prot · GX0946 · 2009-12-09 00:00:00 — Vi satsar också stort på till exempel infrastrukturutbyggnad av järnväg. Det som är mest spännande är att står här och talar mot sin egen regering. Man ska inte använda skattepolitiken för att lösa miljöproblemen och kompensera det på annat håll om så behövs, menar han. Man ska i stället avstå från att använda klimatskatterna. Det är det står och säger trots att det regeringen säger är precis tvärtom: Vi ska inte avstå från att använda koldioxidskatter om så krävs, utan vi får i så fall kompensera det på annat håll. Visst vore det trevligt om vi kunde fasa in detta jättelångsamt efter nästa val i nästa århundrade då i alla fall inte vi behöver ta ansvar för det. Men vi har inte . Vi kan inte vänta på att någon annan ska göra det någon annan gång någon annanstans. 40 () replik: Jag håller med om det sista; det är klart att vi måste vidta åtgärder . Men med den stuprörspolitik ni för blir effekten just den som jag talade om. säger: Vi vill inte att sysselsättningen ska påverkas av våra åtgärder. Nej, jag förstår att ni inte vill det. Men verkligheten blir en annan. Detta kommer att påverka sysselsättningen. Det kommer att påverka och alla möjliga andra om ni höjer priset på energi och elektricitet. Jag förstår att ni inte vill detta. Jag är fullständigt övertygad om att ni inte vill det. Men någonstans måste man inse att det om man vidtar många stuprörsåtgärder bara på miljöområdet kommer att få effekter också på sysselsättning och företagande. Jag måste avsluta med att för kammarens protokolls skull tala om vad som över huvud taget menas med termisk energi. Det är kärnkraft. Den här skatten är så utformad att den tas ut på hela kapaciteten i kärnkraftverkens reaktorer. Detta har ni drivit fram. Den tas inte ut över den verkningsgrad man har. Det gör att elpriset påverkas. Om man höjer det fasta priset häftigt kan man tvingas avveckla alla reaktorer, men inte för att de är dåliga. Men det är väl det ni vill. Jag ser på att det var det ni ville! Ni var ute efter att avveckla kärnkraften och elektriciteten och höja priset på elektricitet så mycket att man inte kan driva i och andra företag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 8 § Ändring i reglerna om beskattning av underskottsföretag Föredrogs skatteutskottets betänkande 2009/10:SkU25 Ändring i reglerna om beskattning av underskottsföretag (prop. 2009/10:47 och skr. 2008/09:225). 41 (): Det spännande med att sitta i skatteutskottet är att vi kastar oss mellan olika ämnen. Vi har just diskuterat avfallsskatter och gödselskatter. Vi går över till någonting som också kanske kan uppskattas som . Det är handel med underskottsföretag enbart i syfte att komma åt företagets underskott och kvitta mot vinst i stället för att komma åt det som är affärsmässigt motiverat. Alliansregeringen har ägnat betydande kraft och energi åt att skärpa lagstiftningen för just skatteflykt vad gäller olika ägarbyten. Vi har tidigare här i kammaren behandlat de så kallade räntesnurrorna och där också infört en beloppsgräns för beräkningarna av de vinster man kan tillgodoräkna sig för att kvitta mot underskott eller vice versa där det är affärsmässigt motiverat. Detta är en ganska delikat balansgång i lagstiftningen. Man vill ju inte heller hindra affärsmässigt motiverade ägarbyten. Dock har inte de nuvarande reglerna räckt till för att man ska kunna undkomma skatteplaneringen. Det som handhas i skatteutskottets betänkande 25 är därför just att skärpa reglerna ytterligare. Under framtagandet av propositionen har det framkommit farhågor från remissinstanserna när det gäller skärpningen i lagstiftningen just för innovations- och forskningsföretag. Det är det som har föranlett mig att nämna lite grann om hur vi i utskottet för övrigt ett enigt sådant har valt att hantera detta. Det yttrande som har kommit in har inte föranlett några andra skrivningar än vad som föreskrivs i lagtexten. Men vi har höjt ett varningens finger för just den här