prot · GW09130 · 2009-06-11 00:00:00 — Länsrätterna har ett stort antal varierande mål, alltifrån 30 000 till mindre än 1 000 på respektive länsrätt. Antalet måltyper har ökat. Med samhällsutvecklingen får vi en förändring och ett mer komplext samhälle. Därför ökar antalet mål, och handläggningstiderna är långa och blir längre. Detta är en situation som inte är hållbar. Därför har domstolarna själva begärt en förändring. Man har även från andra myndigheter och från näringslivets representant krävt en förändring. Detta är bakgrundsbilden. Vad har då regeringen att komma med i sitt förslag? Jo, man sätter rättssäkerheten för den enskilda högst. Det är viktigt att det blir en effektivitet i domarna och en rättssäker behandling. Man sätter som mål att handläggningen inte får ta än . Man vill ha en specialisering av domstolarna för att få en effektivitet. För att kunna hantera denna komplexa materia måste domstolarna vara specialiserade. Det är väldigt svårt att hålla kompetent personal i en liten domstol som ska hantera 500 mål. Det säger sig självt. Därför är det viktigt att man kan ha en personalrekrytering, att det finns en minsta gemensamma nämnare och att det finns minst ett visst antal personer som kan ge varandra idéer och att man kan ha en kreativ och utvecklande miljö. Både för domare och beredningspersonal måste det finnas en viss kritisk massa. Därför är det också viktigt att man kommer upp i ett visst antal mål, så att man kan behålla denna kompetens. För att denna kompetens ska kunna bibehållas måste man ha kvalificerade mål och ha ett visst antal domare som kan träda in om någon blir sjuk och så vidare. Men är detta med sikte på den enskilde medborgaren och att han när han hamnar i en förvaltningsdomstol ska få en så rättvis och säker dom som möjligt. Alternativet hade varit att man får ett A- och ett B-lag och att vissa domstolar blir specialiserade och kommer att urvattna andra. Det ligger alltså en stor fara i att inte göra någonting åt detta. När man genomför en sådan här reform måste man också göra en avvägning så att man får en funktionell geografisk spridning. Det är viktigt eftersom inte är ett runt land utan ganska avlångt. Det är de facto på det sättet. Därför är det viktigt att vi behåller en del av förvaltningsdomstolarna i . Jag ska lite grann bemöta den kritik som har kommit från oppositionen. Den går ut på två linjer, vad jag kan förstå. Den ena är att vi inte ska ha någon förändring, som Socialdemokraterna driver. Man vill inte se skillnaden mellan tingsrätter och förvaltningsdomstolar. Där finns en väsentlig skillnad. av målen hanteras muntligt. I många fall åker förvaltningsdomstolen ut och gör besök på platsen. Det kan vara ett taxeringsmål, ett sjukhusmål, ett psykiatrimål etcetera. Detta gör inte tingsrätten. Ett skriftligt förfarande är väldigt viktigt, och det har framhållits tidigare av mina kolleger också att detta antagligen kommer att öka mer och mer. säger att de inte vill ha detta. De säger att man vill skapa fler och att det ska vara närhet. Men jag måste ställa frågan: Vill införa kommunförvaltningsdomstolar? Är det detta som man är ute efter? Jag blir konfunderad. Sammantaget yrkar jag bifall till propositionen och avslag på reservationerna. 120 () replik: Jag vill tacka för redogörelsen för åsikterna på er sida. En direkt fråga ställdes till mig. Normalt är det ni i majoriteten som ska svara på frågor; det är väl det som replikmöjligheten är till för. Jag ska försöka ge ett svar så att detta med formalia sköts på rätt sätt och också ställa en fråga till . Precis som i debatten tidigare med handlar det om en balansgång när det gäller hur nära medborgaren en myndighet ska vara. Jag ställde här tidigare en fråga till men fick egentligen inte riktigt svar, så jag ställer samma fråga till : Vad innebär den argumentation som använder sig av att vi kan ha färre orter i landet med länsrätt? Jag undrar alltså hur långt och är beredda att gå när det gäller att ha färre platser och färre orter och att eventuellt dra ned till en enda ort , , eller något ställe uppe i , alltså kanske fyra orter. Det är min fråga. Mitt svar på fråga om en myndighetsform är att det, om jag inte missförstått det hela, naturligtvis inte handlar om att hårdra åt det andra hållet. Nuvarande placeringar med 23 platser som följer länsgränsen den enda gräns vi kan hantera på regional nivå har varit fullt tillräckliga. Det är vår mening . 