prot · GW09121 · 2009-05-19 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Meddelande om ändring i kammarens sammanträdesplan Talmannen meddelade att skulle votering äga rum kl. 9.00 samt efter debattens slut i betänkande 2008/09:KrU9. 3 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2008/09:488 Till Interpellation 2008/09:488 Våldtäkter och övergrepp mot kvinnor och flickor i krig av Amineh Kakabaveh (v) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utlandsresor. Interpellation 2008/09:489 Till Interpellation 2008/09:489 Våldet i av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utlandsresor. Interpellation 2008/09:491 Till Interpellation 2008/09:491 Vården av KOL-patienter av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. () Enligt uppdrag och rättschef 4 § Svar på interpellation 2008/09:492 om slakt utan bedövning 1 Jordbruksminister (): har frågat mig om jag avser att när frågan kommer upp i ministerrådet verka för att stoppa ett ändringsförslag som röstat för och som skulle innebära att enskilda medlemsländer inte längre skulle kunna ha bestämmelser om att djur ovillkorligen ska vara bedövade före slakt. Det finns olika slag av beslutsprocesser inom EU, och inflytande varierar beroende på vilken beslutsprocess som ska användas. När beslut som rör bland annat jordbrukspolitiken ska fattas används det så kallade samrådsförfarandet, och parlamentet fungerar endast som rådgivande organ till ministerrådet. När det gäller kommissionens förslag om skydd av djur för avlivning är det samrådsförfarandet som gäller och ministerrådet som beslutar. Djurskydd är en mycket viktig fråga för mig och jag kommer självklart att verka för att enskilda medlemsländer fortsatt ska kunna ha bestämmelser om att djur ovillkorligen ska vara bedövade före slakt. 2 (): Tack, jordbruksministern för svaret. Det är ett positivt svar. Vi är helt överens om sakfrågan, att vi i ska kunna fortsätta att bedöva djur före slakt. Jordbruksministern säger ju att han vill verka för detta. Ett litet orosmoment är att det, vad jag har kunnat få fram, är endast bland medlemsländerna som har ett förbud mot att slakta djur utan föregående bedövning. Därför undrar jag vad verka för betyder i praktiken. har ju bara tio röster i ministerrådet. Jag vill veta hur jordbruksministern ser på möjligheten att fortsätta att ha ett sådant förbud. Är det ett undantag eller ska vi leva med frivilliga överenskommelser mellan slakterierna i ? 3 Jordbruksminister (): Min målsättning är självklart att vi ska kunna ha detta inskrivet i de direktiv, förordningar och liknande som vi använder oss av när vi beslutar inom Europeiska unionen så att vi undviker att förlita oss till frivilligheten. 4 (): Jag undrar bara om jordbruksministern kan ge mig en hint om hur vi kommer att lyckas. Vilka medel och metoder har vi? Är det våra tio röster i ministerrådet som ska göra detta? Hur ska det egentligen gå till att få ha kvar förbudet mot att avliva djur utan föregående bedövning? 5 Jordbruksminister (): Processen är nu inne i ett skede där det är omöjligt för mig att uttala mig i den fråga som framställs av interpellanten. Det beror på att varje ord som sägs i de här sammanhangen självklart kommer att vägas av dem som har åsikter i frågan. Därför avstår jag från att göra en värdering av vilka som är möjliga att få med på det tyckande som vi har i den här frågan och vilka som möjligen kan vara på den andra sidan. 6 (): Jag beklagar att jag inte kan få veta mer. Jag förstår också jordbruksministerns situation. Jag hoppas att vi inte behöver stå här igen och diskutera detta och se att vi tvingas införa en EU-lagstiftning som inget parti i står bakom. 