prot · GX0948 · 2009-12-11 00:00:00 — Men han åkte tillbaka till och påbörjade där processen att få komma tillbaka. Det tog cirka . Han var tvungen att muta sig fram för att kunna komma tillbaka till sin hemort och få identitetshandlingar. Han fick muta sig till skydd för att inte riskera sitt liv i hemorten. Han hade rätt att få uppehållstillstånd i , eftersom han var gift med en svensk tjej. Ändå utsatte vi honom och henne och alla deras vänner i för hela den här processen. De fick skicka pengar så att han skulle kunna klara sig i . Han är tillbaka i nu och lever där tillsammans med sin fru. Från oppositionen anser vi inte att det är rimligt att människor som vi vet kommer att få uppehållstillstånd i om de söker det i hemlandet ska utsättas för det enorma lidande det innebär att hålla familjer separerade. Jag står naturligtvis bakom även de övriga reservationer som vi har lämnat in med anledning av propositionen men vidhåller de yrkanden som jag gjorde i början. 75 (): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motioner och reservationer. Det är två direktiv som ska införlivas i svensk lag skyddsgrundsdirektivet och asylprocedurdirektivet. Skyddsgrundsdirektivet hanterar bland annat flyktingstatus och bedömning av skyddsbehov. Asylprocedurdirektivet hanterar garantier i asylförfarandet. Man ska vara medveten om att det bara är vissa justeringar som behöver göras i svensk lag för att harmonisera den med de här direktiven. Vi kanske glömmer att den här typen av direktiv inte är det stora lyftet för den svenska lagstiftningen. Det är det stora lyftet för alla dem som har en lagstiftning som inte är på den nivå som vi har. Det ska vi inte glömma. I skyddsgrundsdirektivet är det en viss förändring i hur vi delar upp dem som har rätt till skydd, men det är ingen förändring i själva personkretsen. Vi får också, som har varit uppe här, riskbedömningen framåt. Men det sägs i betänkandet klart att har man varit utsatt för någonting ligger det som en del i beslutsunderlaget. Uteslutandegrunderna är nya, men alla de förändringar som görs är i enlighet med . Regeringen pekar på bland annat portalparagrafen och att barns bästa alltid ska beaktas vid prövning. Utskottet poängterar att barn har egna asylskäl och att det är viktigt att de alltid beaktas. Vad gäller asylprocedurdirektivet är en av de saker som tydligt skrivs in att säkerställa att en person som har angivit skyddsskäl inte får utvisas innan ansökan har behandlats. Den andra delen av asylprocedurdirektivet är kopplad till säkerhetsärenden. Det finns en grundläggande rättssäkerhetsgaranti att man ska få sin sak prövad i domstol. Det är utgångspunkten för vad regeringen och utskottet gör för bedömningar. Det är att de flesta ärenden ska hanteras på vanligt sätt av med möjlighet att överklaga i domstol. Då prövas det enligt utlänningslagen. Det tycker vi från utskottets sida är rimligt. Sedan har vi säkerhetsärendena av särskilt stor betydelse för rikets säkerhet. Där gör vi samma bedömning som regeringen. Här bör man från regeringens sida fortsatt vara överinstans. Det finns dock ett undantag, och det är EES-medborgare och deras familjer. Det kommer att finnas en överprövning av regeringens beslut i regeringsrätten av det enkla skälet att det annars skulle strida mot rörlighetsdirektivet. Det blir kanske lite rörigt i bemärkelsen att kommissionen lite parallellt med detta kommer med förändringsförslag. Det kommer att ske ett antal saker på lagstiftningsområdet med hänsyn till att Stockholmsprogrammet nu är fastställt, vilket innebär att vi kommer att få en hel del förändringar till det bättre. 