sortens företag. När man gör ett ägarbyte i ett sådant företag kan det vara svårt att tillgodogöra sig utvecklingsarbetet i balansräkningen när det gäller verkligt och särskilt värde. Skattemyndigheterna har därför fått i uppdrag att utverka en praxis för detta. Vi från skatteutskottet har i vårt betänkande också poängterat att regeringen måste följa detta noga så att vi inte sätter käppar i hjulet för de företag som har just inriktning på innovations- och forskningsområdet. Det är företag som är oerhört viktiga. Det är kanske nästa eller nästa vad vet vi? Vi vill alltså att regeringen nogsamt följer den praktiska tillämpningen av den undantagsregel som uttrycks i propositionstexten så att inte affärsmässiga, sjysta och hederliga företagsinköp hindras i processen. Jag yrkar bifall till skatteutskottets förslag i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 9 § Kompletterande förändringar i sjukförsäkring, m.m. i samband med förstärkta insatser för återgång i arbete Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2009/10:SfU10 Kompletterande förändringar i sjukförsäkring, m.m. i samband med förstärkta insatser för återgång i arbete (prop. 2009/10:45). 42 (): debatterar vi det sista steget i regeringens utförsäkringskedja. ser jag och många andra effekterna av den hårda och djupt cyniska politik som regeringen har infört. Det kan till exempel handla om systemvetaren som efter en sjukdom har drabbats av långvarig och allvarlig huvudvärk, vilket gör att han sakta men säkert kommer tillbaka till sitt arbete som systemvetare vid ett företag. Men han har fortfarande inte arbetsförmåga till . Han har en anställning på , men behöver lite för att komma tillbaka. Hans arbetsgivare vill gärna ha honom. Men de nya reglerna säger till honom: Nej, dina dagar är slut. Du måste säga upp dig och söka ett nytt jobb. Då säger : Men jag har ett jobb! Jag har en anställning, men jag behöver lite . Det medges inte med de nya, cyniska och hårda reglerna. Det kan också handla om kassabiträdet som genomgått flera behandlingar för bröstcancer. Hon har varit borta från arbetet, från den anställning hon har, men sakta men säkert är hon på väg tillbaka. Sedan passerar hon gränsen då hon ska prövas mot hela arbetsmarknaden, och då säger : Nej, du kan inte jobba som kassabiträde på även om du har en anställning på . Du kan dock ta något annat jobb någon annanstans på arbetsmarknaden om än fiktivt. Därför ska du sluta din anställning, gå till Arbetsförmedlingen och där ställa dig sist i kön. Sådan är den nuvarande regeringens politik för sjuka. visar detta hur regeringen fullständigt misslyckats med jobbpolitiken. Det är en arbetslinje som har havererat. applåderade de borgerliga ledamöterna i kammaren när beslutade om försämringar i sjukförsäkringen. Flera med mig, och inte bara i denna kammare, tyckte att det var rätt obehagligt att höra applåderna. Försämringarna handlade nämligen om sänkta ersättningar, minskade resurser till rehabilitering och stöd, en sista dag i sjukförsäkringen, en stupstock då det inte finns fler dagar för den sjuke att vara sjukskriven på, oavsett hur sjuk man är. Det handlar om dogmatiska tidsgränser, ensidigt riktade mot den enskilde sjuke, då man prövas mot hela arbetsmarknaden. Det var många som då varnade för följderna. Låt mig, för att påminna kammaren om hur det var , citera vad några av remissinstanserna ansåg. Kommuner och Landsting menade att de föreslagna fasta hållpunkterna är alltför snäva och därför inte realistiska. skrev att de föreslagna tidsgränserna i rehabiliteringskedjan är för snävt satta och då med hänsyn till att det finns många sjukdomstillstånd och funktionsnedsättningar som kräver både mer omfattande och längre rehabiliteringsinsatser. Statskontoret avstyrkte förslagen med hänvisning till det bristfälliga underlag som arbetsgruppen lämnat och den korta tid för införandet som föreslogs. påpekade att arbetet med att få ned sjukskrivningstalen är långsiktigt, och därför är mycket