7 Jordbruksminister (): Tack för interpellationen. Det är en synnerligen angelägen och viktig fråga som interpellanten tar upp. Jag instämmer i den förhoppning som framfördes i interpellantens sista inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2008/09:493 om smittskyddsberedskap hos veterinärer 8 Jordbruksminister (): i har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att garantera en hög nivå för smittskyddsberedskapen hos veterinärer. Staten har påtagit sig ett ansvar för djurens hälso- och sjukvård och därmed även för organisationen av veterinär service och vid utbrott av smittsamma djursjukdomar. I detta ligger att hålla en god beredskap inför eventuella utbrott av smittsamma djursjukdomar som kan orsaka stor ekonomisk skada, djurlidande och i vissa fall även hota människors hälsa. Ett gott smittskydd kräver förebyggande djurhälsovård, tidig upptäckt av smitta samt en effektiv beredskapsorganisation för bekämpande när ett sjukdomsutbrott är ett faktum. Ju tidigare ett sjukdomsutbrott upptäcks desto mer begränsad blir bekämpandeinsatsen. En grundläggande förutsättning för ett effektivt smittskydd är tillgång till veterinärer i hela landet dygnet runt. Den enskilt största aktören på veterinärmarknaden är genom distriktsveterinärerna. Det har framförts kritik mot den nuvarande veterinära organisationen. Kritiken har framför allt handlat om den bristande konkurrenssituationen på veterinärmarknaden och det statliga stödet till distriktsveterinärsorganisationen. Till följd av kritiken har (bet. 2002/03:MJU10, rskr. 2002/03:230) gett regeringen till känna att organisationen bör utredas. Frågan har utretts av som bland annat föreslår att distriktsveterinärsorganisationen ska privatiseras, först i landets södra och djurtäta delar och i övrigt i den mån som marknadssituationen medger. Enligt regeringen går det inte att, såsom utredningen föreslår, säkerställa de höga målsättningarna om ett gott djurskydd och smittskydd utan en statlig veterinär basorganisation. Regeringen finner därför att det även i fortsättningen kommer att finnas behov av den statliga distriktsveterinärsorganisationen. Regeringen anser dock att konkurrensen på veterinärmarknaden måste förbättras. För att uppnå en effektivare organisation än och komma till rätta med problemen på den veterinära marknaden bör privatpraktiserande veterinärer få möjlighet att delta i smittskydds- och jourberedskap samt erhålla statligt stöd för denna verksamhet. Den stödberättigade verksamheten bör upphandlas, och såväl den statliga distriktsveterinärsorganisationen som privatpraktiserande veterinärer bör kunna delta i upphandlingen. Liksom kommer att ha det övergripande ansvaret för smittskyddet. Det innebär bland annat att verket leder och samordnar bekämpandet av sjukdomsutbrott. I ansvaret kommer också att ingå att se till att alla veterinärer som deltar i smittskyddsberedskapen, oavsett om de är distriktsveterinärer eller privatpraktiserande, genomgår fortbildning. Därutöver kommer den statliga distriktsveterinärsorganisationen att finnas kvar i de områden där den behövs för att säkerställa en god smittskyddsberedskap. Jag anser sammanfattningsvis att vi med den nya organisationen får en effektivare och mer konkurrensneutral veterinärmarknad som djurskyddet och smittskyddet kan säkerställas. 9 i (s): Tack för svaret, ministern, även om det inte på något sätt lugnade min oro som föranledde att jag skrev interpellationen. När gick med i EU försämrades gränsskyddet. Risken för att nya smittsamma sjukdomar förs in i landet har ökat markant. har vi dessutom ett läge där vi har ett ändrat klimat som gör att antalet sjukdomar ökar, till exempel blåtungan som sprids av knott, som vi inte trodde att vi skulle ha i den här delen av . får vi in leishmaniasmittade hundar i landet. Vi har den franska hjärtmasken, som ger en otroligt otrevlig och plågsam sjukdom, som också kommer närmare. Vi har blåtunga och fågelinfluensa. Man känner igen alla sjukdomsnamnen från medierna. Vi har vilda djur som för med sig sjukdomar in över gränserna. Ett exempel nu är mårdhunden som kommer in ganska starkt norrifrån och som kan bära med sig både rabies och dvärgbandmask. Det finns många exempel på smittsamma sjukdomar