prot · GX0920 · 2009-10-23 00:00:00 — Det är mycket problematiskt att med sina jämställda mål har ett regelverk som baseras på en tanke som består i att bestånd innehåller träd av samma ålder och storlek. Det är ett regelverk som totalt går emot regeringens direktiv om att växt- och djurarter ska ges förutsättningar att fortleva under naturliga betingelser. Jordbruksministern kan naturligtvis inte kommentera enskilda rättsfall. Ministern hänvisar till 10 § skogsvårdslagen, om att avverkning ska vara ändamålsenlig för återväxt, och till 5 §, om skogsmarkens virkesproducerande förmåga. Det är som bedömer om planerad avverkning uppfyller lagens krav. Problemet är just detta att paragraferna fokuserar ensidigt på produktionsmål. Det saknas hänvisning till konsekvenser för biologisk mångfald. Det är anmärkningsvärt att en skogsägare inte har möjlighet att fritt välja en avverkningsmetod som kan innebära högre måluppfyllelse när det gäller det andra jämställda målet, nämligen miljömålet. Jag skulle vilja höra jordbruksministern ytterligare kommentera det. 19 Jordbruksminister (): Tack, , för interpellationen! Jag tycker att det är en viktig och angelägen fråga som interpellanten tar upp, inte minst apropå aktuellt rättsfall. Man som jag säger det måste jag igen påpeka att jag inte kan påverka eller kommentera pågående rättsfall. Från regeringens sida välkomnar vi att skogsägare använder en mångfald av brukningsmetoder i syfte att bedriva ett hållbart skogsbruk som stärker skogens många värden, för det finns många värden i våra skogar. I skogsvårdslagen ställs dock vissa krav som måste uppfyllas och som anger de yttre ramarna. Låt mig påpeka att dessa yttre ramar för hur skogen ska skötas är väldigt vida. Inom dessa ramar har skogsägaren stor frihet att själv välja hur hon eller han ska bruka sin skog. En skogsägare som vill bedriva ett annat skogsbruk än det vi kan kalla för traditionellt trakthyggesbruk kan fortsätta att besluta om sitt skogsbruk. Men fortfarande gäller dock att avverkning inte får sänka tillväxten under en viss kravnivå som finns uttryckt i skogsvårdslagstiftningens så kallade § 10-kurva. Det är ett krav som vi från samhällets sida har ställt. Vad säger då det här kravet? Jo, det säger att nivån är av vad en traditionell skogsskötselmetod skulle kunna väntas ge. Det är alltså en ganska låg siffra. Om en skogsägare vill avverka mer än så blir det en föryngringsavverkning. Då måste föryngringen utföras med en metod som är beprövad utifrån lokala förhållanden på den aktuella platsen. Skogsvårdslagstiftningen kan tyckas vara inriktad mot trakthyggesbruk, men jag måste igen påpeka att den ger stor frihet att använda även hyggesfria metoder i brukandet. Metoden ska dock vara beprövad. Det ska finnas stöd i forskning eller erfarenhet som visar att metoden fungerar. Då kan man konstatera att i projekt som man har döpt Kontinuitetsskogsbruk vi kan döpa om det och kalla det för det hyggesfria skogsbruket sammanställt kunskap och erfarenhet och också spridit information om denna typ av brukande. Man har också identifierat de typer av skogar och geografiska lägen som är bäst lämpade för att använda den här metoden. Det är ett led i myndighetens strävan att öka mångfalden av brukningsmetoder i vårt skogsbruk som man upprätthåller en uthålligt god avkastning. Det är jag övertygad om att också vill ha. 20 (): I den här debatten kan jag inte låta bli att citera ur en motion av jordbruksministerns partikamrater. Den heter Liberalisering av skogsvårdslagen och är skriven av och . De skriver bland annat att de enskilda individerna i ges stor frihet att inom ramen för samhällets lagar själva ta ansvar för att förvalta sin egendom. Detta säkerställer engagemang, ansvar och mångfald och leder till att olika sätt att t.ex. bedriva företagande som jordbruk och skogsbruk. Men, skriver man, ändå agerar staten motsägelsefullt inom de gröna näringarna. Staten gynnar extensivare ekologiskt jordbruk, men förbjuder extensivare ekologiskt