121 () replik: Jag får tacka för en, som vanligt, intressant fråga. När det gäller antalet har regeringen satt upp ett antal kriterier: rättssäkerhet, personalrekrytering, kompetens, en funktionell geografisk spridning och ett visst antal mål. Vad regeringen gör är att man optimerar här. Man hittar en bra sammanvägning och kommer fram till de tolv länsrätterna, och man sätter den enskilde i centrum. 122 () replik: Min följdfråga blir: Vilken typ av konsekvensanalys har gjorts? Jag har tidigare ställt den frågan. Frågan är alltså vad detta baseras på. Vi fick ett något vagt formulerat svar om vad länsrätterna själva tyckt och att det finns åsikter även från kammarrätterna. Men ska inte vi som beslutsfattare och lagstiftare så att säga höja oss över den nivå som handlar om att se till medborgarnas bästa och om att därtill hantera myndigheter? Vi kan titta på hur vi normalt debatterar polisfrågor, som ju också ligger inom vårt utskott. Då brukar vi prata om närhetsprincipen. Flera av dina kolleger bland de borgerliga har talat om att tingsrätter inte ska blandas ihop med länsrätter och sagt att ett väldigt litet antal medborgare kommer att beröras. Men de facto kommer ett antal medborgare att beröras. Just länsrätten är naturligtvis av den karaktären att man inte personligen infinner sig. Vi har tidigare här fått väldigt bra siffror jag tackar för det som visar att i av fallen infinner sig personen. I drygt hälften av fallen åker länsrätten ut till personen i fråga. Faktum kvarstår: Det handlar om individer, medborgare, som på ett eller annat sätt har hamnat i situationen häri ligger problematiken, men pedagogiskt har jag nog inte riktigt lyckats få fram det till de borgerliga ledamöterna att det, som det oftast är, är de lokala myndigheternas beslut som ska överprövas. Det kan vara eller tillståndsnämndens beslut. Då är det viktigt med just den lokala förankringen. Det är om det jag ställer en fråga även till . 123 () replik: Vi har inget skriftligt förfarande när det gäller poliser. Poliserna är fysiska personer som måste vara tillstädes. Det är en väldig skillnad i det avseendet. Det måste jag upplysa om, men det tror jag att han också vet. När det gäller lokala myndigheters beslut som ska överprövas vill det till att väga rättssäkerheten för den enskilda personen, som vi sätter främst, mot att man får fem, sex, sju eller längre eller 1015 minuters längre färdväg. Rättssäkerheten, speciellt vid skriftligt förfarande, är det avgörande. Att man får den bästa kvaliteten är det avgörande för oss. 124 (): har på uppdrag av regeringen genomfört en utredning av länsrättsorganisationen. Enligt utredningens förslag ska Länsrätten i slås samman med länsrätten i med kansli i , vilket också regeringen föreslår i propositionen. I praktiken innebär det att länsrätten på läggs ned. Av remissinstanserna Länsrätten i , , Länsrätten i , i och är det endast Länsrätten i som tillstyrker utredningens och därmed regeringens förslag. För Region är det viktigt att en förvaltningsdomstol finns placerad på ön. Länsrätten på finns i gotlänningarnas närhet, och avståndet är kort. Men om länsrätten där slås samman med länsrätten i innebär det längre och dyrare resor för gotlänningarna. Det större avståndet är inte rimligt och försvarbart, och detta äventyrar allmänhetens förtroende för rättssamhället. Gotlänningarnas enda alternativ när det gäller att snabbt ta sig till är i praktiken flyget eftersom färjeförbindelserna är så få under en stor del av året. Den borgerliga utskottsmajoriteten delar regeringens