tveksam till att nu genomföra omfattande förändringar inom sjukförsäkringen utan att ta den tid som krävs för att reda ut otydligheter och analysera effekter. Jag skulle kunna fortsätta länge och berätta vad remissinstanserna talade om för denna kammare och för regeringen . Vi vet att regeringen och den moderatledda majoriteten i kammaren inte brydde sig om remissinstanserna. Man genomförde förändringarna. Efter de senaste dagarnas diskussion vet vi också att statsrådet inte hade tagit del av remissvaren. Regeringen har ganska förvånande, kan jag tycka gjort ett stort nummer av att man har knåpat ihop ett lagförslag som ska justera missförhållandena. , som jag träffade tillsammans med socialförsäkringsutskottet, säger att det ytterligare ökar rättsosäkerheten. Rättspraxis finns inte på området, och det sätter handläggarna i en ohållbar situation. När vi frågar om budget var finns pengarna? säger att det inte finns några pengar. Det man knåpat ihop , som enligt uppgift ska rädda människor från att bli utkastade, kostar ingenting. Det finns inte budgeterat någonstans. Det finns inga pengar. Förklaringarna är två. För det första kommer det inte att omfatta speciellt många. För det andra är pengarna redan försvunna. Regeringen har sänkt skatterna med . Pengarna är därför borta. Pengarna för att ge sjuka människor stöd, inkomstersättning och en möjlighet till återgång till arbetet finns inte. De har gått till skattesänkningar, mest till dem som har det bäst. När det gäller den moderata medvetna utförsäkringspolitiken som vi beslutar om finns det inga tankar på förändring eller omprövning eller på att åter gå igenom remissvaren, tvärtom. Det kammare kommer att göra är att stadfästa regeringens utförsäkringspolitik. kommer tiotusentals människor att kastas ut ur försäkringen. Det är följden av ett medvetet beslut . kommer det att röra sig om 15 000 människor. kommer de att kastas ut ur sjukförsäkringen och i stället stå på trappan till Arbetsförmedlingen. Reglerna är emellertid inte på plats. Trots att det är det raka resultatet av ett beslut är reglerna inte på plats. Jag anar, misstänker, att problemet är att den moderatledda regeringen inte trodde att det skulle bli på detta sätt. Jag tror att man utgick från fördomar om att människorna som fanns i sjukförsäkringen var lata fuskare och att de, om man satte ett stopp för försäkringen, skulle lyfta sig själva i håret, gå och klippa sig och skaffa sig ett jobb. , , visar det sig att människor som var sjukskrivna faktiskt var sjuka. Det är de människorna som kastas ut, utan att det finns ett regelverk på plats för vad man ska göra. Jag tror inte att människor blir friskare för att de kastas ut ur välfärdsförsäkringarna. Jag tror att det i stället behövs en aktiv politik för stöd, rehabilitering och återgång till arbete. Även om Socialdemokraterna, och röstade emot har vi nu en sjukförsäkring med en stupstock där man medvetet kastar ut sjuka människor. I stället ska dessa ställa sig sist i kön på Arbetsförmedlingen. Dessutom har landet en regering som inte klarar hantverket, som vägrar lyssna på experter, som trumfar igenom dåliga förslag och över en helg hafsar ihop en ny lagstiftning. Jag får många frågor från oroliga människor. Det är människor som är oroliga såväl för sin försörjning som för vart är på väg. Vart är landet på väg? Man säger att man är beredd att betala skatt, men då vill man också få tillbaka via välfärden. Man vill bo i ett solidariskt samhälle där den som är sjuk ska ha rätt att få sjukpenning och den som kan ska arbeta. Några av dessa frågor skulle jag vilja ställa till statsrådet . Till att börja med undrar jag om statsrådet nu har tagit del av de synpunkter som remissinstanserna och experterna på området kommit med. Sedan undrar jag när människor som lämnar sjukförsäkringen kommer att få sin ersättning. Kommer de att få den ? Och vad säger statsrådet till de människor som förlorar sin ersättning när pengarna nu rycks undan? Hur länge dröjer det