76 (): Som sagt är det en på många sätt juridisk och formalistisk text men som har betydelse. Som sade har den störst betydelse för de länder som ligger under den nivå som anges i direktivet. Det handlar om att få vissa miniminivåer dels för att definiera flyktingbegreppet och skyddsgrundsbegreppet, dels när det gäller rättssäkerhet vid asylproceduren. För svensk del innebär det här att vi ändrar vissa formuleringar i den nationella lagen, men inte innehållsmässigt när det gäller flyktingbegreppet. Begreppet övriga flyktingar införs, vilket motsvarar de nationella egna skyddsbestämmelser som vi redan har haft. I övrigt kommer Stockholmsprogrammet att medföra ett antal förändringar framöver, men det är naturligtvis viktigt att de direktiv som vi borde ha genomfört implementeras i svensk lagstiftning. Men de riktigt viktiga förändringarna, som jag hoppas ska lyfta hela EU:s flyktingpolitik, kommer förhoppningsvis . Det här är en i många avseenden mer formell anpassning. Det förändrar, vad jag kan se, inte något väsentligt i vår praxis för asylprövning. Med detta korta inlägg yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 77 (): Som jag ser det är det viktigt att försöka höja EU:s grundnivå så att fler länder inkorporeras. Då får vi ett säkert asylsystem. Det måste vara huvudprincipen. Här finns detaljer, exempel på fall som kan vara ömmande, och så vidare, men om vi inte höjer nivån i de länder dit vi inte vill avvisa barn kommer vi att få ännu större problem. Då kommer trycket att öka på oss andra. ligger så långt i framkant att vi skulle få en mycket lättare situation om alla hade regelverk och skulle få processen att gå vidare. Jag ser detta som ett steg framåt, som tyvärr är försenat. Det är inte bara den här regeringens fel, om man ska vara snäll. Kommissionens förslag är inne i en beslutsprocess som vi välkomnar. Vi har inga problem med kommissionens förslag, i alla fall inte jag. Eftersom vi redan har debatterat detta omfattande och mer i detalj i det förra ärendet tänker jag inte gå in på det mer än med bara några axplock. Betänkandet handlar bland annat om skyddsgrundsdirektivets statusregler, att ersätta nuvarande indelning i flyktingar och skyddsbehövande med kategorierna flyktingar alternativt skyddsbehövande och övriga skyddsbehövande. Det görs också en förändring i riskbedömningen som föreslås bli framåtsyftande, vilket är logiskt med tanke på att när det gäller eventuellt återvändande måste man utgå från innevarande och kommande situation i hemlandet. Självfallet ska likväl historiska fakta beaktas vid bedömningen av den befintliga situationen och sannolikheten att man ska kunna återsända personer, så jag ser inte riktigt någon risk här. Om man har fått ett uppehållstillstånd på någon annan grund ska man likväl kunna ansöka om flyktingstatus. Det ger en viss rättssäkerhet, så jag ser det som en stärkning. Skyddsgrundsdirektivet är ett minimidirektiv, vilket ger det enskilda landet möjlighet att utöka sina grunder och skäl för asyl. Det är därför jag säger att oftast har ribban högre. Det är bra att vi gemensamt lyfter den i EU. Vi talar om klimatfrågan, men jag har länge varnat för att migrationsfrågan kan bli minst lika stor med tanke på vad som händer i olika länder, inte minst med ofred och annat. När det gäller skyddsbehov måste den asylsökandes individuella skäl och situation utgöra grunden för bedömningen, och så har vi det i . Det görs en individuell prövning. I finns det stipulerat vad som avses med möjlighet till internt skydd. Det ligger dock alltid ett ansvar på svenska myndigheter att så långt möjligt säkerställa att en individ inte utsätts för fara eller risk att lida skada. Givetvis måste man också inhämta aktuell landinformation. Som jag nämnde under föregående talmans närvaro i kammaren något som är ganska intressant i alla fall måste barnperspektivet alltid finnas med i bedömningar av barns situation, vilket jag är övertygad om att alla i denna kammare anser. värnar barnperspektivet, men man bör se över hur man bättre än kan säkra att detta får genomslag i ett flertal lagar som rör migration. I har man som det kallas inkorporerat lagen. Enligt juridiska experter som jag har talat med är det inte så enkelt, utan man har omformulerat och gjort saker och ting som inte alltid har blivit bättre. Jag är därför lite försiktigt, men jag vill gärna att inkorporeras på ett bättre sätt i all svensk lagstiftning, så att den ligger med som ett raster vid bedömningar av barns situation. Det är mer lämpligt att göra i ett annat sammanhang där vi mer övergripande tittar på frågan och inte explicit i detta betänkande. Det är bra att man säkrar att avvisning eller utvisning inte får verkställas innan ett beslut om en ansökan om uppehållstillstånd där skyddsskäl åberopas vunnit laga kraft. Därmed säkras den enskildes rätt. Med detta mycket korta inlägg vill jag yrka bifall till utskottets förslag till beslut. 