prot · GW0989 · 2009-03-23 00:00:00 — Det finns en hel polisorganisation utanför som väntar på ett besked i den här frågan. Resursproblemen visar sig i stort sett i alla stycken i den organisation vi har. Det är oerhört starka krav. Jag tar fasta på den lite lösa formulering som ministern hade om att man inte kan hålla på så här, man skulle återkomma i budget. Men jag vill ha ett mer precist besked: Vad innebär det? Hur kommer ni att lösa detta? Hur ser planen ut? 60 (m): Det är lite fascinerande. Det är två teser som driver. Den ena är att det bara är som träffar folk. Jag har ganska bra samarbete med myndigheterna. Jag reser väldigt mycket och träffar väldigt mycket människor ute på lokala polisverksamheter och också vanligt folk. Jag är nog mer ute än inne, höll jag på att säga. Jag hör att det finns en oro och stora bekymmer på en del håll. Så är det. Det är ingenting att hymla med. Det är nödvändigt att genomlysa verksamheten. Det faktum att polismyndigheternas prognos och prognos äntligen nästan överensstämmer med varandra visar att det fanns en viss potential. När vi hade en sådan här debatt gapade och skrek om polismyndigheternas prognoser. har man diskuterat och kommit fram till att man är någorlunda överens. Det visar väl att det fanns ett visst utrymme för att göra förändringar. Det är positivt. Den andra tesen är att ni säger att jag ingenting gör. Jag hänvisade till genomlysning av verksamheten. Vi gör också en del andra saker som ger substantiellt underlag vad gäller ekonomistyrning, ekonomi och strukturer inom polisorganisationen. Det är väldigt viktigt basunderlag för ställningstaganden i olika frågor, inte minst det som interpellationen egentligen berörde, nämligen resursfördelningen inom polisen. Det är inte någon enkel historia, därför att landet inte är fyrkantigt och uppdelat i enkla rutor, utan rätt komplicerat. Då är fördelningsmekanismerna besvärliga. Jag tror säkert att har rätt underlag. Jag har det framför mig. Av det framgår att siffran minus 5,5 är ett ackumulerat underskott som har att göra med år ett. Om man inte tror att någonting ska hända över huvud taget får man rullande underskott. Men det besked som jag har gett är att vi återkommer i budgetpropositionen med frågan om finansiering av en rad olika saker. Det är klart att det inte kommer att se ut på det här sättet, och det är oerhört viktigt. Det är en mytbild att ingenting skulle hända. Vi har ökat antalet poliser, vi har ambitionen om 20 000 poliser, och det är mer än ett fullföljande av tidigare socialdemokratisk politik. 20022006 tillkom 1 274 poliser netto, medan vi nu räknar med dubbelt så många. Det är en betydande skillnad. Vi har också betydligt fler civilanställda , och vi har haft en ökning under , vilket är viktigt. Att det under innevarande år har minskat något innebär inte att vi inte ligger på en betydligt högre nivå civilanställda . Det är centralt. Man måste se saker . Vi gör en kraftsatsning på polis och rättsväsen. Vi gör en genomlysning för att se om pengar används effektivt. Det är inte så enkelt som att göra en omorganisation. Man kan fundera över om det verkligen är det mest begåvade oppositionen kan komma på att mitt uppe i en finansiell kris när det finns massor att göra i verksamheten organisera om allting. Är det inte ett typiskt politikerförslag? Man tror att ändrad struktur och omorganisation är lösningen. Det finns människor av kött och blod som kan göra mer och bättre ifrån sig, och det finns mer än en lösning på hur man hanterar ledarskap och resursfördelning och annat som har betydelse i verkligheten. 