skogsbruk. De tar vidare upp samma exempel, samma enskilda skogsägare, som jag gör i min interpellation. Många är de skogsägare som och sekel kämpat för att få bedriva skogsbruk på sin egen ägandes mark så som man själv vill () till exempel genom att avverka sin skog genom plockhuggning och inte genom kalavverkning för att kunna bevara olikåldrig skog och fågelliv. och jämför också med jordbruket och frågar sig vad som är orsaken till att staten pekar med hela handen i en riktning vad gäller skogsbruket effektiv och uthållig produktion och i en helt annan riktning i jordbruket mer extensiv och ekologisk produktion. I korthet, säger de, ligger nog mycket av förklaringen i att staten velat säkerställa en hög och uthållig produktion av virkesråvara till skogsindustrin, där efterfrågan alltid varit hög. Och staten har inte litat till marknadskrafterna utan har i lag detaljreglerat hur ett intensivt skogsbruk måste bedrivas. och sammanfattar med att de har svårt att se varför inte skogsvårdslagen borde ses över och ge en större frihet åt markägarna, så att det fåtal som vill bedriva ett mer ekologiskt eller naturligt skogsbruk också ska få göra det på sin ägandes mark. Jordbruksministern har en del partikamrater som resonerar på ett sätt liknande mitt eget även om de delvis har en annan ingång. Jag tycker nog att den här frågan är värd att ta på allvar. Man bör kunna ge större frihet för skogsägare att ha ett mer ekologiskt skogsbruk, precis som vi främjar ekologiskt jordbruk. Det är i och för sig positivt att vi utvecklar det så kallade kontinuitetsskogsbruket, men det naturnära skogsbruk som jag talade om har också den fördelen att man inte har markberedning. Det minskar avrinningen från området när man inte har någon markberedning. Så det finns många fördelar. Kostnaderna för att använda den här alternativa metoden blir också relativt låga för skogsägarna. Jag tycker nog, som sagt, att jordbruksministern borde ta upp den här frågan igen och mot bakgrund av detta pröva om man inte ska se över skogsvårdslagen för att gynna ett mer ekologiskt skogsbruk. 21 Jordbruksminister (): Låt mig först, på ett på gränsen till skämtsamt sätt, säga: Bara för att det står någonting i en riksdagsmotion behöver det inte betyda att det är sanning. I sak skulle jag vilja säga: Jag ska inte besluta och kan inte påverka vad ska säga som svar på en till ställd motion. Men i min egenskap av person och statsråd skulle jag kunna rekommendera att säga att motionärernas syfte redan är tillgodosett. Vi har, som jag sade i mitt interpellationssvar och i mitt tidigare inlägg, en stor frihet under ansvar att bruka skog i . Och de yttre ramar som finns är vida. Jag kan också konstatera, efter att ha gjort en ganska genomlysande genomgång av hur skogsvårdslagstiftningen ser ut i andra delar av världen, att den svenska skogsvårdslagstiftningen är en av de allra mest avreglerade lagstiftningar som finns i världen. Vi har väldigt många besök i vårt land. Många av mina kolleger i Europeiska unionen kommer till mig och säger: Kan vi inte få komma till ditt land och se hur ni har kunnat förena två väldigt viktiga mål, det vill säga en god produktion på er skogsmark och högt ställda miljömål? Hur har ni kunnat komma fram till detta med den lagstiftning som ni har, som inte tvingar skogsägare att bruka på ett visst sätt utan ger enskilda, större och mindre, skogsägare den frihet som de de facto har? Och ni har, har vi kunnat konstatera, mer skog än ni någonsin har haft i . Hur har ni kunnat uppnå detta med den avreglerade skogsvårdslagstiftning som ni har och med den frihet som ni har för människor när det gäller att sköta sin skog? Jag säger till mina kolleger: Ni är välkomna hit. Vi har en myndighet som ger råd och informerar om forskning. Vi har en frihet som innebär att brukaren kan använda en mångfald av metoder som är lokalt anpassade. Sedan har vi förvisso en yttre ram i vår lagstiftning som säger att man inte får göra hur som helst. Vi vill nämligen ha produktion i skogen också, av sysselsättningsskäl, av skälet att skog binder kol och av skälet att vi vill ha förnybara råvaror i våra produktionsapparater. 