bedömning. Bland annat säger regeringen: Kommunikationerna till är vidare sådana att det går att resa för en muntlig förhandling. Regeringen delar därför utredningens bedömning att verksamheten bäst främjas av att Länsrätten i läggs samman med Länsrätten i . Färjan mellan och avgår från . Den resande är inne på . Färjan tillbaka går från och kommer till , det vill säga . Att sedan ta sig vidare med allmänna kommunikationsmedel går inte. Flyget är då det enda alternativet, men det är förknippat med stora kostnader för den enskilde eftersom regeln är att den klagande parten får stå för sina kostnader. Därmed, herr talman, ökar kostnaderna för samhället när det gäller utlägg och tidsspillan. Tidsskäl och ekonomiska skäl får inte förhindra någon av parterna i ett mål att begära muntlig förhandling. Det skulle hota en viktig del av det svenska rättssamhället. I ett rättssäkerhetsperspektiv är en sådan sammanslagning negativ då avståndet ökar och tilltron till rättsväsendet ifrågasätts av den enskilda medborgaren. Det är även en negativ förändring för många företagare och myndigheter då närheten till förvaltningsdomstolen minskar. Det finns en stark folkopinion och politisk enighet på för att behålla länsrätten. Att slå samman Länsrätten i med länsrätten i innebär att de ca 8001 000 mål som hanteras på ska läggas till de ca 28 000 ärenden som hanteras i . Handläggningstiderna skulle bli betydligt längre än , vilket är till nackdel för gotlänningarna. Länsrätten på är trots sin litenhet en mycket väl fungerande domstol, lokalt förankrad och lättillgänglig för gotlänningarna. Eftersom nu har blivit en egen region skulle en nedläggning av en av dessa två domstolar medföra en förlust av en kvalificerad arbetsplats med stort symbolvärde. Det vore därför märkligt om regionen fråntogs sin förvaltningsdomstol. Länsrätten på har en bra kompetens och funktionella lokaler. Det är alltså olyckligt om det samarbete med tingsrätten som pågår inte tillvaratas och vidareutvecklas utan i stället avvecklas. De två domstolarna är viktiga för med dess speciella geografiska läge och förutsättningar. Självklart står jag bakom samtliga socialdemokratiska reservationer men med anledning av mitt anförande yrkar jag bifall till reservation 2 där min motion Ju23 om länsrätten på finns med. 125 () replik: Även jag känner mig mycket engagerad i förhållandena på ; jag är sommargotlänning. Jag har kontakt med mina partikamrater på , och den här frågan känner de starkt för. Om man läser propositionen, vilket jag antar att har gjort, ser man att det inte är många mål som handläggs på . Där finns färre än tre domare och totalt färre än tio årsarbetskrafter. Det handlar om ungefär 20 mål enligt lagen om särskilda bestämmelser för vård av unga och 22 övriga mål. Omfattningen är alltså inte stor. Också var inne på att det är en liten länsrätt. Problemet är resorna. Låt mig dock säga att det finns fler färjeförbindelser än de två som nämnde. Under den värsta vintern kanske färjorna går så sällan, men eftersom jag då och då åker till kan jag konstatera att det finns ganska bra med båtavgångar. Dessutom kan man numera flyga till rätt hyfsade priser. Det i sig tycker jag inte ska ses som ett stort problem. Jag vet inte om hade möjlighet att lyssna på mitt tidigare inlägg, men där tog jag upp det nya som är på gång, nämligen att det kommer ett förslag från som handlar om inrättandet av en ny forumregel. Det innebär att man utgår från var den enskilda parten finns, alltså den enskilda partens hemvist. Det i sin tur innebär att länsrätten i kommer till och håller de muntliga förhandlingarna där. Jag utgår från att och andra socialdemokrater kommer att stödja förslaget när det kommer. Det ingår inte i denna proposition. 