prot · GW0955 · 2009-01-13 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . Talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som suppleant i försvarsutskottet, att () avsagt sig uppdraget som suppleant i trafikutskottet, att () avsagt sig uppdraget som suppleant i miljö- och jordbruksutskottet och att () avsagt sig uppdraget som suppleant i . Kammaren biföll dessa avsägelser. 3 § Anmälan om kompletteringsval till utskott och Talmannen meddelade att de grönas riksdagsgrupp anmält som suppleant i finansutskottet, som suppleant i civilutskottet och Per som suppleant i försvarsutskottet, trafikutskottet, miljö- och jordbruksutskottet samt . Talmannen förklarade valda till suppleant i finansutskottet () suppleant i civilutskottet () suppleant i försvarsutskottet Per () suppleant i trafikutskottet Per () suppleant i miljö- och jordbruksutskottet Per () suppleant i Per () 4 § Meddelande om ändring i kammarens sammanträdesplan Talmannen meddelade att skulle interpellationssvar efter partiledardebattenutgå. Partiledardebatten kl. 9.00 skulle äga rum enligt tidigare planering. 5 § Svar på interpellation 2008/09:189 om skärpt tillsyn av förskoleföretagen 1 Utbildningsminister (): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till ett regelverk som ger kommunen bättre verktyg att kontrollera enskilda aktörer inom förskolan samt om jag avser att ta initiativ för att personalen i enskild förskoleverksamhet ska få samma meddelarfrihet som personal inom förskoleverksamhet. Skollagen ger stora möjligheter för kommunen att kontrollera enskilda aktörer inom förskolan. Ett bolag som vill driva en förskola måste ha tillstånd av lägeskommunen. Verksamheten står dessutom under tillsyn av kommunen, som har rätt att inspektera verksamheten och inhämta de upplysningar och handlingar som krävs för detta. har tillsyn över hur kommunerna fullgör sitt tillsynsansvar i fråga om enskilt bedriven förskola. Hur en kommun väljer att utforma sin tillsyn är ytterst en fråga, som inte ytterligare bör regleras av staten. Yttrande- och informationsfrihet är grundläggande principer i vår demokrati. Meddelarfrihet gentemot det allmänna tillkommer alla, och den har bland annat genom reglerna om anonymitetsskydd och förbudet mot straffrättsliga sanktioner ett grundläggande skydd i tryck- och yttrandefrihetsgrundlagarna. Det är alltså inte så att anställda inom den privata sektorn saknar meddelarfrihet, men eftersom grundlagsregleringens regler avser offentliga organ blir inte skyddet för privatanställda detsamma. Den parlamentariska föreslår emellertid ingen förändring när det gäller meddelarfriheten. Sammanfattningsvis har en kommun stora möjligheter till insyn i enskild förskoleverksamhet. Regeringen har också genom att inrätta en förstärkt statlig skolinspektion kraftfullt ökat resurserna för bland annat den statliga tillsynen. 2 (): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. För oss som bryr oss om hur skatteresurserna används och som bryr oss om att våra barn har en bra förskola och att omsorgen för de äldre är bra är det här viktiga frågor. Det handlar både om verksamheten för dem det berör och om att de pengar som vi väljer att betala används rätt. i har gjort en granskning av 146 företag som bedriver verksamhet för 2 000 äldre i och 3 000 barn i förskolan på enskild basis i och , och den visar oroväckande resultat. Närmare hälften av företagen lämnar ingen årsredovisning till . Vart femte företag hade anmärkningar för obetald skatt, moms eller skulder till stat, kommun eller enskild. Närmare hälften av dem som hade lämnat en årsredovisning hade anmärkningsvärt höga externa kostnader, något som skulle kunna tyda på luftfaktureringar eller ekonomisk brottslighet. Och en tredjedel visade låga eller inga pensionsinbetalningar för sina anställda. Om man är positiv till att verksamhet också drivs i privat regi med offentliga medel och om man lever i den valkrets som både statsrådet och jag gör en tredjedel av alla