inom EU som ännu inte har nått . Vår absoluta åsikt är att vi måste klara av att hålla dem borta. När vi inte lyckas med det måste vi ha en tajt och välorganiserad struktur på smittskyddet så att vi snabbt och kraftfullt kan bekämpa dem. Vi står inför ett nytt och väldigt allvarligt läge när det gäller smittsamma djursjukdomar. Om det är alla överens. Vi har en mycket god smittskyddsberedskap i . Om det är också alla överens. Frågan är: Vad väljer regeringen att göra då? Slumpen gjorde att exakt som svininfluensan bröt ut i och smittskyddsberedskap var på allas läppar skickade regeringen in en lagrådsremiss om att privatisera delar av den veterinära smittskyddsberedskapen. Man ska lägga ut både smittskyddsberedskap och veterinär jourberedskap på anbud. Vad blir resultatet av det? Man splittrar en väl fungerande organisation för att, som man säger, gynna konkurrensen. Den som är villig att ta sig an smittskyddsberedskapen för den billigaste penningen vinner upphandlingen. Jag tror verkligen inte att jordbruksministern har ont uppsåt och vill att de här sjukdomarna ska spridas runt landet. Däremot tror jag att han har tänkt lite för fort och lite för lite innan man skickade in lagrådsremissen. Hur noga regler man än sätter för upphandling har vi vid andra tillfällen sett vilka konsekvenser det kan få. Äldrevården är ett exempel. Trots att man har gjort upphandlingsförfaranden efter konstens alla regler havererar ändå verksamheten ibland på vissa ställen. Om smittskyddsberedskapen havererar på ett ställe kan det få oerhört stora konsekvenser för djur och människor i vårt land och utanför våra gränser. En krisberedskap är aldrig starkare än dess svagaste länk. Har ministern funderat på vilka konsekvenser detta kan få för landet? 10 Jordbruksminister (): Ett första konstaterande jag gärna vill göra i den här debatten är att numerären, antalet veterinärer, på intet sätt minskar med den lagrådsremiss som sändes till Lagrådet . Det andra konstaterandet är att tar den statliga organisationen hjälp av dem som inte är statligt anställda. Med de båda konstaterandena vill jag hävda att det i praktiken inte blir någon förändring. Numerären är lika stor. tar man därest det behövs hjälp av de icke-statligt anställda, eller låt oss kalla dem för privata veterinärer, när någonting inträffar som samhället anser att det måste göra någonting åt när en smitta bryter ut. Det tredje konstaterandet jag vill göra, herr talman, är att den statliga distriktsveterinärsorganisationen alltid kommer att finnas som en bottenplatta så att ingen del av landet blir utan den nyttighet som både interpellanten och jag vill ha, nämligen en jourberedskap dygnet runt och året runt men också en smittskyddsberedskap. Denna organisation som har att bekämpa en smitta eller att ta hand om de många akutfallen kan man behöva bygga på. Då anställer man tillfälligtvis dem som inte är statligt anställda, nämligen privata veterinärer. Skillnaden är noll och ingen i det avseende som interpellanten frågar om. 11 i (s): Jag får börja med att tacka för att man inte följde utredningens alla förslag vad gällde privatisering av distriktsveterinärsorganisationen. Det tror jag hade varit oerhört olyckligt. Jordbruksministern säger att det inte blir någon förändring i praktiken vad gäller numerären på veterinärer. Min fråga är: Vad blir förbättringen? Var jag än läser och hur jag än läser är det enda skälet till att man gör förändringen att man ska konkurrensutsätta sektorn. Jag kan inte begripa varför. Det är en oerhört viktig del i vårt samhälle att den veterinära smittskyddsberedskapen fungerar, och fungerar den. Vad som blir förändringen direkt som jag kan se det är att vi får svagare länkar i kedjan i smittskyddsberedskapen. Jag tror inte att folk i allmänhet har så bra koll på hur mycket det egentligen är som ligger på det veterinära smittskyddet och hur många av de sjukdomar som drabbar oss människor som kommer från djuren från början. Det