78 () replik: tog upp detta med alternativt skyddsbehövande och övriga skyddsbehövande. Jag funderar då lite grann på hur vi har tolkat vår nuvarande lag. Några av grunderna blir kvar i de övriga. Då pratar vi om en yttre eller inre väpnad konflikt. I skyddsgrundsdirektivet talas det om att man som civil person ska löpa en allvarlig och personlig risk att skadas på grund av urskillningslöst våld med anledning av en yttre eller inre väpnad konflikt. För övriga är grunden bara yttre eller inre väpnad konflikt. Vad kommer då skillnaden att bli? Är det de som inte löper en risk att utsättas för våld personligen som kommer att ingå i skyddsgrundsdirektivets nya formulering? Behöver det då inte längre vara en personlig risk? Kan vi kanske komma tillbaka till det som vi trodde att det skulle vara, att det handlar om svåra motsättningar i det andra landet? Har du någon uppfattning om ifall det kommer att bli någon förändring? Jag tycker att det är väldigt stor skillnad i skrivningarna här. 79 () replik: Jag tror inte att jag är personen att klyva juridiska hårstrån. Men jag uppfattar att förändringen av benämningarna i sak inte talar om av vilka grundskäl man äger rätt att få uppehållstillstånd i och ska bedömas utifrån. Det är ingen materiell förändring av den svenska hållningen, utan det är mer ett inkorporerande av definitionerna i skyddsgrundsdirektivet. Jag ser det inte som en problematik. Jag ser det som den stora problematiken att man i EU måste ha likvärdiga bedömningsgrunder, att man får likvärdiga bedömningar av samma typ av ärenden. På så vis skulle vi få ett bättre förhållande i när det gäller att ta emot flyktingar, så att de får likvärdiga bedömningar och en rättssäker process. Jag ser här ett problem, för jag har sett hur det har varit olika i olika länder. Det är därför jag förespråkar att vi uppgraderar kvaliteten i alla länder. tog upp att man hänvisas till det land där man först landade och att det är viktigt att länderna gör likvärdiga bedömningar, och jag tror att han har en poäng i det. Men det kan vi bara göra inom ramen för EU där vi uppgraderar nivåerna. 80 () replik: I den här versionen av skyddsgrundsdirektiv, vilket vi nu har att ta ställning till införlivandet av, är det miniminormer som det handlar om. Vi har då möjlighet att tillämpa en generösare tolkning av lagen . Min kritik mot skyddsgrundsdirektivet har varit att alla våra skyddsgrunder inte har funnits med. väljer regeringen att också ha med våra tidigare skyddsgrunder, och det är bra. Men man lägger dem på en annan liten punkt, så att säga. I stället för att ha alla skyddsgrunder tillsammans delar man upp dem i det som är i överensstämmelse med skyddsgrundsdirektivet och de skyddsgrunder som vi tillämpar nu som är generösare. Det gör det kanske lättare att också plocka bort dem den dagen det blir en totalharmonisering av flykting- och asylpolitiken. Är det så att vi kanske redan har gjort en EU-anpassad tolkning av vår asylrätt när vi har lagt oss på att det ska vara en personlig risk att utsättas för våld när det faktiskt inte står så i vår egen lagstiftning som gäller fram till ? Kommer vi nu att få se en skillnad i tolkningen av domstolen? Kommer man att räkna in den personliga risken när man tittar på övriga skyddsbehov eller bara när det gäller alternativt skyddsbehov? Jag förstår att det här är lite krångligt. Men tror du att vi har EU-anpassat vår tolkning som varit? 