61 (): Det blir nästan tragikomiskt när man skryter över fler poliser när det är konkurs. Tänk er ett företag som är på väg mot en konkurs, och den ansvarige vd:n säger: Det är ingen fara, vi ska anställa lite fler människor. Det är precis det som sägs här. Jag tycker att det är jättebra att det blir fler poliser, men det ä fullständigt meningslöst om det inte är finansierat. Då kan vi säga 30 000, 40 000. Det är väl ingenting att lova poliser om det inte är finansierat. Det är då som man förtjänar beröm. Det kommer du att få av mig, om det hela är finansierat. Men ofinansierade polissatsningar är fullständigt meningslösa och skapar bara stor oro och skada. Man kan inte bara skjuta det framför sig till nästa budgetförhandling. Det var nämligen det som gjordes . Då sade du: Vänta, det kommer en budgetförhandling, och vi ska inte föregripa processen. Så blev det mindre pengar till polisen. Det kommer inte polisen att tro på . De trodde på det men inte nu 2009. Jag tror inte att jag är ensam om att träffa människor, utan det gör väldigt många här , och andra. Men svaren är desamma: Vi litar inte längre på er. har sagt : Vi ska satsa på rättsväsendet. Och så blir det mindre pengar. Det räcker inte med att säga att ni kommer tillbaka med satsningar. Det räcker inte därför att det skapar så stor skada , och det är nu som reformer behövs. Det är nu vi behöver åtgärder, och vi kräver inte bara mer pengar utan också att man gör de förändringar som det dessutom finns en majoritet för. Därför vill jag avsluta med en konkret fråga: Kommer det ändå inte att göras någon form av utredning när det gäller en enmyndighet under det som är kvar av den här mandatperioden? Kommer det, eller kommer det inte? Det är väldigt många som vill höra ett klart och tydligt svar. Ja, det kommer att göras: Vi kommer att sätta i gång ett arbete med en enmyndighet. Eller: Nej, det kommer inte att göras under den här mandatperioden. Det vill jag gärna ha ett svar på. Tack för den här debatten! 62 (m): Om argumenten tryter är det bra att prata om någonting helt annat. Jag vill erinra om att interpellationen handlade om hur man fördelar resurserna inom polisverksamheten. Det har varit väldigt lite utrymme för att diskutera den saken. Likväl är det viktigt. Det är ett stort problem att det inte riktigt fungerar på ett tillfredsställande sätt enligt den genomlysning som vi gör. Sedan är det så att minne är väldigt kort. Under ditt första år som minister hade man ett utgående underskott på minus eller något sådant. Då hade man dessutom fått möjlighet att använda passinkomster och en del annat. Det var ungefär motsvarande underskott det året som det underskott som man nu har tillstånd att använda genom anslagskrediten. Det var säkert väldigt allvarligt då, och det är säkert väldigt allvarligt , men det är ett sätt som man använder budgetreglerna på i den statliga verksamheten. Det är också en väldigt stor skillnad mellan staten och företagen i den meningen att staten inte går i konkurs. Vi har en mycket bestämd uppfattning i regeringen om vikten av att öka kraften hos svensk polis. Det är därför som vi ökar antalet poliser, och vi har också varit tydliga med att vi kommer att finansiera det. Den kritik som kommer från människor ute i myndigheterna och som ni inte har berört alls, vilket visar att du pratar med för få, är framför allt att man har varit bekymrad över halvårsbudgeteringen. Den har naturligtvis haft sina skäl för, men man har uppfattat att det är svårt när man inte vet vad som gäller på helår. Det kan jag förstå, men det finns också skäl för det. Däremot tror jag att de allra flesta är helt klara över att om alliansregeringen har sagt att vi avser att stärka polisen och att ska 20 000 poliser vara aktiva och nå ett bättre resultat kommer vi också att se till att budgetarbetet bedrivs på ett sådant sätt att detta realiseras. Tack för debatten! Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2008/09:382 om skärpta insatser mot kränkningar av barn och ungdomar på Internet 63 (m): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta i syfte att skärpa lagstiftningen för att ge barn och ungdomar ett starkare skydd mot ärekränkning på Internet. Barns och ungdomars trygghet är en viktig fråga för regeringen. Alla former av mobbning är oacceptabla och måste motarbetas. Trakasserier på Internet kan uppfattas som än mer skrämmande eftersom man inte alltid vet vem som är avsändaren och som påpekar meddelandet snabbt kan nå ut till en stor mängd mottagare. Handlingar som betecknas som mobbning kan vara straffbara som