är ofta veterinärer som slår larm när det bryter ut smittor och sker saker. Det är en mycket stor del av smittskyddsberedskapen. Det är vanskligt att börja peta i den organisationen. Jag ser ingen vinst utom, som ministern säger, att sektorn ska konkurrensutsättas. Man säger att det har förts fram kritik mot veterinärorganisationen ur konkurrenssynpunkt. Det är självklart. Det finns delar av samhället där det alltid kommer att finnas kritik mot hur verksamheten bedrivs. Det gäller de vitala delarna av samhället där vi har bestämt oss för att vi ska ha en statlig kontroll eftersom man inte kan riskera att det brister i någon del i kedjan. Jag har lyssnat på en representant från som har talat om djurhälsostrategin på en konferens här i . Han upprepade gång på gång: Människa plus djur är lika med en hälsa. Jag ser att förslaget riskerar att splittra en fungerande och säker smittskyddsorganisation som vi har . Jag ber å det ödmjukaste jordbruksministern att tänka en gång till om detta verkligen ska genomföras. 12 Jordbruksminister (): tror jag att vi måste börja tala allvar. Det har påtalats från olika håll en mängd problem med den organisation som gäller . Låt mig räkna upp några av dem. Vi har varit inne på den bristande konkurrenssituationen. Konkurrensen på veterinärmarknaden är svag. Ett annat problem är att den statliga organisationen erhåller statligt stöd. Det gör inte den privata organisationen som i omfång är större än vad den statliga är. Den statliga organisationen har dessutom utsatts för kritik för att den även tar hand om sällskapsdjur och häst som den primärt inte är ämnad för att göra. Det har påtalats risken för krossubventionering, det vill säga att man använder statliga pengar som egentligen skulle vara till för lantbrukets djur och som de privatpraktiserande veterinärerna inte kan få del av. Det blir alltså en risk för krossubventionering. Dessutom har man för oss påtalat problemen med huvudorganisationen roller; man är både normgivare och verksamhetsutövare. Det har varit kritik mot att det måste vara statligt anställda veterinärer vid hästtävlingar som den privatpraktiserande delen av kåren inte äger tillträde till. Vidare har den byråkrati påtalats som finns kring anställningsförfarandet och den veterinär som i vanliga fall är privatpraktiserande och som, vid något enstaka tillfälle, vill bli statligt anställd för att kunna vara ban- eller tävlingsveterinär exempelvis vid en hästtävling. Vi kan nu konstatera att det med det förslag som föreligger blir fler som kan delta i det viktiga arbete som handlar om djurskydd och smittbekämpning, dessutom på lika och rättvisa villkor. Alla kan få del av den statliga peng som finns i sammanhanget. Jag tycker att det är dubbla vinster med det förslag som föreligger. 13 i (s): ska vi börja tala allvar här, sade jordbruksministern. Det har jag från början gjort. När man lyssnar på jordbruksministerns argument här hör man att det handlar om konkurrens, om ekonomi och om vinster. Men vari ligger vinsten? Var blir smittskyddsberedskapen starkare? Var blir de länkar som finns i smittskyddsberedskapen starkare genom en privatisering? Jag har tidigare gett exempel på hur det kan haverera inom äldreomsorgen. har vi inte fått någon kommentar om det. Vad händer om det havererar på ett ställe, oavsett hur grundligt upphandlingsförfarandet har varit? Jordbruksministern pratar också om problemen genom bland annat dubbla roller. Ja, det kan jag kanske hålla med om. Men de frågorna avhandlas i en annan utredning som jag tror att det längre fram kommer en proposition om som jag är helt övertygad om att jordbruksministern och jag vid ett antal tillfällen kommer att få diskutera. Jag tycker inte riktigt att den saken hör hemma i den här diskussionen. När jordbruksministern ändå tar upp den saken kan jag konstatera att en mycket omfattande utredning har gjorts om livsmedelskedjan, och just nu pågår en djursmittsutredning som har fått förlängd tid och som därför kommer att hålla på till . Men , innan den utredningen kommer med sitt betänkande, börjar man så att säga peta runt i den organisation som handlar om djursmitta. Varför inte vänta och ta ett samlat grepp? Det här känns inte seriöst. 