81 () replik: Det är mycket som jag har trott skulle bli juridiska beslut, men det har blivit helt annorlunda mot vad jag trodde, så jag är inte rätt person att bedöma det. Så länge vi talar om en individuell prövning där alla skäl måste upp på bordet och man äger rätt att få alla sina skäl prövade utifrån olika grunder ser jag inte den faran. Och det här med total harmonisering kommer att ta , kan jag lova, med tanke på att länderna ser så olika ut. Men vi kan ju sträva efter att få ihop en gemensam syn på de grundläggande mänskliga rättigheterna som jag tycker ännu spretar lite väl mycket, kanske till och med i . Här har FN en roll att se till att det som de har konstituerat sprider sig till andra länder. Jag ser ingen fara i detta fall. Jag kommer att vara en av de första som protesterar om det skulle visa sig att den här regeländringen skulle försämra för den enskilde. Det går alltid att finna risker när man ändrar olika bedömningar, men jag ser inte någon risk på detta område. I mitt anförande glömde jag att önska herr talmannen, utskottskollegerna och utskottskansliet en synnerligen god och välsignad jul. 82 Statsrådet (): Debatten gäller regeringens förslag till lagändringar med anledning av genomförandet av två EG-direktiv. Det gäller rådets direktiv /83/EG om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd, det så kallade skyddsgrundsdirektivet, och rådets direktiv /85/EG om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för beviljande och återkallande av flyktingstatus, det så kallade asylprocedurdirektivet. Dessa EG-direktiv ingår i ett paket med rättsakter som ska leda fram till ett gemensamt europeiskt asylsystem. Dessa direktiv utgör första fasen i det arbetet. I det så kallade Haagprogrammet som antogs 2004 slog medlemsstaterna fast att målet för den andra fasen i arbetet med att införa ett gemensamt europeiskt asylsystem är att införa ett gemensamt förfarande och enhetlig status för personer som har rätt till skydd. Denna tidsfrist justerades till 2012 när den europeiska pakten för invandring och asyl antogs av . Skyddsgrundsdirektivet innehåller bestämmelser om vilka personer som ska ha rätt till skydd inom EU och om vilka rättigheter de ska vara berättigade till i den medlemsstat som ger skydd. Asylprocedurdirektivet innehåller bestämmelser om förfarandet för att avgöra om någon har rätt till skydd. De svenska bestämmelserna om skyddsbehövande och om asylförfarandet finns i huvudsak i utlänningslagen. Det svenska regelsystemet motsvarar redan i stora delar de båda direktivens bestämmelser. Personer som har rätt till skydd enligt skyddsgrundsdirektivet har också rätt till skydd enligt gällande bestämmelser i utlänningslagen samt de rättigheter som följer av direktivet. Beträffande asylförfarandet uppfyller det svenska förfarandet i princip alla bestämmelser som följer av asylprocedurdirektivet. Anledningen till att regeringen presenterat en ganska omfattande proposition trots att vår lagstiftning i princip redan motsvarar bestämmelserna i direktivet är framför allt att skyddsgrundsdirektivet är uppbyggt efter en annan struktur än utlänningslagen. I direktivet är det nämligen statusen som är det centrala. Enligt direktivet ska det först konstateras om en person har status som flykting eller som alternativt skyddsbehövande. Till statusen kopplas sedan de förmåner som anges i direktivet, till exempel uppehållstillstånd. Den svenska lagstiftningen är uppbyggd på ett annat sätt. I utlänningslagen är det uppehållstillståndet som är det centrala begreppet. Enligt utlänningslagen beviljas en person som är flykting eller skyddsbehövande i övrigt uppehållstillstånd direkt utan att det först konstateras att han eller hon är flykting eller skyddsbehövande i övrigt. Det centrala är alltså uppehållstillståndet, inte på vilken grund ett sådant beviljas. Det är sedan uppehållstillståndet som genom att personen anses bosatt i ger tillgång till de rättigheter direktivet innehåller, som