det är en ganska vanlig fråga som jag brukar få innan regeringen hittar på någon ny panikåtgärd? Mitt förslag är: Ta ett steg tillbaka. Sluta kasta ut sjuka människor ur försäkringen. Gör om och gör rätt! Socialdemokraterna, avstyrker utförsäkringen. Därför vill jag yrka bifall till den gemensamma reservation från s, v och mp som finns till dagens betänkande. Jag vill ha en generell sjukförsäkring som är solidariskt finansierad, ger ersättning efter förlorad inkomst samt har en riskspridning och en tydlig arbetslinje. Den som är sjuk och inte kan arbeta ska känna sig trygg i att man får ersättning och aktivt stöd och rehabilitering för att kunna komma tillbaka i arbete. Det är här den stora striden står. Här finns den tydliga skillnaden mellan den moderatledda regeringen och den rödgröna oppositionen. Hur ska fler människor få rätten att göra rätt för sig, rätten att få känna glädjen i att arbeta? Där den moderatledda regeringen säger att lösningen är att rycka undan pengarna för folk och få människor att ställa sig sist i kön på Arbetsförmedlingen, tror jag att det är precis tvärtom. Varje människa vill arbeta. Människor som är sjuka behöver stöd, hjälp och rehabilitering för att komma tillbaka. Där står skillnaden. Och det, herr talman, är det vi röstar om . Vi röstar om en sjukförsäkring där man stadfäster utkastningen av sjuka människor eller den rödgröna gemensamma reservationen där vi säger: aktivt stöd tillbaka till arbete. Den som är sjuk och inte kan arbeta ska ha rätt till sjukersättning och stöd. (Applåder) I detta anförande instämde (). 43 (): Kompletterande förändringar i sjukförsäkringen heter det här betänkandet, och det är symtomatiskt för det högerregeringen sysslar med, symtomatiskt för högerregeringens hantering av hela socialförsäkringen och sjukförsäkringen. Kompletteringar och brandkårsutryckningar man gör det för att rädda ett i grunden omänskligt och dåligt system. Men tyvärr ni lyckas inte. Det blir bara ännu tydligare att rehabkedjan inte fungerar. Det blir tydligt att regeringen i snabb takt försämrat sjukförsäkringen och att man inte lyssnat på kritiken. När vi diskuterade och beslutade om rehabkedjan för ganska precis efterlyste vi i oppositionen svar på frågan: Vad kommer att hända med dem som i och med de nya reglerna kommer att utförsäkras ? Jag ställde samma fråga i en interpellationsdebatt. Ett flertal remissinstanser ifrågasatte, som ni hörde att nämnde, och man beskrev farhågor om vad som skulle hända med den här gruppen sjuka. Inga svar fanns att få från högersidan. Jag har varit ute och pratat en hel del om försämringarna i sjukförsäkringen , och överallt har jag mötts av oroliga människor. Jag har pratat med både sjuka och friska, och alla uttrycker oro över vad som har hänt sedan borgerligheten kom till makten. De redan sjuka pratar om otryggheten, rättsosäkerheten, oron över ekonomin, ja, oron över att över huvud taget orka. Och de friska har blivit förskräckta när de har förstått att det inte längre finns någon garanterad trygghet om man har oturen att bli sjuk. Rehabkedjans regler kan nämligen drabba alla, och det enda säkra med den är att den skapar oro, är rättsosäker och inte innehåller vare sig rehabilitering eller ekonomisk trygghet. , innan reglerna ska träda i kraft, debatterar vi det vi kan kalla det sista steget i kedjan. Vi diskuterar vad som ska hända med de 55 000 människor som har nått vägs ände de som inte längre får finnas kvar i sjukförsäkringen. Det är inte på grund av att de har blivit friska utan därför att deras dagar har tagit slut. Hör ni inte hur fel det låter? Tror ni att alla människor är stöpta i en och samma form? Oavsett sjukdom och ålder ska du när dina dagar tagit slut ut på arbetsmarknaden. Var finns empatin och förståelsen för att människor behöver och ro att bli friska? Var finns förståelsen för att vi behöver olika mycket för att tillfriskna, trots att vi kanske har samma diagnos? Vi ska besluta om vad som ska hända med de 16 000 som