förskolebarn i går i en enskilt driven förskola riskerar den här typen av risk för ekonomisk brottslighet och ekonomisk brottslighet att underminera hela förtroendet för förskoleverksamheten. Om man tycker att det är viktigt att valfriheten ska finnas måste man också tycka att det är viktigt att skattebetalarnas pengar används rätt. Slår man vakt om valfriheten måste man nämligen vara kompromisslös i fråga om att slå vakt om att skattebetalarnas pengar används rätt. Och de verktyg som finns räcker uppenbarligen inte. Därför är det djupt oroande när undersökning visar att kommunerna, och , inte har varit intresserade av att följa upp eller granska de företag som de betalar pengar för att driva verksamhet. Men det är också och det är väl därför vi har en debatt i den här kammaren oroande att de lagliga möjligheterna att ingripa om något inte står rätt till är för begränsade. Om man jämför skollagen med alkohollagstiftningen, vilket man skulle kunna göra, visar det sig att krogarna granskas mycket hårdare än förskolorna. Om man vill starta en pub och vill ha alkoholutskänkning granskas man först i fråga om man är lämplig eller inte. Sedan kan man med omedelbar verkan, om det visar sig att man inte är lämplig, fråntas tillståndet. Man kan också, om man missköter sig, förhindras från att driva sådan verksamhet . Det är inte rimligt att det ska vara svårare att granska dem som ansvarar för barnens förskola än dem som ansvarar för att utskänka öl och vin. Det räcker inte med att kunna granska företagen, utan man måste också kunna granska och kontrollera de personer som står bakom företagen och kunna ingripa . När regeringen förstärkte den statliga skolinspektionen instämde vi i det. Min fråga till statsrådet är nu: Kan regeringen vara beredd att instämma i att även kommunerna ska få ökade möjligheter att göra sin del, att lagstiftningen ändras så att kommuner och landsting kan granska företag inom omsorgerna åtminstone lika grundligt som man granskar krogen? Det handlar om att kunna säga upp ett avtal för ett företag som uppenbart inte sköter sig. 3 Utbildningsminister (): Jag delar naturligtvis helt och hållet uppfattningen att det bara ska finnas seriösa aktörer som bedriver fristående och privat verksamhet inom förskoleverksamhet. Vårdbranschen faller väl på någon annan ministers bord, men principerna blir naturligtvis desamma över hela den offentliga sektorn. Det ska bara vara seriösa aktörer. Därför måste det finnas en noggrann tillståndsprövning, en noggrann tillsyn och också regler för hur man blir av med tillstånd eller blir av med avtalet om man inte sköter sig. Jag menar att det i huvudsak är så att sådana regler finns, och i den mån de inte finns kommer det att skärpas i kommande skollagstiftning och med den skolinspektion som den här regeringen har inrättat. Den föregående riksdagsmajoriteten och Socialdemokraterna avslog gång på gång den skolinspektionen när vi föreslog den i opposition. accepterar ni den. Det är bra. Men den statliga skolinspektionen inrättas alltså just . Den inrättades , och den får ordentliga muskler att utöva tillsyn. Förskolan är ju ett kommunalt ansvar. Därför är det precis som interpellanten säger. Den ansvarsfördelning vi har innebär att det i första hand bör vara kommunerna som utövar tillsyn över fristående förskolor. Kom gärna med förslag på hur det skulle kunna utökas, men den lagstiftning vi har på detta område har varit helt enig om. Precis som jag sade i mitt inledande inlägg är möjligheten för kommunen mycket stor att gå in och begära ut alla möjliga handlingar av ett företag som vill bedriva privat förskoleverksamhet. Några kommuner kan välja att inte utnyttja den möjligheten det är inget vi kan bestämma om här i . Men befogenheterna för en kommun att gå in och granska både det ena och det andra är mycket omfattande om man vill ha del av kommunala skattepengar för att till exempel bedriva förskoleverksamhet. Man kan dra in tillståndet. Det är kommunen som beslutar