22 (): Den första meningen i 10 § lyder: Avverkning på produktiv skogsmark ska vara ändamålsenlig för återväxt av ny skog eller främja skogens utveckling. Miljömålet och biologisk mångfald nämns inte i den meningen. pratar vi om att produktionsmålet och miljömålet ska vara likställda. Vi vet också att man inte kommer att nå etappmålet när det gäller miljömålet Levande skogar, och det finns väldigt stora åsiktsskillnader, kan man säga, när det gäller hur man ska nå det långsiktiga målet. Och generaldirektör efterlyser ett mer miljövänligt skogsbruk. Då tycker man att det är märkligt att vi har en lagstiftning som förhindrar skogsägare som till exempel vill tillämpa naturkulturmetoden från att göra det. I den meningen håller jag med jordbruksministerns partikamrater, , om att man borde ge en större frihet, framför allt mot den här bakgrunden, med den inriktningen. Om skogsägaren själv vill ha ett mer miljövänligt skogsbruk och det blir säkert ganska små ytor totalt i den svenska skogsmassan är det konstigt att det ska förhindras. Jag får återkomma till den här frågan. Sista ordet är inte sagt. Jag får tacka för dagens debatt. 23 Jordbruksminister (): Jag vill också säga tack till interpellanten med anledning av interpellationen, för det är en viktig frågeställning som interpellanten har tagit upp i interpellationen. Låt mig i mitt avslutande inlägg säga att det finns en portalparagraf i vår skogsvårdslagstiftning där finns två jämställda mål och den gäller. Vi har förutom vår skogslagstiftning och den skogspolitiska propositionen en proposition som har presenterats för som heter Hållbart skydd av naturområden. I den har vi pekat på behovet av en ökad dialog och samverkan med markägare i arbetet med att värna den biologiska mångfalden i vårt skogslandskap. Ansvaret för den biologiska mångfalden vilar, enligt min uppfattning, gemensamt på staten och på skogsbruket och dess markägare. Regeringens bedömning är att vi med en utökad dialog och samverkan men också med utveckling av nya arbetsmetoder och skyddsformer ökar våra möjligheter att nå de miljöpolitiska målen, så även i skogsbruket. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2009/10:29 om avtalet om 24 Statsrådet (): har med anledning av avtalet om medfinansiering av frågat om hur min och regeringens strategi ser ut för att tillmötesgå regionens krav om avskrivningstid och periodisering av bidragen till samt vilka åtgärder statsrådet och regeringen kommer att vidta för att leva upp till resultatet av förhandlingen mellan stat och kommun om utbyggnaden av fyrspår på sträckan TomtebodaKallhäll. Bakgrunden till interpellationen är det framförhandlade avtal om medfinansiering av med som Mälardals- och Östergötlandsregionerna är beredda att bidra med. Regeringen godkände avtalet , och de kommunala och regionala parterna ska godkänna avtalet . Jag vill först säga att det är glädjande att regionerna är beredda att bidra finansiellt till genomförandet av . Jag vill också framhålla att regeringen står fast vid avtalet om medfinansiering av och att de järnvägsobjekt som nämns i avtalet, bland annat på , slutligt kommer att beslutas om av regeringen genom det fastställelsebeslut av den nationella trafikslagsövergripande planen för utveckling av transportsystemet som planeras till . Beträffande frågorna om förslagen om avskrivningstid och periodisering av bidragen, som finns i proposition 2008/09:228 Redovisning av medfinansiering till statlig infrastruktur, konstaterar jag att propositionen behandlas av . Beträffande frågorna om fyrspår på på sträckan TomtebodaKallhäll konstaterar jag att enligt avtalet, och därmed under förutsättning att medfinansieringen på fullföljs, ska delen BarkarbyKallhäll färdigställas samt delen TomtebodaBarkarby byggstartas och slutföras efter . Jag vill slutligen erinra om att utformningen av sistnämnda del av ännu inte är klar. Därmed är ännu inte heller kostnaderna och finansieringen för denna del klarlagda. 