till exempel sociala förmåner och utbildningsväsen. Det pågår en harmonisering av medlemsstaternas asyllagstiftning inom EU. För att underlätta denna föreslår vi i propositionen att utlänningslagen anpassas till skyddsgrundsdirektivets statusreglering. Detta görs genom att en person som uppfyller kriterierna för att vara flykting eller annan skyddsbehövande ska ges flyktingstatus respektive skyddsbehövandestatus. Förutsättningarna för att beviljas status ska motsvara förutsättningarna för att beviljas uppehållstillstånd. Skyddsgrundsdirektivet ger på samma sätt som utlänningslagen skydd åt två kategorier skyddsbehövande, flyktingar och alternativt skyddsbehövande. Utlänningslagens begrepp skyddsbehövande i övrigt motsvarar dock inte helt direktivets alternativt skyddsbehövande. I propositionen föreslås därför att kategorin skyddsbehövande i övrigt delas upp i två kategorier en kategori som motsvarar direktivets alternativt skyddsbehövande och en som omfattar sådana skyddsbehövande som inte omfattas av direktivet. Kategorierna föreslås att benämnas alternativt skyddsbehövande och övriga skyddsbehövande. Liksom innehåller skyddsgrundsdirektivet bestämmelser om uteslutande från skydd. Det föreslås därför i propositionen att bestämmelser om uteslutande från att anses som flykting respektive annan skyddsbehövande införs i utlänningslagen. En utlänning föreslås vara utesluten från att anses som flykting bland annat om det finns synnerlig anledning att anta att han eller hon har gjort sig skyldig till krigsförbrytelser eller ett grovt icke-politiskt brott utanför innan han eller hon kom hit. En utlänning föreslås vara utesluten från att anses som annan skyddsbehövande bland annat om det finns synnerlig anledning att anta att han eller hon har gjort sig skyldig till krigsförbrytelser eller ett grovt brott eller utgör en fara för rikets säkerhet. Att en person som gjort sig skyldig till denna typ av gärningar är undantagen från skydd i är i sig inte något nytt. Det finns en möjlighet enligt svensk lagstiftning att vägra någon uppehållstillstånd trots att han eller hon uppfyller kriterierna för att vara flykting eller skyddsbehövande i övrigt om denna person gjort sig skyldig till exempelvis krigsförbrytelser. Jag tänkte nämna något om genomförandet av asylprocedurdirektivet också. Det direktivet innehåller som sagt bestämmelser om förfarandet för att pröva en asylansökan. I direktivet finns bland annat bestämmelser om när en medlemsstat kan neka att pröva en ansökan. Det handlar om sådana situationer där skydd kan ges i något annat land. Även i vår nuvarande utlänningslag finns motsvarande bestämmelser, men de är konstruerade på ett sådant sätt att en person som är flykting eller skyddsbehövande i övrigt kan vägras uppehållstillstånd om skydd kan ges i något annat land. I propositionen föreslås en anpassning till direktivet på sådant sätt att en asylansökan ska avvisas om utlänningens asylansökan kan prövas i ett annat land på grund av bestämmelser om första asylland eller säkert tredjeland eller på grund av bestämmelserna i . Slutligen föreslås i propositionen ändringar av reglerna om handläggning av ärenden med säkerhetsaspekter. Ändringarna föranleds förutom av asylprocedurdirektivet även av det så kallade rörlighetsdirektivet. För att öka rättssäkerheten föreslås att flertalet ärenden med säkerhetsaspekter ska kunna prövas av domstol på samma sätt som andra utlänningsärenden. Särskilt kvalificerade säkerhetsärenden ska handläggas enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Detta ska gälla även om ärendet innefattar frågor om uppehållstillstånd, statusförklaring eller resedokument. beslut i dessa kvalificerade ärenden ska kunna överklagas till regeringen. Precis som i den nuvarande ordningen ska ärendet först lämnas till Migrationsöverdomstolen som ska hålla en muntlig förhandling och yttra sig till regeringen. Har regeringen beslutat att utvisa en EES-medborgare eller en familjemedlem till en sådan medborgare med stöd av lagen om särskild utlänningskontroll ska han eller hon ha möjlighet att hos Regeringsrätten ansöka om rättsprövning. Lagändringarna föreslås träda i kraft . I detta anförande instämde , och (alla m), (), () och (). 