126 () replik: Om saker och ting ska komma efter hand undrar jag varför det är så bråttom. Varför inte invänta de utredningar och förslag som är på gång i stället för att hasta igenom en sådan här omorganisation? Mer bråttom kan det rimligtvis inte vara. Den nuvarande ordningen har fungerat, och då kunde man lika gärna invänta de utredningar som pågår. Antalet mål som räknar upp stämmer. Till de uppräknade målen skulle jag vilja lägga 22 psykiatrimål, om det ska vara korrekt och enligt det som står i betänkandet. Beträffande färjeförbindelserna vet jag inte hur reser, men om hon är sommargotlänning kanske hon reser mest . Då är färjeförbindelserna fler. har också en bofast befolkning. Folk lever där året runt. Om man går in och tittar i turlistan ser man att färjeförbindelserna fram inte är fler än de jag nämnde i mitt anförande. Sedan ökar antalet förbindelser . Jag tror dock inte att sommarmånaderna är den mest aktiva perioden för länsrätten. Det handlar om den bofasta befolkningens tillgång till en fungerande förvaltningsdomstol. Jag förstår att behövde gå upp i detta ärende. Senast kom nämligen i en liberal kommentar på Gotlänningens ledarsida med skarp kritik mot den borgerliga regeringen. I sin artikel nämnde han också och det svek som alliansen, där ingår, ställer inför. Han riktar sin kritik mot sommargotlänningen . Antalet mål som hanteras vid länsrätten på tycker jag inte att man ska förringa. De målen har ett berättigande och måste få en rättvis prövning. Där utgör resandet och kostnaderna ett hinder. 127 () replik: Självklart ska även de målen få en riktig och bra behandling, men det jag pekar på är att det finns möjligheter för domstolen att fara från till så att gotlänningarna inte behöver drabbas av kostnader för att ta sig till . Det ser jag som något mycket viktigt. Jag kan inte säga att frågan hafsats igenom. Den har stötts och blötts ganska länge, och det är väl skönt att man nu kommer till ett avslut. Som framgått av debatten har det från domstolsväsendet uttryckts starka önskemål om att något måste göras. kommer regeringen med ett förslag, och då är det viktigt att det också går igenom. Utan att ha några löften utgår jag från att man naturligtvis kommer att följa utvecklingen på detta område. Om det visar sig att det inte fungerar får man givetvis vidta åtgärder för att rätta till det hela. Det är viktigt att vi nu får fram ett beslut om den här frågan. 128 () replik: Det låter nästan som att man skjuter först och frågar sedan. Jag tycker att det är ett märkligt sätt att resonera och hantera en sådan här situation, att säga att vi får väl se om vi kan rätta till det efteråt. Varför då inte invänta utredningen och de förslag som kommer och som refererar till? Även om domstolen skulle resa till för förhandlingar innebär också det kostnader och tidsspillan, och trots att det finns ett visst antal flygavgångar är flygplanen till inte av den digniteten att de har hur många platser som helst. Det är ett ganska hårt tryck på flygresandet till och från . Jag tror inte att det går att försvara nedläggningen med att det tack vare flyget blir lättare, oberoende av om det finns lågprisflyg eller inte. Det blir ändå en merkostnad både vad gäller tid och pengar. Jag har förstått att man även sett på de ekonomiska aspekterna vid sammanslagningen. Såväl som kommunledningen och länsrätten har uppvaktat justitieutskottet. Ingen av dem har sett några fördelar med en sammanslagning. Från alliansens sida har man alltså totalt nonchalerat dessa åsikter. Det som i debatten lyfts fram som fördelar, och det som sagts om att länsrätten efterfrågat detta, är ingenting som skett från sida. Där har man varit helt nöjd med situationen. Jag hoppas naturligtvis, oberoende av vad beslutet blir , om det blir bifall till förslaget, att regeringen tar sig en funderare. I slutändan är det regeringen som bestämmer hur detta ska sjösättas. Där har en viktig uppgift att fylla genom att i så fall vrida klockan tillbaka. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 14 § Vissa säkerhetspolitiska frågor Föredrogs utrikesutskottets betänkande 2008/09:UU11 Vissa säkerhetspolitiska frågor (skr. 2008/09:137). 