25 (): Jag vill börja med att tacka ministern för det snabba svaret, men det är till stor del ett icke-svar. För den fråga som kommuner och landsting i och ställer sig är: Kan man lita på regeringen? Kan man lita på att regeringen lever upp till det avtal som tecknades med 35 kommuner och fem landsting i Mälardals- och Östergötlandsregionerna? Tyvärr vill inte ministern diskutera den frågan , av svaret att döma. Det är mycket beklagligt. fick regeringens uppdrag att förhandla med lokala och regionala företrädare för Mälardals- och Östergötlandsregionerna om en medfinansiering av . Det är en bana som kommer att fördubbla spårkapaciteten genom . Ett avtal överlämnades till regeringen , där de kommunala parterna accepterade en medfinansiering på 2 miljarder. totala kostnad beräknas till 17 miljarder. För att en medfinansiering ska vara möjlig har redan fattat beslut om att utvidga den kommunala kompetensen. Beslutet berörde däremot inte frågan om hur det här ska hanteras i den kommunala redovisningen. Den frågan utsåg regeringen att titta vidare på. Grundbulten i Hedéns förslag är att det är rimligt att den kommunala medfinansieringen speglar sambandet mellan åtagande och nytta. Den matchningen går inte att göra med nuvarande regler. Han föreslår därför att redovisningslagen ändras så att medfinansieringen skrivs av under maximalt och att den påbörjas när anläggningen tas i bruk, helt i linje med den kommunala sidans krav. Men oväntat visar nu regeringen kalla handen och hävdar att avskrivningen ska aktiveras direkt vid beslutstillfället och att den ska maximeras till . Det är ett stort svek. Företrädarna för kommuner och landsting har varit inställda på en lagstiftning som utgår från att medfinansieringen ska ses som en investering och skrivas av i enlighet med det. Regeringens svek riskerar nu att äventyra kring . De kommunala parterna måste före fatta beslut om det här avtalet. Man kommer att godkänna det om fattar beslut i enlighet med förslag. Allt annat uppfattar man som ett svek. Så frågan kvarstår: Går det att lita på regeringen som en ansvarstagande part som följer de överenskommelser som är gjorda i förhandlingarna om ? Vad händer nu? Min andra fråga rör löftet om fyrspår på sträckan TomtebodaKallhäll. I avtalet om lovar regeringen att två nya spår på sträckan BarkarbyKallhäll ska stå klara . Det löftet kvarstår, säger ministern. Men problemet är de två spår som ska byggas mellan och . För den sträckan är inte tänkt att påbörjas i bästa fall, fru talman. Problemet är att finansieringen ännu inte är klar. Den fyrspårssträckan är oerhört viktig för att man ska kunna optimera kapacitet, men för att det ska bli möjligt måste de båda utbyggnaderna gå hand i hand. tar det mellan tio och innan den järnvägen kan stå klar. Om den inte börjar byggas kommer det inte att bli något fyrspår förrän . Det betyder att färdigställandet av inte får full effekt för kollektivtrafiken . Anser ministern att det är rimligt? 26 (): Jag kan dela kritik mot svaret. Jag tycker också att man blir besviken när man läser det. Det saknar klara besked. På frågan om hur det ska lösas med avskrivningsreglerna svarar infrastrukturministern bara att frågan är för behandling i . Då inställer sig genast motfrågan: Vad händer nu? Kan vi förvänta oss ett initiativ i från de borgerliga partierna, eller kan vi förvänta oss ett initiativ från regeringen i frågan? Det är precis som säger. Det här är en väldigt angelägen satsning. Det är en satsning i , men den berör hela . Den del som kommer sedan, TomtebodaKallhäll, är också oerhört viktig för systemet i hela . Det blir en ny getingmidjeproblematik om man inte löser den delen. Om diskussionen om medfinansiering och regeringens passivitet leder till att det här förskjuts ända får vi ett transportsystem som inte kommer att fungera, vare sig i eller i . Då skulle jag vilja fråga konkret och upprepa det jag inledde med: Vad händer nu? Kan vi få se något initiativ från de borgerliga partierna här i , eller kommer vi att få se några ytterligare initiativ från regeringen för att rädda det här avtalet? Jag skulle också vilja fråga infrastrukturministern: När finns en lösning klar för sträckningen TomtebodaBarkarby? har förordat en fyrspårslösning förbi . Kommunen vill gärna se en nedgrävning och är beredd att bidra till det. Jag vill gärna ha svar på de frågorna. 