prot · GW09132 · 2009-06-15 00:00:00 — Därmed blir energipolitiken något som inte bara handlar om vår egen hushållning, utan det blir i högsta grad också en näringspolitisk fråga. Det faktum att vi i har vågat gå före övriga har bidragit till att vi har en växande miljöteknikexport. Sedan räcker det förstås inte att vi i ställer om. Det måste EU, och många andra länder också klara av. Därför är det bra att vi använder vårt medlemskap i till att driva fram 20-20-20-överenskommelser och tuffa klimatkrav inför Köpenhamnsöverläggningarna. Och visst inger det hopp när presenterar en plan att lägga på förnybar energi solenergi och vindkraft med en tydlig målsättning att ska minska sitt oljeberoende och sitt kärnkraftsberoende. Det inger hopp. blir man bekymrad när man ser länder utanför och i som avstår från investeringar i förnybar energi och fortsätter utbyggnaden av kol- och kärnkraft. Dessutom använder man finanskrisen som argument för att nu sänka ambitionsnivåerna. Här i kan vi se hur regeringen vill minska den nationella ambitionen till förmån för investeringar utomlands, som om det skulle vara någonting som står i motsatsställning till varandra. Det är tvärtom. Det är angeläget att vi gör investeringar utomlands men också att vi har en väldigt hög och tydlig ambition i . Det är ju vår höga ambitionsnivå i som har lett till att vi har starka miljöteknikföretag, som har lett till att vi förmår exportera produkter och kunnande, som har lett till att vi också förmår inspirera andra länder i . Låt oss konstatera att den svenska ambitionsnivån måste vara fortsatt hög. Det går inte att sänka ambitionen nationellt, som har valt att göra med den regering vi nu har. Sedan kan vi konstatera att vi tappat tempo . Vi har tappat tempo sedan vi fick en borgerlig regering som ägnade åt att faktiskt inte göra någonting. Ja, det man gjorde var att man bröt den förra blocköverskridande överenskommelsen om energipolitiken, som var nog så viktig och bra. Dessutom avbröt man klimatinvesteringsprogrammen, och man minskade stöden till hushållens energiomställning. På område efter område minskade man ambitionsnivån när det gällde energiomställning. Vi fick två förlorade år som borgerligheten trätte inbördes om vilken energipolitik man skulle bedriva. Det gick så långt att jag som oppositionsföreträdare fick bjuda in till energisamtal för att se om det fanns förutsättningar att bedriva energiförhandlingar och få en blocköverskridande överenskommelse, men tyvärr kom inga borgerliga företrädare den gången. De kom inte förrän man sytt ihop en egen överenskommelse så hårt och så bundet att det dessvärre inte fanns något utrymme att rucka på den överenskommelsen när man sedan ville förhandla. Vi som var med i förhandlingarna , Per, jag och som sitter här kan vittna om det bristande förhandlingsmandat som regeringens företrädare hade. Uppenbarligen var regeringens partitaktiska intresse av att få en strid om kärnkraften viktigare än att få en bred överenskommelse om energipolitiken. För mig var det vägvalet obegripligt. Vi gick till förhandlingarna med tre tydliga ambitioner: Det ska vara en högre ambitionsnivå när det gäller utbyggnad av förnybar energi och kraftigare satsningar på energieffektiviseringar. ska ha överskott av el, så att vi kan garantera konkurrenskraftiga priser till svensk industri. Inget beslut om att bygga ny kärnkraft är nödvändigt . Det riskerar i stället att innebära att man avstår från att investera i förnybar energi. Vi gick till förhandlingarna med ett tydligt mandat från våra partigrupper om att kunna förhandla och kompromissa för att få till stånd någonting som vi bedömde var väldigt viktigt, en bred överenskommelse. Men regeringspartiernas upplägg av förhandlingarna, snabba besked , och val av prioriteringar förvånade väldigt. Jag ska ärligt säga att när regeringen under förhandlingarnas gång sade att en av de viktigaste frågorna handlade om att nu ge besked om att vi ska bygga tio nya reaktorer tog det mig med häpnad. Med