om att dra in tillstånd för enskilda förskolor. Den kommun vi befinner oss i precis , , har dragit in tre tillstånd jag tror inte att det drogs in några tillstånd under förra mandatperioden. Men här har det dragits in fler tillstånd för att man är tuff mot enskilda aktörer när de inte sköter sig. Det är mycket som står på spel för ett företag, så det är klart att den enskilda aktören måste kunna överklaga ett beslut och få det prövat rättsligt. Men kommunerna ska vara tuffa när det förekommer oegentligheter. Det är det ena. Den andra delen av frågan som tar upp i sin interpellation handlar om meddelarfriheten. Det är grundlagsreglerat. Jag kan konstatera att det bara är sedan ungefär som alla partier i enighet lade fram förslag om förändringar i grundlagen. Här är alla överens om hur meddelarfriheten ska utformas. Det finns ingen skillnad mellan partierna. I den mån försöker antyda att vi inte skulle vara intresserade av det är det helt fel. Det var liberaler som införde meddelarfriheten . Den är mycket viktig. Jag är glad att vi är helt överens om hur det ska utformas i lagstiftningen. Jag tycker att det är bra att frågan kommer upp. Jag delar uppfattningen att det är mycket viktigt att det finns långtgående befogenheter vad avser tillsyn, kontroll och att vara tuff när det behövs. Jag är glad att vi är överens i denna riksdag om hur reglerna ska vara utformade på nationell nivå. 4 (): Statsrådets svar på frågan om meddelarfrihet är intressant. Det blir än mer intressant när han upprepar det. Statsrådet konstaterar att meddelarfriheten är sämre för privatanställda än för offentliganställda. Han lämnar frågan med det konstaterandet. Dessutom hänvisar statsrådet återigen till . Men yttrandefrihetsfrågorna behandlades ju inte i . De är hänvisade till som också har på sitt bord att behandla meddelarskyddet. Statsrådet har en egen chans att påverka det här. Han tillsatte utredningen om vilka villkor som ska gälla lika villkor för fristående skolor och kommunala skolor. Men inte heller där fanns det i direktiven med något om de anställdas meddelarfrihet. Det är en viktig fråga. Det vore rimligt att anställda på friskolor och på fristående förskolor som är helt offentligt finansierade hade samma skydd och samma rättigheter som anställda i den kommunala skolan, både för de anställdas trygghet och för vår trygghet. Vi skattebetalare finansierar en verksamhet för att vi vill att barn ska ha en bra uppväxt. Det ska vara samma verktyg, som meddelarfriheten är, att stärka rättigheterna och möjligheterna att se om det är några oegentligheter. Jag tycker att det vore rimligt att statsrådet hade en åsikt om detta. Vore det inte bra att ha lika skydd och rättigheter för anställda i verksamhet som i fristående verksamhet som är helt finansierad kommunalt? Jag tycker att statsrådet borde ha en uppfattning här. Det är min fråga: Vad tycker statsrådet? Statsrådet har rätt i att liberaler införde det. Det är en av de viktigare sakerna som liberaler har gjort i det här landet. har en lång och stolt tradition när det gäller yttrandefrihetsfrågor. Men yttrandefrihet får aldrig vara förbehållen dem som uppfattas som samhällets elit. Yttrandefrihet måste omfatta alla. Precis som för alla andra mänskliga rättigheter är det viktigt att den omfattar dem med de svagaste positionerna i samhället. Det handlar om dem som är svaga för att de har en otrygg anställning, ett svagt kontaktnät, låg utbildning eller helt enkelt inte har råd att göra sig obekväm hos sin arbetsgivare. Meddelarskyddet är viktigt för verksamheten men också för att den som är anställd i en verksamhet som inte fungerar ska våga ta steget att meddela att något inte fungerar. Anser statsrådet att det är riktigt med ett sämre meddelarskydd när jag som skattebetalare finansierar en förskola som drivs i enskild regi än när jag som skattebetalare finansierar en förskola som bedrivs i offentlig regi? 5 Utbildningsminister (): Jag står bakom de lagar och regler som är