ärekränkningsbrott men även som allvarligare brott, till exempel olaga hot och ofredande. För ärekränkningsbrotten, det vill säga förtal och förolämpning, får åklagaren väcka åtal endast under vissa förutsättningar. genomfördes ett antal lagstiftningsåtgärder för att stärka skyddet för barn. En av dem innebar att brotten förtal och grovt förtal lades under allmänt åtal om brotten riktat sig mot någon som inte fyllt och åtal av särskilda skäl anses påkallat ur allmän synpunkt. Detsamma gällde förolämpning mot ett barn med anspelning på till exempel hans eller hennes hudfärg eller sexuella läggning. Barnets utsatta ställning beaktas således på ett särskilt sätt vid lagföring av den här typen av brottslighet. Jag kan inte förutse några ytterligare förändringar av åtalsbestämmelsen. Vad gäller regeringens åtgärder beträffande barns utsatthet på Internet vill jag i sammanhanget också gärna nämna att regeringen lämnat en proposition till med förslag till ett nytt brott i kontakt med barn i sexuellt syfte, så kallad gromning. Brottet tar sikte på vuxnas kontakter med barn, till exempel på Internet, som riskerar att leda till sexuella övergrepp vid ett möte med barnet. På grundlagsområdet pågår en utredning om den framtida grundlagsregleringen av tryck- och yttrandefriheten. Frågan om huruvida skyddet bör stärkas för enskildas integritet och privatliv i de grundlagsskyddade medierna är en av flera frågor för utredningen. Uppdraget, som utförs av , ska redovisas . Lagstiftning är emellertid inte den enda insatsen för att komma till rätta med mobbning. Såväl nationellt som internationellt pågår ett omfattande förebyggande arbete mot kränkningar av barn och ungdomar på Internet. har till exempel tilldelats extra resurser för att öka kunskapen om den roll som Internet och andra interaktiva medier spelar i ungas vardag. Vidare har ett antal ledande europeiska webbföretag slutit ett avtal i syfte att förbättra säkerheten på mötesplatser på Internet, såsom Facebook och Myspace. Tanken är att användare under ska ges större möjligheter att hantera de potentiella riskerna på Internet, med till exempel mobbning. 64 (): Jag ber först att få tacka justitieministern för svaret på min interpellation. Den nya elektroniska tekniken och Internet innebär en stor revolution för den mänskliga kommunikationen. En ny värld har öppnats när det gäller information och opinionsbildning. Möjligheter som var förbehållna få har blivit möjliga för många fler. Trösklarna för opinionsbildning och för spridande av information har sänkts mycket kraftigt. Från liberal synpunkt är detta en mycket stor framgång ur ett yttrandefrihetsperspektiv. Men med en ny teknik måste också följa en ny debatt om yttrandefrihetens gränser. Det är naturligtvis så att mobbning, kränkningar, förtal och elakartade rykten inte är några nyheter i mänsklighetens historia. De har funnits . Det som är det nya är den enkelhet, den snabbhet med vilken den här typen av rykten och förtal kan spridas på exempelvis Internet. Med endast en knapptryckning kan de elakartade ryktena eller en ofördelaktig bild nå hundratals, tusentals, kanske miljontals människor på bara ett kort litet ögonblick. Vi får nu allt fler varningar, allt fler signaler som visar att kränkningarna på Internet blir allt fler och drabbar inte minst barn och ungdomar. Datainspektionens chef skrev alldeles i exempelvis att det blir alltmer av grova kränkningar på Internet. Jag tror inte att man behöver vara ute i många skolor heller och prata med skolelever för att förstå att det också är ett av de problem som skolelever tar upp mest, åtminstone med mig när jag är ute på skolor. Det handlar just om kränkningar på nätet. Jag ser på många sätt justitieministerns svar som löftesrikt. Jag uppskattar att justitieministern inte bara pratar om det som kan göras i form av lagstiftning utan också talar om det ansvar som vuxenvärlden har när det gäller att bekämpa mobbning på nätet. Jag uppskattar dessutom att det tydligt pekas ut att människor som är kommersiella aktörer också har ett ansvar för att se till att hålla