligt utstationeringslagen ska tillämpas på de utstationerade arbetstagarna. Det rör sig om bestämmelser i semesterlagen, arbetstidslagstiftningen, arbetsmiljölagen och diskrimineringslagstiftningen. När det gäller lön är det dock arbetsmarknadens parter som reglerar lönenivåer genom kollektivavtal. Att parterna svarar för lönebildningen är en grundbult i den svenska arbetsmarknadsmodell som har tjänat så väl . När det gäller utstationeringssituationer förutsätter dock den svenska arbetsmarknadsmodellen att facket tar initiativ och engagerar sig för att se till att personer som tillfälligt arbetar i inte gör detta med villkor som ligger under en acceptabel svensk nivå. När det gäller de thailändska bärplockarna har jag inte sett uttryck för något slags vilja från fackets sida att bistå arbetstagarna med hjälp tills i går. Detta är beklagligt. Jag håller med om att situationen för de thailändska bärplockarna är bekymmersam. De problem som beskrivits verkar dock framför allt ligga i att de thailändska arbetsgivarna inte uppfyller sina delar av avtalen med de arbetstagare som sänds hit eller att arbetstagarna sänds till utifrån förutsättningar som sedan inte visar sig vara riktiga. Dessvärre finns det inte mycket man kan göra åt sådana missförhållanden genom lagstiftningsåtgärder inom mitt ansvarsområde, åtminstone inte utan att man gör betydande ingrepp i den svenska arbetsmarknadsmodellen genom att införa lagstadgade miniminivåer när det gäller lön. Den svenska modellen förutsätter ett större engagemang från svensk facklig sida att hjälpa de gästarbetare som känner sig illa behandlade att ta till vara sina intressen gentemot sina arbetsgivare och verka för att de inte arbetar under villkor som är oskäliga. Det är så den svenska arbetsmarknadsmodellen är tänkt att fungera. talar om att regeringen verkat för att försämra arbetstagarnas ställning och möjligheterna för facken att ta till vara de anställdas rättigheter. Detta är fel. Regeringens utgångspunkt är att den svenska modellen på arbetsmarknaden är värd att värna om. Även när det gäller regeringens reaktion på Lavaldomen är beskrivning helt felaktig. I regeringens direktiv till var en klar utgångspunkt att en lösning på de problem som uppstått till följd av domen så långt som möjligt skulle hittas inom ramen för den svenska arbetsmarknadsmodellen. hittade också en sådan lösning, och den ligger nu till grund för det fortsatta arbetet inom . 52 (): Bärplockarnas situation handlar den här interpellationen om och om regeringens arbetsmarknadspolitik och hur det hänger ihop. Vi har sett effekter av regeringens arbetsmarknadspolitik. Människor från fattiga länder utnyttjas hänsynslöst, blir skuldsatta, är rättslösa och arbetar för mycket låga eller obefintliga löner. Regeringen har sedan den tillträdde konsekvent och medvetet försvagat ställningen för de anställda i . Fackets möjligheter att skydda anställningsvillkor har undergrävts steg för steg. Regeringens reaktion på den så kallade Lavaldomen visade med all önskvärd tydlighet på vart man syftade. Hanteringen av a-kassan i syfte att pressa löner och förändra maktbalansen till de anställdas nackdel är en annan del av den politiken. Specialregler som har möjliggjort för rovdrift på utländska bärplockare är ytterligare ett exempel på vad man vill åstadkomma med sin arbetsmarknadspolitik. Även om de scener som utspelar sig i våra bärskogar kan ses som en ytterlighet är det en bra illustration på vart vi är på väg om inte den här politiken förändras. Då var frågan om arbetsmarknadsministern avsåg att ta något initiativ för att förändra det här. Svaret är väldigt tydligt: Det är nej. Arbetsmarknadsministern har inte tänkt ta några som helst initiativ för att rätta till de svåra missförhållandena. Till att börja med är det oerhört viktigt att konstatera att arbetsmarknadsministern faktiskt har ett ansvar även i det här speciella fallet med bärplockarna i våra skogar. Arbetsmarknadsministern har vid ett antal tillfällen offentligt uttryckt att han inte har något som helst ansvar, och han gör det även i svaret på den här interpellationen. Sedan skyller arbetsmarknadsministern på den svenska fackföreningsrörelsen, att det som sker på arbetsmarknaden i allmänhet och i bärskogarna i synnerhet är deras ansvar. Det är ett väldigt märkligt påstående från arbetsmarknadsministern. Självklart har arbetsmarknadsministern