stiftade. Det är den förra regeringen som har infört dem. Jag tycker att de är alldeles utmärkt avvägda. Att man har olika typer av reglering för offentlig och privat verksamhet har inte sin utgångspunkt i om det är förskoleverksamhet eller inte. Politiken och det allmänna har en makt som är mycket långtgående. Det är för att skydda mot politiskt maktmissbruk som många av dessa regler finns. En tjänsteman i det offentliga ska kunna berätta om oegentligheter. De reglerna är särskilt starka när det gäller det allmänna och det offentliga. Det har vi varit fullständigt överens om i denna riksdag. Om Socialdemokraterna vill ändra det vore det en väldig ompositionering. Det är ett fundament i en rättsstat som att man har den typen av reglering. försöker blåsa upp en stor skillnad mellan Socialdemokraterna och regeringen som inte finns. Vi är helt överens om alla de här lagarna och reglerna. Jag förstår inte riktigt detta om det inte vore så att man kan ana att vill misstänkliggöra privata aktörer, att det är det som det egentligen går ut på. Det fanns knappt någon enda mening i första inlägg som inte kopplade ihop ordet enskilda förskolor och ekonomisk brottslighet. Det är precis som om varenda förskollärare skulle vara en potentiell ekonomisk brottsling, åtminstone om de är privata. Jag tror inte på det. Det finns säkert de som inte sköter sig. Det finns det i det offentliga också. De ska granskas. Man ska vara tydlig. Om det beläggs att de inte sköter sig ska de inte få bedriva den här verksamheten. De ska bli av med tillståndet, punkt slut. är föredömlig tycker jag när man har dragit in tre tillstånd. Att försöka misstänkliggöra enskilda aktörer bara för att de inte är anställda av stat och kommun tycker jag är att gå , . Vi ska ha tydliga regler, och jag är väldigt glad att vi har tydliga regler i . De blir ännu bättre med den nya statliga skolinspektionen som den här regeringen nu inrättar. Dessutom kommer jag att lägga fram ett förslag till om en helt ny skollag som också kommer att bli tuffare när det gäller tillstånd, tillsyn, insyn och sanktioner, mot både offentliga och privata aktörer. Det är inte riktigt hederligt när försöker göra gällande att det skulle finnas någon skillnad i synsätt om vilka regler som ska gälla. Vi har varit helt överens när det gäller reglerna om tillsyn och insyn i fristående skolor och förskolor. Ni har röstat för vårt förslag om en statlig skolinspektion. När det gäller grundlagarna finns det ingen skillnad på de här punkterna som rör yttrandefrihet och meddelarfrihet. Det råder en bred enighet, och det är väldigt bra. 6 (): Politik måste bedrivas utifrån den verklighet som vi lever i. Den verklighet som vi lever i är en verklighet med flera fristående aktörer som driver verksamhet med offentliga medel. Det tycker jag är bra. Därom ska det inte råda några frågetecken. Det tycker jag är bra. Men just därför är det än viktigare att följa utvecklingen. Hur hanterar vi det här? Världen är föränderlig. Jag vill också göra tydligt att jag inte har några som helst ambitioner jag blir upprörd när antyder det att inskränka yttrandefriheten. Det är det rakt motsatta. Det är inte längre bara kommunanställda förskollärare och barnskötare sådana finns fortfarande, jag är en av dem som jobbar i förskoleverksamhet. organiserar också privatanställda. Då måste verkligheten följa med. Verkligheten måste finnas där människor är. Därför vill jag backa tillbaka och säga att jag vill utveckla politiken utifrån den verklighet som finns . I vår kommun, där och jag lever, går av barnen i enskilda förskolor. Då måste vi formulera en politik som fungerar också för de barnen och de föräldrarna. Det handlar om tryggheten att ha bra förskolor och att skattepengar används på rätt sätt för alla barn. Då räcker inte lagarna. Det är uppenbart att kommunerna behöver få ökade lagliga möjligheter att se till att det fungerar, när det är lättare att kontrollera krogar och dra in utskänkningstillstånd för dem som inte fungerar än vad det är att se till att ungarna har en bra verksamhet i förskolan som är finansierad skattemässigt. Meddelarskyddet för de anställda behöver stärkas också för dem som jobbar hos privata aktörer. 