27 Statsrådet (): Jag förstår att och som interpellanter vill vara megafoner för den oro som kommuner och regioner nu har. Det är en tveksamhet om huruvida staten kommer att fullfölja sin roll. Jag förstår att man försöker vara megafon för detta, eftersom dessa kommuner och regioner historiskt har så dåliga erfarenheter av socialdemokratiska regeringars löften. Jag förstår detta. Jag förstår också att interpellanterna vill förändra fokus. Både till och vill jag säga att det är tack vare den här regeringen som vi nu har en stark koncentration på att förbättra tågpendlandet och ha en modern tågtrafik i och kring . med anslutande investeringar är en mycket stor och prioriterad järnvägsinvestering som har betydelse, naturligtvis för men också för hela och i förlängningen hela det svenska järnvägsnätet. Det är därför som det finns en medfinansiering på 2 miljarder efter den diskussion och nära dialog som har varit med kommuner och regioner. Jag upprepar: Den här medfinansieringen är en helt avgörande insats för projektets genomförande. Det är därför som jag ser att det är helt avgörande att det avtal som finns mellan regeringen och ett antal medfinansiärer kan fullföljas. Det är grunden för att hela paketet ska kunna genomföras. När vi nu befinner oss i den här diskussionen trodde jag att interpellanterna och hade respekt för att det är finansutskottet som aktivt har att hantera och behandla propositionen. hanterar som ett självständigt organ propositionen. 28 (): Ministern är fortfarande kommuner och landsting i och svaret skyldig. Det här gav absolut inget tryggt svar. Kan man lita på regeringen? Kommer ni att fullfölja den överenskommelse som man ändå har gjort med femtiotalet intressenter? Nja, det kanske man kan. Något sådant svarar utan att lämna ett enda klart besked. Sin vana trogen måste hon ge en rejäl släng av den otäcka sleven mot de hemska Socialdemokraterna som inte har klarat någonting när det gäller infrastrukturpolitik. är ansvaret ditt, infrastrukturminister ! Ta det ansvaret! Och var nu tydlig mot kommunerna och landstingen runt om i och i som väntar på ett besked! Kommer förslag att också bli regeringens och till slut förslag? Det är det man vill veta. Får man inte igenom det här förslaget att bidraget ska ses som en investering, då är det inte alls säkert att det blir några 2 miljarder. Det vore ju förfärligt olyckligt eftersom ändå säger att hela står och faller med denna medfinansiering. Varför över huvud taget försöka äventyra det? Jag förstår faktiskt inte det. Vi har naturligtvis respekt för finansutskottet och den behandling som pågår där det är inte tu tal om annat. Men jag tycker ändå att i det här läget måste det ges signaler från regeringshåll åt vilket håll det lutar, för som man har uppfattat det tänker man alltså frångå förslag om en 30-årig avskrivning och att avskrivningen ska få påbörjas när den här anläggningen tas i bruk. I stället verkar det som om finansutskottet just nu envisas med att få en avskrivningstid . Spelar då det någon roll? Se, det gör ju det. Om man ska betala av det här lånet snabbare betyder det att utrymmet krymper för att investera i skolor, i förskolor, i äldreboenden och i vårdcentraler. De flesta kommer ju att låna till den här medfinansieringen. Jag tycker alltså att som infrastrukturminister har ett ansvar att vara tydlig och att vara det just . Det här kommer att få enorma konsekvenser annars, och det vore förfärligt. 