129 (): Vi ska behandla vissa säkerhetspolitiska frågor i utrikesutskottets betänkande. Det bygger på ett antal motioner från den allmänna motionstiden och är alltså ett ganska spretigt betänkande. Där behandlas också regeringens skrivelse om det svenska samarbetet med . Låt mig inleda med att göra en hänvisning till det finska parlamentet. I går beslutade nämligen den finska utrikesutskott om ett betänkande om säkerhetspolitik. på mycket länge hade man olika uppfattningar om den säkerhetspolitiska inriktning som ska ha. Skälet till detta var att socialdemokrater och vänsterpartister i menade att den finska regeringen nu gått för långt i sitt Natovurmande och i sina öppningar för ett framtida Natomedlemskap. På det sättet markerade de tydligt mot den finska regeringen. Detta är olyckligt. Jag vill säga för kammarens protokoll att vi var nära att hamna i exakt samma situation i den svenska . Vi socialdemokrater har i de motioner som behandlas i betänkandet varit tydliga med att regeringens partier klart måste visa för att militära alliansfrihet ligger fast och sluta upp med att göra tarvlig symbolpolitik i regeringsdeklarationer och utrikesdeklarationer genom att försöka skapa en bild av något annat. Detta märks till exempel i regeringens försvarspolitiska proposition, men också i andra skrivelser som har kommit till . Låt mig peka på ett antal sådana saker. En är att man inte nämner att är militärt alliansfritt. En annan är att man talar om att den neutralitetsoption som vi har som ett militärt alliansfritt land inte längre existerar eftersom vi nu har en solidaritetsförklaring med våra europeiska vänner samt och . Dessutom undviker man naturligtvis att skriva att vi definierar vår alliansfrihet själva. Vi har fört en ordentlig diskussion om detta i utskottet, och jag vill markera det för protokollet. Jag är glad över att en borgerlig majoritet här är undantaget ändå har gått med på att i detta betänkande skriva just att är militärt alliansfritt, att vi själva definierar den närmare innebörden av denna alliansfrihet och att det inte finns några länkar till att tala om att neutralitetsoptionen inte längre existerar. Med det har vi socialdemokrater tyckt att vi kan ställa upp på den här beskrivningen och förklara varför vi fortfarande stöder den överenskommelse som gjordes 2002 och som sedan har utvecklats ytterligare i Försvarsberedningen. Det är den säkerhetspolitiska hållning som vi socialdemokrater har. Jag vill ändå inför kammaren notera att i har det spruckit. skiljer det i synen på hur den säkerhetspolitiska inriktningen ska vara. Vi var väldigt nära detta i , och jag vill tacka en del av de borgerliga ledamöterna som ändå vågade ta avstånd från några av de skrivelser som regeringen har drivit. Jag kan förstå dilemmat. var inte med på den uppgörelse vi gjorde 2002 men ingår i regeringsunderlaget och har naturligtvis därmed en stor inverkan på de texter som regeringen levererar. Det är bra att utskottet faktiskt har använt orden militär alliansfrihet och att vi själva definierar detta. En uppmaning till regeringen , för att undvika att hamna i en finländsk situation, är att det är dags att sluta med löjlig symbolpolitik och med löjliga provokationer. Låt oss i stället se till att debatten handlar om det som verkligen gäller, och det är det som den här skrivelsen innehåller, relation med och vårt samarbete i Partnerskap för fred. Det har rests många olika frågor om varför vi har detta nära samarbete med Nato. Låt mig därför göra en liten historisk tillbakablick för att förklara varför vi socialdemokrater tycker att det är nödvändigt att vi har ett djupt samarbete också med Nato. Under var ett neutralt land. Vi var efterfrågade av för att göra fredsbevarande operationer när väl en fred hade etablerats. Tyvärr var det på det sättet att säkerhetsrådet alltid var blockerat av de veterande länderna. De två makterna och Nato stod ofta mot varandra i konflikter under , men när väl de stridande hade tröttnat på att strida och man fick någon slags fredslinje ringde man neutrala länder