7 Utbildningsminister (): Som jag sade i mina tidigare inlägg råder det nästan oinskränkta möjligheter för kommunerna att begära in alla de handlingar och uppgifter de vill. Anser kommunen att ett företag inte sköter sig kan de dra in tillståndet. Det är väldigt enkelt. Det är inte så att det skulle vara väsentligt lättare när det gäller utskänkningstillstånd. I har man under de senaste två borgerliga åren dragit in tre tillstånd för fristående förskolor. Socialdemokraterna gjorde det aldrig. De förskolor för vilka tillståndet nu har dragits in fanns ju då också, men man avstod. Det handlar om att våga vara tuff som kommunalpolitiker, och har vi tuffa kommunalpolitiker drar de in tillstånden när det behövs. Det ska de naturligtvis göra. Det är helt rätt. Reglerna finns, men det är klart att en del kommuner är för mesiga. En del kommuner vill kanske inte. Men reglerna finns där. Det är bara att dra in tillståndet om man tycker att de missköter sig. Det kan förstås inte ske godtyckligt, utan det måste kunna överleva en rättslig prövning. Men jag utgår från att även interpellanten anser att den som blir av med tillståndet måste kunna få överklaga det och få en rättslig prövning efteråt. Jag är sammanfattningsvis väldigt glad över att denna kammare är enig om de regler som ska gälla. Om interpellanten har någon annan uppfattning får hon väl nästan bråka med sitt eget parti först, för Socialdemokraterna och de borgerliga har varit överens om dessa regelverk. Vi skärper dem nu ytterligare med både en statlig skolinspektion och en ny skollag där det blir ytterligare tuffa åtgärder i form av olika sanktioner som kommer att föreslås mot både enskilda och offentliga aktörer som inte sköter sig, allt för att barnen och eleverna ska ha en god kvalitet på sin förskola eller skola. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2008/09:177 om erkännande av folkmorden i 8 Utrikesminister (): har frågat mig om jag avser att ta några initiativ för att ska erkänna folkmorden på pontiska greker och andra kristna minoriteter i samt för att EU och FN ska verka för ett internationellt erkännande beträffande samma fråga. Jag vill i allt väsentligt hänvisa till det svar jag gav på en likartad interpellation 2007/08:41, och ser ingen anledning att nu upprepa vad jag då sade. 9 (): Jag vill först tacka utrikesministern men inte för svaret eftersom utrikesministern inte lämnade något svar på min interpellation. Att hänvisa till svar i en annan debatt är ett minst sagt underligt sätt att föra en fri debatt om en så pass allvarlig fråga som folkmorden. Jag vill inleda lakoniskt med några historiska fakta om händelser som har haft en stor betydelse för många människor. miste nästan tre miljoner människor i kristna minoriteter livet i det dåvarande . Folkmordet på pontiska greker och andra kristna minoriteter i är dokumenterat av tidens diplomater och ögonvittnen. Det finns fakta och beskrivningar i flera statliga arkiv, bland annat i , , och . Frågan om folkmord är inte bara en fråga för historien, utan det är en del av nutiden. Journalister, författare och oppositionsledare har förföljts, trakasserats och fängslats för att de har talat öppet om folkmordet i . Några exempel är journalisten och . Många av de drabbade och deras barn och barnbarn är bosatta i och har som sitt hemland. För dem är folkmordet fortfarande en viktig fråga. För en del är det också ett öppet sår. Detta faktum ställer också större krav på att aktivt ska arbeta för att den historiska sanningen om folkmordet kommer fram. Ett erkännande av folkmordet är en förutsättning för att de efterlevande ska få upprättelse och för att ska kunna bli ett mer demokratiskt land. Ett konkret exempel på hur man försöker förhindra att sanningen kommer fram beskrivs