all respekt för att vårt äldsta kärnkraftverk i , OKG 1, som står för ungefär behöver tas ur drift 20202025, kan väl ingen på allvar här hävda att det nu skulle vara nödvändigt eller till och med bråttom att ge besked om att bygga tio nya reaktorer? Det är knappast den mest angelägna frågan. Den frågan skulle kanske vara aktuell . Regeringen själv sade att det är aktuellt att behöva ge besked. Och i ett läge när vi ser att de internationella erfarenheterna av kärnkraftsbyggen snarare tyder på förseningar och fördyringar tycker jag att det är tveksamt om det är den viktigaste prioriteringen just . Ändå valde regeringen att prioritera detta. och som hade haft en helt annan uppfattning var de som i förhandlingarna skulle hävda vikten av att bygga tio nya reaktorer, trots att regeringens eget underlag visade att det inte behövdes några beslut om detta förrän och trots att vi har kraftiga elöverskott. Jag tror att det ligger på ungefär , och sedan är det kraftigt ökade elöverskott. Det är ingen bristsituation. Det är inget akut läge. Snarare borde man ha använt förhandlingarna till att diskutera ambitionsnivån för elcertifikaten, insatser för energieffektiviseringar, investeringar i förnybar energi. Men det var uppenbart av lägre intresse för regeringen, trots att vi alla vet att det egentligen är det som kommer att vara avgörande satsningar de kommande 1020 åren. Det faktum att regeringen dessutom inte var beredd att svara på om man ville sälja eller inte underlättade knappast samtalen. Nej, sanningen var nog den att och inte hade fullt förhandlingsmandat. Det känner vi i och för sig igen från övriga arbete. Den borgerliga regeringen förhandlar fast sig till den grad att det, när man kommer till , inte finns utrymme för överenskommelser, vare sig det är energipolitiken, försvarspolitiken, skolpolitiken eller något annat. Jag beklagar det. Vi har ett intresse av en bred överenskommelse om energipolitiken. Om vi vinner valet kommer en rödgrön regering att bjuda in till energiöverläggningar. Och jag lovar er en sak. Vi kommer garanterat att ge för att förhandla om energipolitiken. För det finns ett starkt egenvärde i att få en överenskommelse. I betänkandet, som för övrigt debatteras här , kan man säga att vi tydligt redovisar vår ambitiösa energipolitik. Det är en progressiv och ansvarsfull energipolitik som fortsätter på den väg som vi känner från , som har gjort att vi är föregångare. Vi lämnar inte över till marknaden, utan vi ser att det krävs ett politiskt ansvarstagande för att klara energiomställningen framöver. Regeringens kärnkraftssatsning kommer att äventyra detta, eftersom den skapar osäkerhet om förutsättningarna för investeringar i förnybar energi. Det kan vi se när det gäller vindkraften. Det kan vi se när det gäller andra investeringar. Vi anser att man måste vara tydlig här. Det behöver byggas ut förnybar energi . För att det ska vara möjligt måste man höja ambitionsnivån när det gäller elcertifikatssystemen. Man måste överväga att ha ett fastprissystem för leveranser av förnybar energi. Det är klart att det finns tusen insatser som behöver göras för att få den stora mängd förnybar energi som kommer att vara nödvändig. i debatten kommer från vår sida att särskilt redovisa hur vi ser på vindkraftsutbyggnaden, på de roliga frågor som handlar om stöd för havsbaserad vindkraft eller uttagsskatten för vindkraft. Men det är viktigt att komma ihåg att man måste vara tydlig i styrsystemen, och man måste vara tydlig i det politiska ansvarstagandet. Därför föreslår vi offentliga investeringsprogram. Klimpsatsningarna avvisades ju från regeringens sida och avbröts. i ett läge när vi har finanskris och i ett läge när vi borde göra insatser som får fart på sysselsättningen och investeringarna skulle man ha mångdubbelt stora Klimpsatsningar. Man skulle definitivt satsa på att göra ett miljardprogram för miljonprogramsområdet och göra om ROT-systemet, så att det premierar ombyggnader när det gäller miljöteknik inte bara i villor