utförsäkras från och flyttas över till Arbetsförmedlingen. ska de delta i något som ganska tjusigt kallas introduktionsprogram, men som i realiteten är en introduktion till arbetslöshetskön. Tre grupper undantas: omfattande vårdbehov i hemmet eller på sjukhus, om det är förenat med risk för allvarlig försämring eller vid förlust av verklighetsuppfattning. Jag undrar , Husmark och ni andra om ni tror och tycker att det räcker med de här undantagen. Eller kommer ni att upptäcka att det återigen behövs kompletteringar, att ni glömde att kolla verkligheten när ni skrev det här förslaget? Jag ska ge er några exempel på hur människor drabbas av de regler som snart är i gång. Exemplen är tagna ur ett nummer av ST Press för sedan. Eftersom två tredjedelar av dem som drabbas är kvinnor har jag två exempel med kvinnor och ett med en man. , , har varit sjuk , och har hon tidsbegränsad sjukersättning på . Från ska hon vara med i Arbetsförmedlingens introduktionsprogram och får då i aktivitetsstöd. Men när programperioden är över bedöms hon sakna arbetsförmåga. kan inte få någon sjukersättning då inte bedömer att hennes arbetsförmåga är stadigvarande nedsatt. Hon saknar SGI, sjukpenninggrundande inkomst, och kan inte få någon sjukpenning. får i ersättning. Vad säger ni till , som inte får någon sjukpenning över huvud taget och måste söka socialbidrag, med allt vad det innebär, för att klara sig? Vad är hennes brott? Jo, hon har haft en tidsbegränsad sjukersättning, som ni har tagit bort. Det andra exemplet är , , och hon har sjukpenning med 14 700 . Hon har varit sjuk och orkar inte delta i Arbetsförmedlingens introduktionsprogram. Men hon ligger inte på sjukhus, och hon uppfyller inte heller något av de andra kriterierna för att undantas. blir utan ersättning , någonting som kallas karenstid. Därefter kan hon söka och begära sjukpenning på nytt. Hur ska ni förklara för att hon ska vara utan ersättning ? Varför straffas hon? Jo, hennes brott är att hon har mage att vara sjuk längre än högerregeringen tillåter. Det tredje exemplet är mannen. Han har varit sjuk och bara haft kortare anställningar sedan han slutade skolan. har han en tidsbegränsad sjukersättning och får . ska han börja på introduktionsprogrammet och får då, som har nämnts tidigare, . Hur ska ni förklara för att han ska tvingas leva på mindre ? Jag tycker att de exempel som jag läste upp visar på det vansinniga i det hela. Det är inte nog med att sjuka ska tvingas ut på en arbetsmarknad som egentligen inte finns för långvarigt sjuka. Vem anställer en långtidssjuk när det kryllar av friska arbetslösa? Långvarigt sjuka kommer dessutom att hamna i ett verkligt ekonomiskt utanförskap. Jag läste en tidning i går, en tidning som jag inte brukar läsa så ofta. Huvudnyheten på första sidan var: Det kan skapa ett nytt klassamhälle. I ledaren skrev man: Färre sjukskrivningar får inte ske på de svagas bekostnad. Ryck inte undan mattan för de sjuka. Nej, det var inte Flamman jag läste. Det var Dagen. I tidningen fanns en artikel med rubriken domkyrka fortsätter kampen mot sjukskrivningsreglerna. Jag hoppas att ni nu har förstått att det inte är vi i oppositionen som oroar folk i onödan. Jag hoppas att ni har förstått och tagit till er att det finns en väldigt utbredd förtvivlan och oro över vart vi är på väg, när människor inte längre ska få rätt att vara sjuka tills de har blivit friska. Vilket samhälle har vi då? Det jag är glad för är att fler och fler reagerar på det här, om än sent bättre sent än aldrig. Fler står upp för att vi inte kan ha det här samhället. Vi vill inte ha det här samhället längre. Jag ska ta ett annat exempel som visar hur illa genomtänkta de nya reglerna är. En fjärdedel av de försäkringslösa är sjukskrivna på deltid. Med de kompletteringar som vi diskuterar krävs att den deltidssjukskrivne skriver in sig som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen trots att han eller hon har ett jobb. Annars förlorar den individen aktivitetsstöd. Då