ett ansvar för det som sker, och självklart är det viktigt att arbetsmarknadsministern tar itu med detta. Det handlar bland annat om de villkor som gäller när myndigheten har förändrat förhållandena för bärplockarna och vilka krav som man ställer på de företag som hyr in dem. Man har öppnat för den rovdrift som vi utan överdrift skulle kunna kalla det här. Här skulle arbetsmarknadsministern naturligtvis kunna ta ett initiativ, hantera de här frågorna och rätta till den situation som uppstått när arbetsmarknadsministern har varit ansvarig för de här frågorna i regeringen. Det är också viktigt att se på helheten. Självklart hamnar vilken regering som helst och vilken minister som helst i nya situationer. Den globala värld vi lever i ställer oss inför nya krav. Det uppstår situationer som vi kanske tidigare inte har varit bekanta med och som gör att vi är tvungna att lära oss att hantera dem. Att det kommer människor flygande över halva jordklotet för att plocka bär i våra skogar är en situation som man kanske hade svårt att föreställa sig. Då måste man kunna hantera det; det är en mycket speciell situation. Jag kan hålla med ministern om att det är en svår situation. Vad som är anmärkningsvärt i debatten och som det här är ett tydligt exempel på är att arbetsmarknadsministern inte har några som helst problem med att den här situationen uppstår. Arbetsmarknadsministern företräder en regering som på punkt efter punkt, på förslag efter förslag konsekvent drivit en politik vars effekt vi i dess absolut mest extrema form kan se i det som sker i de svenska bärskogarna. Vi kan också se att sådant förekommer i bransch efter bransch på den svenska arbetsmarknaden. Arbetsmarknadsministern har vid varje enskilt tillfälle vägrat att ta några som helst initiativ för att rätta till det. 53 (): Jag hade inte för avsikt att gå in i debatten, men när jag läste svaret kände jag att det finns en liten sak som arbetsmarknadsministern har glömt bort. När man tittar på hur tidigare hanterat frågan om bärplockare kan man konstatera att detta varit en skattefråga. Det är vad den handlat om. Det är också vad den historiskt har handlat om. Det har handlat om att människor i vårt land skulle kunna tjäna några kronor extra på att plocka bär och sälja lite bär . Det är det debatten har handlat om så här långt. Det var andra nationaliteter, företrädesvis polacker, som var här och plockade bär. För deras del var inte kostnaderna så stora. Var det ett dåligt bärår kunde de åka hem med en liten inkomst, men de skuldsatte sig inte, som thailändarna gör. Därför är situationen annorlunda, och därför måste politikerna agera. Det är det enkla. I det avseendet håller jag med och jag instämmer i vad säger om att det här är ett arbetsmarknadspolitiskt problem som måste lösas. Vi kan inte ha en sådan här situation. vet vi att om vi inte får hit thailändare eller människor från andra länder kommer förmodligen bären inte att plockas. Det kommer att få konsekvenser inte minst för näringslivet i de norra delarna av vårt land, kanske också i de södra delarna, eftersom mycket av livsmedelsindustrin ligger i . Det är det som jag tycker är viktigt. Man måste se frågan ur det perspektivet. Den här frågan har aldrig varit aktuell i förut mer än som en skattefråga. Det måste vi ha i minnet. Det är ett annat perspektiv. Vi måste hantera det annorlunda. Därför tycker jag att arbetsmarknadsministern gör det lite för enkelt för sig när han säger att det här inte är hans ansvar över huvud taget, att det här helt och hållet är parternas ansvar. Det har alltid varit så när det kommer in någonting nytt på arbetsmarknaden. Till exempel gällde det byggnadsingenjörer som nästan inte alls hade funnits på vår arbetsmarknad förut. Det fanns ingen reglering över huvud taget för dem . blev det en reglering. Så var det med hela IT-sektorn. Först var man inte med i facket, för det fanns inget fack som kände sig riktigt ansvarigt för IT-sektorn. Var det en tjänstesektor eller en industrisektor? Detta bjäbbade man om . Här har vi ytterligare någonting som vi inte har behövt reglera, och det tar sin tid. Att påstå att facket inte har varit engagerat i det här är att överdriva en smula. Det är den normala ordningen när det kommer in någonting nytt som man måste börja reglera inom fackföreningarna. Framför allt vill jag poängtera att vi inte kan diskutera det här bara som en arbetsmarknadsfråga, utan vi måste se den i ett historiskt perspektiv. Det historiska perspektivet är det som ofta saknas i kammarens debatter. 