utan också i bostadsrätter och i hyresrätter. Bostadssektorn står ju för en tredjedel av hela vår energianvändning. Här finns möjlighet att kombinera en aggressiv klimatpolitik med en offensiv jobbpolitik. Regeringen väljer i stället att minska ambitionsnivån när det gäller omställningar och framför allt att satsa sina ROT-pengar till hälften på hushållsnära tjänster i form av nybäddade sängar och nyklippta gräsmattor. Det ger varken klimatnytta eller några större exportmöjligheter för hemmamarknaden. För att få en väl fungerande elmarknad och energimarknad vill vi också göra en hel del insatser. Vi vill stärka möjligheter att övervaka elmarknaden. Vi vill inrätta en elkundombudsman. Vi vill begränsa elbolagens möjligheter att teckna dyra tillsvidareavtal. Vi vill begränsa samägandet av kärnkraften. Vi vill få en ordentlig prisprövning av fjärrvärme; det är ett förslag som för övrigt den borgerliga majoriteten har röstat ned. Alla de sistnämnda förslagen har som genomgående tema att vi ser att elmarknaden och energimarknaden måste regleras och vara tydliga. Vi kan inte släppa hanteringen av detta till några få oligopolföretag. Det verkar som att regeringen har satt sig i deras knä i ett läge där vi nu verkligen måste övervaka den prisutveckling som vi ser. För fick regeringen uppdraget att utreda tredjepartstillträde i fjärrvärmenätet. Den utredningen är vad jag vet ännu inte ens tillsatt. Jag hoppas att statsrådet kan ge besked om det. Men har gått, och vi har inte ens fått en utredning tillsatt, trots att vi vet att vi skulle behöva en ökad konkurrens i fjärrvärmenäten, en ökad möjlighet att använda spillvärme och en ökad möjlighet att koppla ihop regionala nät. Här ser vi en regering som vi får släpa fram till beslut, som tar på sig att komma till handling. Och det är onekligen frustrerande att man avstår från att använda de instrument man har. Tydligast kan det kanske beskrivas i form av det statliga bolaget , som vi tycker att vi borde använda som ett verktyg i omställningen. Vi medverkade till att fick nya ägardirektiv under förra mandatperioden i syfte att öka investeringarna i förnybar energi. Då tyckte att det inte var tillräckligt, och sade: Jag kan inte heller tolerera att statligt ägda investerar i den smutsigaste energiproduktion vi känner till, även om det sker i andra länder. Så sade då. är det ett annat läge. investerar i olja, kol och gas i Nuon, och jag ser inte någon kritisk kommentar från statsrådet. Vi vill gå vidare i att skärpa kraven på . Vi tycker att har en viktig roll i omställningsarbetet, genom sin egen verksamhet där vi kan skärpa kraven genom ägardirektiv men också genom det resultat som ger. Vi har föreslagit att vi tar 5 miljarder ur den vinst gör och skapar en miljöteknikfond som ska kunna användas som riskkapital och såddfinansiering för ny avancerad miljöteknik. Vi vill därutöver lägga över 1 ½ miljard mer än regeringen på energiforskning . Det är ett sätt för oss att visa att kan vara ett användbart redskap. Vi talar också tydligt om vilken ambitionsnivå vi vill ha framöver i energipolitiken. I kan vi om vi vill. Vi skulle kunna vara ännu mycket bättre. Vi skulle kunna höja ambitionsnivån och göra fler satsningar än vad vi gör , men vi har dessvärre en regering som alltför ofta hävdar att det är någon annan som har ansvaret, vare sig det är EU, andra länder eller marknaden. Vi säger: Yes, we can. Regeringspartierna verkar säga: No, we wont. Jag tror inte att passivitet är rätt sätt att möta klimathotet. Jag tror att vi måste kunna bättre. 