måste personen dessutom begära tjänstledighet på deltid från arbetsgivaren. Men är det så att det inte finns någon laglig rättighet för den utförsäkrade att få tjänstledighet beviljad för att bli inskriven på Arbetsförmedlingen. Det kan alltså bli så att personer blir sparkade från sina arbeten för att de inte orkar arbeta heltid och inte får partiell tjänstledighet beviljad av arbetsgivaren för att delta i Arbetsförmedlingens program. Därför ska jag ge er ett tips på en ny komplettering: Inför en laglig rätt till tjänstledighet när man tvingas delta i introduktionsprogram. menar att det ska gå att ta vara på den arbetsförmåga en individ har och att även ett deltidsjobb är värdefullt. Personer som har långvariga sjukdomar ska ha möjlighet att vara sjukskrivna på deltid även om sjukskrivningen varat längre än den maxgräns som regeringen har infört. Vi måste återigen se till att varje individ ges möjlighet att bli frisk utifrån sina möjligheter. som krävs för att bli frisk ska man ha en garanterad ekonomisk trygghet. Ingen blir friskare av fattigdom. Nej, tvärtom riskerar den som utsätts för ekonomisk stress att bli sjuk. Jag vädjar därför till er i högeralliansen: Ryck inte undan mattan för de sjuka människorna. Besinna er, stanna upp, riv upp och gör om, så slipper vi det elände som er rehabiliteringskedja innebär. Jag yrkar bifall till vår gemensamma reservation 1. Det innebär ett avslag på hela förslaget i betänkandet och ett bifall för vår motion i frågan. I detta anförande instämde och (båda v). 44 (): Jag börjar med att yrka bifall till den rödgröna reservationen och yrka avslag på detta regeringens hafsverk för att jag inte ska glömma bort det. Att minska ohälsotalet kan låta trevligt i regeringens retorik. Men dess praktiska konsekvenser i verkligheten är förfärliga. Det räcker , regeringen. Er politik slår undan benen för folkhälsoarbete och tvingar ut svårt sjuka på arbetsmarknaden att slåss om jobb med dem som blivit varslade i lågkonjunkturen. bedömer dessutom att en stor andel av dessa snart kommer åter. Två tredjedelar av de personer som blir försäkringslösa och kastas över till Arbetsförmedlingen är kvinnor. Snacka om jämställdhetspolitisk! Det handlar om kroniskt sjuka, till exempel reumatiker. Det handlar om psykiskt sjuka. Av dem som utförsäkras har psykiatriska diagnoser, och många av dem är dessutom unga. Det handlar om njursjuka som behöver dialys. Det handlar om ms-patienter och andra med neurologiska sjukdomar och likaså om cancerpatienter som drabbas hårt. Vi kan inte sätta grupper mot varandra. Vi måste se till individen och inte bara till diagnosen. Det hänger också ihop med att vi är olika. Människor är olika även om de har samma diagnos. LiseLotte och belyste ett flertal talande fall. LiseLotte beskrev också att det ibland blir moment 22. Människor får inte någon rätt till ersättning över huvud taget. Så är det för många unga som inte ens har kommit in på arbetsmarknaden och inte har fått något jobb. De har en SGI som är noll. Alltså får de ingen ersättning, eftersom de inte har någon sjukpenninggrundande inkomst. Att det skulle bli så här problematiskt var det många tunga remissinstanser som pekade på när beslutet fattades . Vi har hört nämna och citera några av de remissinstanserna. Men även om det är så verkar inte alla har läst vad de sagt, eller i varje fall brytt sig. Jag tycker att man borde tänka om. Jag vill inte ha den hårda kalla attityd som breder ut sig gentemot de svaga och sjuka. Det handlar förmodligen om ideologi. var det tills beslutet skulle träda i kraft . Då liksom nu ska beslut fattas med kort varsel innan det ska träda i kraft. Det är slarvigt, fort och fel, och det har präglat hela processen med införandet av rehabkedjan. ska vi debattera det sista steget. Fast man kan också se det som akutåtgärd 1 för att mildra effekterna när rehabkedjan slår igenom fullt ut . Men hoppsan, det räckte visst inte riktigt. Stormen blev för svår, så knåpade man ihop ett förslag.