83 () replik: Jag tackar för redogörelsen, för det var väl vad det var i första hand. Det är bra att vi även muntligen får ta del av det som finns skriftligen i proposition och betänkande. Det kan ju vara någon som har missat att läsa det. blir det dessutom nedtecknat ytterligare en gång i kammarens protokoll. Det är utmärkt. Jag vill trots detta ta upp tre saker. Den första gäller säkerhetsärendena. De är komplicerade; det är vi alla väl medvetna om. Men vad är det för andra hänsyn en regering bör kunna ta som inte en domstol tar? Vad är skälet till att vissa säkerhetsärenden bör avgöras av regeringen i stället för av domstol? Den andra rör det som kallas medicinska hinder i verkställighet. Vi behandlar också en del yrkanden som inte är förknippade med dessa direktiv men som finns med i betänkandet. Transportabilitet är det som i praktiken gäller . Kan man bäras ombord på ett flygplan för avvisning ska så ske. I varje fall sker det systematiskt och regelbundet. Eftersom vi är mitt inne i en diskussion om förnyade direktiv, både asylprocedur- och skyddsgrundsdirektiv, måste jag fråga hur regeringen ser på de förslag till förbättringar som kommissionen har lagt fram till dessa två direktiv? 84 Statsrådet () replik: Jag börjar bakifrån. Det förhandlingsarbete som har inletts i arbetsgrupperna och som hanterar de föreslagna förändringarna i asylprocedurdirektivet och skyddsgrundsdirektivet pågår ju. Det är alldeles för tidigt att nu uttala sig om utfallet av det. Arbetet har inte pågått särskilt . Vi är fortfarande i analysfasen på departementet när det gäller de här frågorna. Frågan om medicinska hinder tycker jag har blivit väl belyst när vi har diskuterat detta vid ett otal tillfällen här i kammaren, nämligen att det finns klara och tydliga riktlinjer som verket arbetar efter när det gäller verkställighetshinder med utgångspunkt i medicinska skäl. Det gör man på sådant sätt att man säkerställer att en avvisning sker humant och värdigt och med beaktande av de eventuella hinder som kan vara baserade på verkställighetshinder. Så har vi frågan om förändringarna de stora förändringarna. Jag lade ned lite tid på att för kammarens ledamöter redogöra för vad som är de faktiska förändringarna i betänkandet och propositionen. Det handlar om att införliva bestämmelser som gör det möjligt för oss att slå vakt om rikets säkerhet och se till att de människor som vi inte vill ska få uppehållstillstånd i inte får det. ger vi människor möjlighet till en rättslig prövning. Jag redogjorde för det i mitt anförande. vittnade om att han lyssnade med stort intresse, så jag tänker inte repetera det i detalj. Ordningen är sådan att vi kommer att se till att ärenden om uppehållstillstånd och statusförklaring kommer att handläggas enligt lagen om särskild utlänningskontroll i förekommande fall. Om , eller i förekommande fall regeringen, inte delar säkerhetspolisens syn att det är ett kvalificerat säkerhetsärende ska ansökan avslås. Frågan om uppehållstillstånd ska då prövas av enligt utlänningslagen. Utlänningen kommer att på vanligt sätt kunna överklaga beslut till Migrationsdomstolen. Det är essensen av vad vi föreslår . 85 () replik: Med all respekt, men migrationsministern kan väl försöka vara något mer än en statsbyråkrat. Jag har haft den invändningen tidigare. Det är möjligt att det inte är ambitionen. Man kan ju ha olika uppfattningar om huruvida man ska vara politisk företrädare eller i första hand recensera vad som står i olika beslutsunderlag. Jag har respekt för att man behöver göra det . Den politiska debatten kan ibland ha höga vågor som inte riktigt är relaterade till de ärenden man behandlar. Jag har ställt tre relevanta frågor som har anknytning till det betänkande vi diskuterar.