110 (): Jag har ett anförande här som jag har räknat ut är . Jag ska försöka att visa vad effektivisering betyder, om jag kan vara effektiv nog att korta ned det till den utsatta tiden och föregå med gott exempel. Det hade jag önskat att regeringen hade gjort när det gäller energipolitiken. Jag vill börja med att yrka bifall till följande reservationer: 1, 4, 6 och 7. Men jag står givetvis bakom samtliga andra reservationer. Vi står inför en rad utmaningar i världen. En del kallar det för kriser. Det är finanskrisen, klimatkrisen, energikrisen och vattenkrisen. Det går inte att urskilja en och säga att en enda är orsaken till de andra. Det hänger ihop. Alla de här kriserna hänger ihop och har ett samband med varandra. Man måste när man diskuterar energikrisen se den i sitt sammanhang. Den leder till att vi har matkris, och vi har vattenkris på grund av den. Jag vill belysa det genom att åtminstone referera till två utredningar som jag har läst. Alldeles kom IEA ut med en rapport som pekar på att det har varit en fördubbling av energiförbrukningen en fördubbling av energiförbrukning. IEA visar också att kommer energiförbrukningen ytterligare att fördubblas. Det säger sig självt att våra tillgångar av kol, olja och gas inte kommer att räcka till för att täcka det behovet. Det är en dyster utveckling med tanke på de fossila bränslenas inverkan på klimatet och att oljeepoken snart är över. IEA skriver: Mänsklighetens framtida välstånd hänger på hur framgångsrikt vi förmår att tackla två centrala energiutmaningar. Det handlar om att säkra tillgången på säker och billig energi och att åstadkomma en snabb övergång till ett energisystem som är effektivt och klimatvänligt. Vad som behövs är en energirevolution. Det kunde vi läsa i deras World Energy Outlook . kom ett pressmeddelande: Klimatförändringar orsakar över 300 döda . Det är undertecknat i av , President of the Global Humanitarian . Den rapporten är den första rapporten som fokuserar på klimatförändringars påverkan på mänskligheten. Den visar på att över 300 miljoner människor påverkas allvarligt av klimatförändringarna till en kostnad av . Rapporten pekar också på att 2030 kommer antalet döda att uppgå till 500 000 . De som påverkas av klimatförändringarna uppgår då till 600 miljoner. Det finns en kostnad för det här: . Det är alltså betydligt mycket mer än vad finanskrisen kostar. Ändå pumpar vi in pengar i ett system som genererar sin egen undergång. Det behövs betydande insatser för att vi ska komma till rätta med klimatpolitiken och klimatorsakerna. Den politik som har förts runt om i världen är i allra högsta grad orättvis. Det är fattiga människor i utvecklingsländerna som bär av bördan genom död, sjukdomar och ekonomisk förlust. Ändå är det inte de som är ansvariga för problemet. Det är i allra högsta grad högst orättvist. Jordens klimat är en fråga som berör hela befolkningen i världen. Den kan inte lösas utan internationella överenskommelser. Det är vi överens om. Men det innebär inte att stillasittande kan invänta internationella överenskommelser inom klimatenergiområdet eller att vi ska göra en del av vår hemläxa i andra länder för att räkna av det mot kraven på oss. Det håller inte. Det är osolidariskt mot andra länder. Vi måste göra bådeoch. Den viktigaste uppgiften måste vara att föra en energipolitik som bryter beroendet av fossila bränslen och ändå tillförsäkra att det finns en god tillgång till energi för att säkra välfärd och sysselsättning i och övriga världen. Därför behövs det en energipolitik som vilar på fyra ben. Det är en utbyggnad av förnybara energikällor som sol, vind och bioenergi. Det är en satsning på forskning och utveckling som är intimt förknippad med det första som jag sade. Det är ett klimatbistånd som går utanför det normala biståndsarbetet, som hjälper till att satsa i de länder som bäst behöver det, de som drabbas hårdast av utsläppen som orsakas av oss i den rika delen av världen. Men det behövs en energieffektivisering. Det är det som är den stora delen. Väldigt mycket av vår politik handlar om att vi börjar i fel ända. Så länge det är billigare att effektivisera än att nyproducera en kilowatttimme måste vi satsa på effektivisering. som är ordförande i har sagt att det går att spara ända av den energi som vi förbrukar . Det ger långt mycket mer än vad regeringen har i sina förslag som egentligen bara bygger på att vi fortsätter på den inslagna vägen såsom det har varit tidigare. Det är