i en artikel i . Där tar man upp att ett upprop på Internet från 200 författare, akademiker, konstnärer och journalister om en ursäkt till armenier möter kraftigt mothugg från politiker och före detta ambassadörer i . För att vi ska kunna få en verklig bild av vad som hände för folkmordet är det nödvändigt att detta utreds grundligt. Det krävs att statsarkiven i öppnas och blir offentliga så att forskare och historiker får tillträde till dem. Den oberoende för folkmordsforskare har fastslagit en konsensus i fråga om folkmordet. Deras bedömning av vad som skedde är att folkmordet skedde mot pontier, armenier, assyrier/syrianer och kaldéer. Kunskap om folkmordet fanns på . Den svenska ambassadören i rapporterade om förföljelse och utrotning av armenier och greker i . och Hürriyet är källan. Jag vill ställa frågan till utrikesministern: utrikesministern att ta några initiativ för att ska erkänna folkmordet på pontiska greker, armenier, assyrier/syrianer och kaldéer? 10 HANS (): Det fäster uppmärksamhet på i sin interpellation är något som jag också kan bära vittnesmål om. När man träffar kristna i som kommer från andra delar av världen, bland annat samlade i kristna råd, ger de uttryck för just den typ av starka känslor och sorg som här formulerar från talarstol. Jag har också läst utrikesministerns korta och kärnfulla svar som egentligen är en läsanvisning till interpellationsdebatter bland annat med ledamöterna för att inte upprepa argument som redan hörts härifrån talarstolen. Jag har också tagit del av dem, och jag måste säga att jag tycker att utrikesministerns svar i de tidigare interpellationsdebatterna i oerhört stor och väsentlig grad är väldigt kloka. Det utrikesministern ger uttryck för i svaren på de ställda frågorna är att han avvisar tanken på att man ska fatta politiska beslut om historien. Han säger också att det endast är parterna själva som kan vara med och starta en process mot försoning och diskutera det som har skett. Detta tycker jag är väldigt klokt av utrikesministern, och jag vill i allt väsentligt ställa mig bakom det. Det viktigaste när vi tittar på historien är att komma ihåg att historien är ett tveeggat svärd. Vi kan lära oss en hel del av historien. Vi kan tolka, vi kan förstå och vi kan till och med bli klokare av historien. Vi kan också av historien påbörja ett arbete mot försoning. Så tror jag att historia rätt ska hanteras, och då är det fel att i politiska sammanhang och politiska församlingar som riksdag fatta formella beslut om hur man ska tolka olika historiska händelser. Vi kommer att uppmärksamma märkesåret efter freden med 1809, där och gick skilda vägar. Detta är en stor historisk händelse, men vi ska inte nödvändigtvis fatta riksdagsbeslut om hur vi ska tolka rikssprängningen som historiskt faktum. Däremot är det naturligtvis bra att vi på olika sätt uppmärksammar det, för en diskussion och har en dialog om det. Samma sak är det med slaget om som också ger väsentliga bidrag till en politisk diskussion. Men det är ingenting som man nödvändigtvis ska fatta politiska beslut om i riksdag. Man kan också diskutera, om man går , försvenskningen av efter freden med . Den har otvivelaktigt också blodiga inslag men kräver inte nödvändigtvis ett riksdagsbeslut, däremot en diskussion. Jag tror att man dessutom ska peka på några saker. Det som är hoppfullt är den så kallade fotbollsdiplomati som utvecklas mellan och . Där finns inslag av att man räcker varandra händerna, trots åratal av mycket starka känslor. , med allt detta sagt, finns ändå all anledning för oss i riksdag att se kritiskt på utvecklingen. Vi ser hur kristna har förföljts i närtid. Vi vet också hur den ortodoxa kyrkan på olika sätt har haft problem i med pogromer in . Vi ser också svårigheten för den ortodoxa kyrkan att kunna utse en ny patriark när av olika skäl försvinner och man från sida kräver att det ska vara en turkisk medborgare. Allt detta mynnar ut i en slutsats, herr talman och herr utrikesminister.