14 Jordbruksminister (): Jag vill tacka för interpellationen. Det är en viktig frågeställning som där diskuteras, nämligen att vi ska ha en väl fungerande veterinärorganisation i alla delar av vårt stora och avlånga land dessutom under dygnets alla timmar. Avslutningsvis konstaterar jag att som jag ser detta blir vinsten att fler kunniga människor kan och får delta på lika villkor i djurhälsoarbetet och i smittbekämpningsarbetet. Så är det inte . Kvar blir en bottenplatta som utgörs av distriktsveterinärsorganisationen på samma sätt som . Men bygger vi alltså på även med privatpraktiserande veterinärer som får delta i det här viktiga arbetet på lika villkor och med samma rätt till tillträde till arbetsuppgifterna men också till de ersättningar som utgår för de här viktiga arbetsuppgifterna. Det kallar jag för rättvisa. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2008/09:503 om hälsofarlig avel av hundar 15 Jordbruksminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att garantera att hundaveln inte orsakar lidande för djuren. Jag tror att den här debatten kommer att bli ganska kort. Vet ni varför? Jo, därför att jag delar den oro som avspeglas i interpellation. Jag är allvarligt bekymrad över de hälso- och djurskyddsproblem som vissa hundar tvingas leva med och som i vissa fall kan leda till en förkortad livslängd för djuren. Ett annat problem, som inte direkt omnämns i interpellationen men som enligt min mening inte heller är acceptabelt, är de förlossningssvårigheter som vissa hundraser har problem med. Staten har ett generellt ansvar för att verka för ett gott djurskydd. Detta ansvar har bland annat medfört att regeringen har infört bestämmelser i djurskyddsförordningen som förbjuder avel med en sådan inriktning att den kan medföra ett lidande för djuren. har givits en rätt att meddela närmare föreskrifter om förbudet, och verket har dessutom givits en rätt att meddela föreskrifter om förbud mot eller villkor för avel med en sådan inriktning att den kan påverka djurens naturliga beteenden. Med stöd av dessa bestämmelser har meddelat förhållandevis detaljerade föreskrifter om när hundar inte får användas i avel. Det finns alltså redan en lagstiftning som förbjuder avel med en sådan inriktning att den kan medföra lidande för djuren. Denna lagstiftning efterlevs dock inte till fullo. Varför är det så? Det är en fråga som jag ställer mig och som jag har för avsikt att närmare granska. Men låt mig också klargöra att ansvaret för en sund hundavel till stor del vilar på uppfödarna själva. Det är de som ansvarar för att den avel de bedriver leder till friska och välmående hundar. Det är uppfödarna som kan planera vilken avel de bedriver och som kan se det faktiska resultatet av den. Ras- och specialklubbar har en viktig funktion i att stötta uppfödarna i riktning mot en sund avel. Aveln påverkas också av de normer som till exempel gäller vid utställningar och tävlingar. Klubbar och organisationer som anordnar sådana arrangemang har därför också ett ansvar för att aktivt arbeta för att främja en avel som leder till friska och sunda individer och för att stävja den avel som leder till att djur får hälsoproblem. Som jag nämnde har jag för avsikt att närmare granska frågan om den bristande lagefterlevnaden inom detta område. Denna granskning kommer att ske inom ramen för en utredning med uppgift att se över djurskyddslagstiftningen som jag i flera olika sammanhang har aviserat att jag planerar att tillsätta. höll jag bland annat en hearing till vilken myndigheter, djurskyddsorganisationer och andra intressenter var inbjudna för att lämna sina synpunkter på vad som bör ingå i utredningens arbete. Beslut om utredningen väntas bli fattat . har pekat på att lagstiftningen från veterinärt håll har kritiserats för att vara otydlig och svårtillämpad. Om detta är orsaken till den bristande lagefterlevnaden eller om denna i första hand beror på andra faktorer är en fråga som av naturliga skäl kommer under övervägande i utredningsarbetet. Därför både hoppas och tror jag att du, , känner dig mycket nöjd med att vi faktiskt synes vara på samma linje i denna fråga. 