inget ambitiöst mål när det finns så mycket mer. Det är inte bara de, utan det har också visat på i sin rapport om energieffektiviseringens möjligheter. Jag träffade ABB och diskuterade vilka möjligheter industrin har att hjälpa till med energieffektivisering. En del av dem säger att det finns en stor möjlighet inom industrin att ytterligare effektivisera. Det är lönsamt, och det är en kort pay off-tid på de investeringarna. Det handlar om att ge signaler från regeringens sida. Det är obegripligt för mig att det är en så dålig målsättning när det gäller energieffektivisering från regeringens sida. Jag kan bara referera till vad IEA själva säger, att inte är någon orimlighet. Det finns lönsamhet för att klara av det. har goda förutsättningar att visa vägen mot en lösning på klimatproblemet om vi vågar satsa på den kunskap som redan finns inom en rad områden. har tillsammans med Socialdemokraterna och tagit fram en energiöverenskommelse som utgår från det faktum att vi inte kan fortsätta på den inslagna vägen. Det är en energiöverenskommelse som vi också har utvecklat i vår gemensamma energimotion. Det är en politik som vill bryta beroendet av fossila bränslen och ge företagen bra förutsättningar till billig och fossilfri energi , där kärnkraften har passerat bäst-före-datum för länge sedan. Det är en politik som kommer att skapa nya jobb i nya framåtriktade företag, med andra ord en politik för våra barn och barnbarns möjligheter att leva i en framtida värld. Det är en politik som är solidarisk mot fattiga länder och utvecklingsländer i tredje världen. Därför blir det för mig väldigt märkligt när regeringen öppnar för fortsatt utbyggnad av kärnkraften. Jag har tidigare diskuterat kärnkraft och kärnkraftens utveckling. Jag har alldeles läst en rapport av , som är ordförande i , det organ i som har översyn över energiföretag. Han konstaterar att det inte finns någon framtid för kärnkraft och kolkraft i . Det är ungefär samma sak i de rapporter som Standard & Poors och andra institut har kommit fram till. Den är dyr och farlig och kommer aldrig att vara det som löser problemen. tog jag fram en rapport, där tittade lite grann på kärnkraften och vad som händer med avfallet runt om i världen. , som är som kontrollerar vart kärnkraftsavfallet tar vägen, har en databas där det ska rapporteras in vart farligt avfall tar vägen, framför allt uran och plutonium. hade man inrapporterat 1 080 incidenter från de deltagande staterna. Av dessa utgjordes 275 av otillåtet innehav och kriminell aktivitet, alltså smuggling och stöld av uran och plutonium. Ser man inte kärnkraftens utveckling och vad den ställer till med runt om i världen? Ändå öppnar man för detta. För mig är det obegripligt! Kärnkraften handlar inte bara om energi. Det finns ytterligare en faktor som talar för att vi snabbt borde göra oss av med kärnkraften, nämligen terrorismen och terrorhotet. Det är därför det finns en illegal handel med uran och plutonium. I de fall som jag refererar till vet man inte vart det har tagit vägen. Så ser det ut. Dessutom är det för mig obegripligt att regeringen öppnar för kärnkraften som man säger att uranbrytning inte får ske i ; det är smutsigt och farligt. Men man accepterar att det sker i andra länder, till exempel. Dessutom drivs urangruvorna med kolkraftverk. Det här är inte en klimat- och energipolitik som är hållbar. Den är inte heller solidarisk. Det är en farlig utveckling. Här borde regeringen ha haft möjlighet att gå före och ge en signal. Det behövs en rad åtgärder. Är då våra åtaganden som vi har föreslagit i vår motion helt gripna ur luften? Nej, vill jag säga. En av orsakerna är att energiförbrukningen kommer att öka, eftersom befolkningen ökar med ungefär tre miljarder . Oljan tar slut, det vet vi. En del tror att det kommer att gå betydligt snabbare än det gör , att vi har passerat oljetoppen för länge sedan. Det innebär att vi snart står inför en rejäl matkris runt om i världen. Det kanske mest intressanta är att IEA i en rapport