29 (): Jag tycker det är häpnadsväckande att höra hur infrastrukturministern säger att tidigare socialdemokratiska regeringar inte har gjort någonting åt infrastrukturen i . Det stämmer ju inte. Vi kan bara titta på de färdigställda projekt som har genomförts i regionen, till exempel och snabbspårvägen. I samtliga fall har det varit socialdemokratiska regeringar inblandade. I den här speciella frågan fanns det en uppgörelse klar med den socialdemokratiska regeringen före valet. Sedan tog ni över, började göra en ny utredning och kastade in det här med medfinansiering. visar det sig att hela projektet har tappat tid och också äventyras på grund av era nya medfinansieringsidéer. Så att skylla på att den tidigare regeringen inte har gjort något är verkligen att fara med osanning. Jag skulle återigen vilja fråga infrastrukturministern vad som händer . Kommer det något initiativ här i eller från regeringen? fattas det 2 miljarder i finansieringen. Hur ska det lösas? Hur ska ni ta fram de pengarna om ni nu inte vill fullfölja avtalet? Ska det gå ut över andra projekt i infrastrukturplaneringen? Vad händer med hela er idé om medfinansiering som äventyras? Det här blir ju prejudicerande. Hur många andra projekt kommer att skjutas eller äventyras? Det tycker jag att infrastrukturministern är skyldig att svara på utan att skylla på och fara med osanning om tidigare socialdemokratiska regeringar. 30 Statsrådet (): Jag måste upprepa att jag trodde att man som riksdagsledamot hade den respekten för sitt eget lagstiftande organ och för att propositionen nu ligger hos finansutskottet för hantering. Det är också lite anmärkningsvärt, , att du inte också beskriver att ni i Citybanearbetet inte hade någon finansiering, inte ens en riktig kostnadsberäkning på vad skulle kosta därav naturligtvis att det regeringen gjorde innebar dels att vi har rätt kostnadsberäkning på , dels att vi därtill lägger ett starkt fokus på regionen runt om så att vi får en bra och modern järnvägsinfrastruktur till gagn för stockholmarna och för hela Mälardals- och och också för hela . Tillbaka till interpellanten frågeställning och kommentarer vad gäller regionen och kommunernas oro: Jag är, återigen, mycket medveten om medfinansiärernas synpunkter och den kritik som har riktats mot propositionen som ligger i . Vi har fört en konstruktiv dialog med företrädarna för medfinansieringens förhandlingsgrupp, och jag är övertygad om att vi kommer att komma fram till ett bra förslag där alla är tillfredsställda. 31 (): Något svar har vi inte fått under den här debatten av ansvarig minister . Kan man lita på regeringen? Kan man lita på att regeringen fullföljer det avtal om som 35 kommuner och 5 landsting i och i har tecknat med regeringen? Det kan man nog göra, säger ministern. Vi håller på att förhandla nu igen. Men förhandlingen är ju avslutad för länge sedan, . ska tydligen regeringen förhandla ånyo. I avtalet står att nu ska man bevaka att det här efterlevs, och det är precis de frågorna jag ställer nu: Kommer ni att klara av att fullfölja och efterleva det här avtalet? I stället ska man hölja det i ännu mer dunkel, och så säger man att vi ska inte diskutera det här nu utan nu måste riksdagsledamoten förstå att man ska ha respekt för finansutskottet. Det är klart att jag har respekt för det. Det är inte det som det handlar om, men jag har också en otrolig respekt för kommunernas och landstingens kritik som riktas mot den sittande regeringen och ytterst som ansvarig infrastrukturminister. Man vill veta, därför att man har nämligen också andra åtaganden att fullfölja. Man behöver till exempel investera i skolor, i förskolor, i äldreboenden och i sjukvård genom att bygga vårdcentraler och annat, plus att man nu ska medfinansiera den statliga infrastrukturen. Då vill man veta: Ska denna avskrivning på 2 miljarder ske under eller ska den ske under ? Och ska avskrivningen börja , , eller kan den möjligen börja när börjar ta form? Det är det här man vill veta, för man har ett ansvar för kommuninvånarna att planera sin ekonomi och sin budget.