16 (): På den punkten har jordbruksministern alldeles rätt. Jag är mycket nöjd med svaret och tackar så hjärtligt för svaret. Jordbruksministern och jag har tidigare haft lite diskussioner om vilken avel man får utsätta kycklingar för. Men när det gäller hundar tycks vi vara rörande överens. Det är inte okej med en avel som prioriterar estetik framför djurens hälsa. Det är inte okej att avla fram hundar som inte kan andas ordentligt, som har svårt att föda naturligt och som får problem med ögon, öron, hud och vad det nu må vara. vet vi att det redan är förbjudet, men vi vet också att förbudet inte efterlevs. Vi skulle kunna diskutera om det beror på att lagen är otydligt skriven eller om det beror på att tillsynen är otillräcklig. Men om det nu är så att frågan kommer att utredas ger jag mig till tåls. Jag tackar därför för svaret. 17 Jordbruksminister (): Jag tackar för interpellationen. Även denna interpellation rör en angelägen fråga. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna i väntan på att justitieminister skulle infinna sig i kammaren för att lämna svar på interpellationer. 7 § Svar på interpellation 2008/09:487 om insyn och offentliga utredningar 18 (m): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att garantera att den demokratiska insynen i offentlig förvaltning stärks. har också frågat mig om det är min avsikt att fler frågor ska utredas via konsulter i stället för via offentliga utredningar. Jag börjar med frågan om offentliga utredningar. Det ligger ett värde i att använda traditionella offentliga utredningar med de möjligheter till debatt och insyn som sådana medför. Det kan ofta vara lämpligt att en traditionell utredning tillsätts när en fråga kräver en särskilt grundlig genomgång innan en proposition kan tas fram och lämnas till för beslut. Det kan handla om stora, övergripande frågor som kommer att påverka det svenska samhället . är det svårt att utreda alla aktuella och framtida frågeställningar i denna form. är det mer ändamålsenligt att utreda en fråga på annat sätt än genom en traditionell utredning, av resursskäl eller om frågan är mindre, men tekniskt komplicerad, utan uppenbara politiska implikationer. Företaget /Enhancer har fått i uppdrag av att kartlägga och analysera ledningsstruktur och hur uppdrag och ansvar har delegerats i de tre översta rapporteringsnivåerna inom . I uppdraget har också ingått att på motsvarande sätt kartlägga och analysera ledningsgrupp och direktrapporterande chefer inom polismyndigheterna i och . har fått i uppdrag av regeringen att utvärdera styrning, kontroll och uppföljning av polismyndigheterna. I uppdraget ingår också att bedöma om anslaget har använts effektivt i förhållande till de ändamål som regeringen anvisat och om använder tillgängliga styrverktyg på ett effektivt sätt. Det är således i dessa fall inte fråga om en utredning av polisens organisation utan en professionell utvärdering av hur polisen sköter det uppdrag och hanterar de resurser den tilldelats av regeringen. Sammanfattningsvis anser jag att frågan om formerna för en utredning bör bestämmas i varje enskilt fall. tar också upp frågan om insynsråd i den offentliga förvaltningen. I budgetpropositionen slog regeringen fast att varje myndighets ledning ansvarar för verksamheten inför regeringen och att det därför klart och tydligt måste framgå om det är myndighetschefen eller styrelsen som utgör ledningen. Ordningen med ett delat ansvar mellan myndighetschef och styrelse gör det svårt att utkräva ansvar för verksamheten.