inför G 8-mötet säger att de satsningar som görs på , det vill säga offensiva gröna energiinvesteringar i krisbekämpande syfte, är bra men otillräckliga. Man menar att sådana satsningar är som att slå tre flugor i en smäll. De förbättrar klimatet, ökar energisäkerheten och motverkar den ekonomiska nedgången. Det här är viktigt: Krisen innebär på kort sikt att utsläppen går ned. Det har vi sett. Men om man inte utnyttjar tillfället till offensiva satsningar ökar de ännu mer när krisen går över, eftersom det naturliga tillfället till förnyelse och förbättringar eftersatts. Därför är det så väldigt viktigt att vi satsar . Vi har i vår gemensamma energimotion visat att de satsningar som vi föreslår är en väg som ligger i linje med vad IEA säger. 111 PER (): myntade uttrycket Politik är att vilja. Men man skulle lika gärna kunna säga att politik är att välja. Den politiska vilja som man har som parti eller som regeringsalternativ måste manifesteras genom att man vågar välja och också vågar välja bort. Just här, skulle jag vilja säga, ligger det stora problemet med regeringens energipolitik. Man försöker vara för allt, och resultatet blir att man inte lyckas prioritera något alls. Regeringspartiernas energiöverenskommelse vrider klockan tillbaka flera decennier i svensk energipolitik. I stället för att fokusera på det som alla egentligen säger sig stödja, framväxten av förnybar energiproduktion från skog, vind och sol, orsakar de borgerliga partierna i regeringen splittring och osäkerhet genom att öppna för ny kärnkraft, ny naturgas och ny torvkraft. I stället för en energipolitik serverar regeringen en icke-politik som öppnar för allt men inte ger goda förutsättningar för något alls. vet till exempel ingen om eller när nya kärnkraftverk kommer att byggas i , hur många reaktorer det i så fall skulle bli och hur stor varje sådan reaktor skulle kunna tänkas vara . Det här skapar ett möjligt spann mellan noll i produktion från kärnkraften till i värsta fall, ur vårt perspektiv flera hundra terawatttimmar ny kärnkraft. Vem vill investera i de nya energislagen med all denna osäkerhet framför sig? Vi ser att viljan att investera i förnybar energi sjunker snabbt. Investeringarna i vindkraft minskade till exempel med en tredjedel på ett enda år . Vi rödgröna vill i stället skapa trygghet och stabilitet på energimarknaden. För att göra det tydligt för marknaden åt vilket håll energisystemet ska röra sig säger vi klart och tydligt nej till kärnkraften . Kärnkraften är en ohållbar och opålitlig energikälla. Det borde vara en självklarhet att respektera folkomröstningens resultat och fasa ut kärnkraften. Man undrar om minnet är så kort att regeringen redan har glömt bort den oerhört allvarliga händelsen på Forsmarks kärnkraftverk för nästan exakt . Enligt flera oberoende bedömare var på randen av en härdsmälta. inträffar ett antal större och mindre incidenter i svensk kärnkraft. Så sent som i förrgår inträffade ett utsläpp av radioaktivt material i kärnbränslefabriken i . Kärnkraften är en olycka som väntar på att hända. Förutom den ständiga risken för olyckor innebär kärnkraften också ett fortsatt beroende av importerat uran från smutsiga gruvor runt om i världen. har dessutom ingen färdig lösning på hur det oerhört farliga kärnavfallet ska förvaras. Trots det har vi producerat nära av detta kärnavfall, som måste tas om hand i 100 framöver. Man måste fråga: Är det rimligt att fortsätta att producera ständigt nytt avfall och att förlänga kärnkraften i kanske framöver när vi inte ens vet hur man ska ta hand om avfallet? Extra oförklarligt är det att regeringen har börjat öppna dörren för ny kärnkraft just nu när investeringarna i förnybar energi äntligen börjar ta fart. Jag skulle gärna vilja ha en förklaring från näringsministern av varför just med sina exceptionellt goda förutsättningar för förnybar elproduktion ska öppna för ny kärnkraft. Vilka signaler tror ministern att det sänder till andra, mindre lyckligt lottade länder i vår värld?