som och sade: Kan ni komma med era välutbildade soldater och ställa er här och vara fredsbevarande? När upphörde och föll samman ändrades förutsättningarna för detta. Helt plötsligt kunde ta beslut om att kräva fredsframtvingande insatser, att agera långt innan för att på det sättet hindra onödig blodspillan. Då ledde det naturligtvis till stärkta krav på de soldater som skickades ut. Tyvärr, vill jag säga, hade inte den kraft och den styrka som då krävdes. Minns , där FN garanterade flyktingar ett safe haven men när väl serbiska trupper attackerade klarade inte FN att skydda dessa. Tusentals människor slaktades. Där startade egentligen samarbetet mellan och Nato och mellan och Nato. Nato var arbetslöst. Det fanns ingen fiende längre, och man sade: Vi har ju strukturerna. Vi har de vältränade soldaterna. Vi ställer oss till FN:s förfogande för att göra en insats på . Där började Partnerskap för fred och där började . Detta är bra. Vill vi att även fortsättningsvis ska kunna ge mandat till komplicerade operationer måste det också finnas soldater som är övade tillsammans för att just utföra de uppgifterna. FN kan ge uppdraget till Afrikanska unionen, som man till exempel gör i , man kan ge det till Europeiska unionen, som vår insats i nu eller som tidigare i , och man kan också ge det till Nato, som man gör i Kosovo och som man gör i . Och det är rimligt och bra. Ska man samarbeta i internationellt sammansatta grupper måste man naturligtvis öva tillsammans. Det är Natostandard som gäller över hela världen. Därför behöver vi också samarbeta och samöva med Nato. Detta handlar inte om att vi glider in i Nato. Jag måste säga att jag är innerligt trött på att höra en del partier på vänsterkanten alltid tala om att det här samarbetet på något vis skulle göra att vi glider in i ett Natomedlemskap. Ett Natomedlemskap handlar om ömsesidiga försvarsförpliktelser och att man säger ja till artikel 5. Det har ingenting att göra med det vi arbetar med. Jag är lika trött när jag hör främst folkpartister och en del moderater också påstå, som i dagens , att det här samarbetet gör att vi nu är så nära varandra att det är lika bra att blir medlem i Nato. Vi talar om två helt olika saker. Läs regeringens skrivelse! Samarbetet med Nato och handlar om att vi vill att svenska soldater ska kunna göra internationella insatser. Då måste vi också träna tillsammans med andra. gör vi det ihop med EU, ibland kan vi göra det med Afrikanska unionen och ibland gör vi det med Nato. Det är absolut inget konstigt med det. Det leder inte till att vi glider in i Nato. Det är en digital fråga. Antingen är man med och omfattas av artikel 5 eller också är man inte med. I det här betänkandet finns det också ett antal andra frågor. Tiden rinner i väg, och jag ska inte dra ut för länge med detta, men jag vill ändå lyfta några frågor som jag tycker har betydelse för framtiden. En är massförstörelsevapen och nedrustningsfrågan. Den står högst upp på den internationella dagordningen. Alla undrar över hur presidentvalet i kommer att utfalla och om det kommer att leda till att kan få till en dialog med det iranska ledarskapet så att vi kan få ett stopp på den kärnvapenupprustning i som vi alla är oroliga över. Vi ser också vad ledare har för sig, där vi alla oroas över det kynne som verkar prägla det nordkoreanska ledarskapet så att vi inte riktigt vet vad som kommer att hända. har haft ett högt anseende när det gäller kampen mot kärnvapen. Vi har varit ledande i nedrustningsfrågan. Vi tillsatte en , en före detta folkpartistisk minister, som har presenterat ett stort antal rekommendationer för om frågor som vi skulle kunna agera i vid internationella forum för att driva nedrustningsfrågan. , vår utrikesminister, vägrar att ens ta ordet i sin mun. Ingenting görs på detta område. Pengarna dras in, de anställda sägs upp och får åka i väg och tigga pengar för att göra avslutningsmöten i . Det är den svenska nedrustningspolitiken . Jag tycker att det är ofattbart.