54 Arbetsmarknadsminister (): har naturligtvis rätt på många sätt, men på ett sätt inte. Det här är definitivt inte ett oreglerat område. Det är precis tvärtom. Alla skyddsregler finns. Bärplockarna från , som det har varit så mycket debatt om , är enligt lagens mening utstationerad personal. Utstationeringslagen pekar på de olika skyddslagstiftningar som finns och som gäller även för de thailändska bärplockarna när det gäller semesterlagen, arbetstidslagen, arbetsmiljölagen och diskrimineringslagstiftningen. Har man problem med sin arbetsmiljö, som man uppfattar det, och om man inte har ett skyddsombud och inte har en facklubb lokalt kan man och direkt vända sig till . Har man problem med sitt boende vänder man sig till kommunen. Dessutom tog i just det här fallet i ett väldigt stort ansvar. Man åkte upp och försökte reda ut situationen. Jag träffade den thailändska arbetsmarknadsministern och ambassadören för att både hålla mig informerad och se om vi kunde hjälpa till. Men är det ju så, återigen, att varken eller sätter lön i . Det är parterna som gör det. Därför är jag oerhört glad för att precis det jag efterlyste nu har hänt. På LO:s hemsida kunde jag i går läsa att man från LO:s sida nu har gjort just det som jag har efterlyst. Man har nämligen satt i gång arbetet med att organisera bärplockarna och ta till vara deras intressen. Låt mig bara citera Per Bardh som är LO:s avtalssekreterare. Han sade så här i går på LO:s hemsida: Det är parternas ansvar att reglera de grundläggande villkoren på arbetsmarknaden. LO tar ansvaret för att samordna arbetet kring de här frågorna och se till att det sker skyndsamt. Vi kommer att göra vad vi kan för att ge bärplockarna schyssta villkor. Så säger , LO:s avtalssekreterare. Tack, Per Bardh! Det var precis det jag efterlyste. Det är det som är den svenska modellen. Vi kan inte bara ha den svenska modellen när det är kul. Vi måste faktiskt ha den svenska modellen också när det är lite tuffare. Det här var för mig helt analogt med Lavalsituationen. Då var det utstationerade byggnadsarbetare från som kom till . Då gick det bra att raskt, för att kämpa för de fackliga rättigheterna, sätta det bygget i blockad. Men när det gällde de thailändska bärplockarna och att ta hand om deras individuella rättigheter dröjde det en månad innan vi fick ett besked om att de på LO var intresserade. Men är de det, och jag är oerhört glad för att de är det och för att de engagerar sig på det här sättet. När det gäller alla andra områden finns det ju lagar. Det finns skyddsregler, och det finns myndigheter som man kan vända sig till när det gäller att ta till vara de intressen som finns. Men just när det gäller lön och arbetsvillkor krävs det att det faktiskt finns parter som engagerar sig. Vi har gjort ytterligare en sak. Om man får tro debatten och diskussionen har det ju gått konstigt till i , det vill säga det har varit fel information, falska förespeglingar, konstiga kontrakt och annat. Där hade den thailändska ministern och jag ett bra meningsutbyte när det gäller hur vi kan förbättra informationen. Det handlar till exempel om att få information om prognoser när det gäller bärtillgång, så att det inte kommer hit 7 000 bärplockare utan att det finns bär att plocka. Det är en del av problematiken, och detta kan möjligen undvikas om man får rätt information. Vi har också ökat informationsinsatserna på svenska ambassaden, bland annat i men också på andra håll, när det gäller information om vad som gäller på svensk arbetsmarknad. Det är alltså information om den svenska modellen, information om partssamverkan, information om vilka myndigheter man kan kontakta också detta för att se till att undvika en del av den här problematiken. Vi ska naturligtvis fortsätta att ha ordentlig kontakt med den thailändska ambassaden för att försöka se till att undvika detta framöver. Det handlar om att vi har rätt information och rätt struktur när det gäller vart man kan vända sig. Men, återigen, i grunden finns alla lagar och regler, och är jag väldigt glad och tacksam över att LO faktiskt har engagerat sig i den frågan. Det var precis det jag efterlyste. 55 (): Enligt arbetsmarknadsministern tar ansvar för den här frågan. tar tydligen ansvar för den här frågan.