ordning och reda på de sociala mötesforum som finns på nätet. Jag vill också gärna säga att jag tycker att regeringen har bedrivit mycket ambitiösa arbeten när det gäller exempelvis att stävja annan brottslighet som finns på nätet. Justitieministern nämnde bland annat kampen mot så kallad gromning. Ändå vill jag ta upp den här frågan. Jag tror att det behövs mer av åtgärder för att se till att vi stävjar de kränkningar som finns på nätet. skedde, som justitieministern poängterade, en skärpning av lagstiftningen när det gällde förtal och förolämpning. Grundregeln i dagens lagstiftning är ju annars att om man anser sig förtalad eller förolämpad får man driva en rättslig process helt på egen hand, men det finns möjligheter för åklagaren att i den enskildes ställe driva en rättslig process. Skärpningen innebar ju att det finns större möjligheter för åklagare att driva allmänt åtal vid förtal och grovt förtal men också vid förolämpning under vissa specifika omständigheter, när det handlar om anspelning på ras, etniskt ursprung och homosexuell läggning inte minst. Det finns dock en tydlig lucka i den här lagstiftningen. Barn som exempelvis via mobilen eller via Internet utsätts för grovt kränkande mobbning av en helt annan orsak skyddas inte av den här lagstiftningen. Mobbning och kränkning mot barn är ofta väldigt nyckfull. Det kan exempelvis handla om att man anser att någon är fet, ful eller allmänt konstig. Det kan handla om att någon har en funktionsnedsättning. Jag menar att vi måste skapa en generell möjlighet för åklagare att väcka åtal mot alla fall av ärekränkning när barn är brottsoffer. Barn behöver ett heltäckande skydd mot kränkning på Internet. Jag vill fråga justitieministern om justitieministern är beredd att verka för åtgärder i den riktningen. 65 (m): Först kan jag säga att man både som förälder och som justitieminister naturligtvis har anledning att fundera mycket över vad som händer på Internet och hur man beter sig mot varandra. När det gäller just mobbning på nätet och de svårigheter som finns där tror jag att en aspekt som vi ska fundera mycket över är att både brottsoffer och förövare väldigt ofta är barn. Det handlar om en ton i umgänget barn och ungdomar emellan som är oacceptabel och som med den moderna tekniken får en väldig omfattning. Jag tror faktiskt att det är mindre förekommande att vuxna skriver olika typer av tillmälen som kan förekomma till ett barn. Då finns det begränsningar för rättsväsendet att ingripa. Det arbete som bedrivs av medieråd, inom skolverksamhet och annat är oerhört central för att sänka volymen och formen när det gäller hur man uttrycker sig mot varandra. Det påverkar också hur det ser ut i kommunikationen på Internet och i mobilen. Sedan gäller det frågorna om vad man kan göra i lagstiftningen för att förhindra förolämpningar och sådant. Med propositionen om gromning har vi täppt till en lucka som har funnits i regelverket när det gäller vuxnas kontaktsökande med barn, och där har vi haft en stor lucka. Jag tror att det är oerhört betydelsefullt. Jag har svårt att se vad man kan göra utöver detta när det gäller förtal och förolämpning. Det är oerhört grannlaga eftersom man då tangerar yttrandefriheten och tryckfriheten på ett sätt som är oerhört svårt att hantera. Däremot måste jag säga att jag tycker att det arbete som bedrivs inom Europeiska gemenskapen är fantastiskt. Jag tycker att det EU-sponsrade evenemanget Safer Internet som man har är väldigt bra. sjösatte man en stor europeisk informationskampanj om nätmobbning. Det var efter ett initiativ från kommissionen i det sammanhanget som 17 ledande webbföretag som administrerar hemsidor undertecknade ett avtal som ska förbättra säkerheten. Man ska bland annat arbeta för att se till att det finns en rapportfunktion som är lätt att använda. Med ett enda klick ska man kunna rapportera missbruk i form av otillbörliga kontaktförsök och beteenden. Det är oerhört fiffigt. Om vi tänker oss att polisen ska reagera mot åtgärder eller att det ska anmälas är det ett problem att man inte kommer åt informationen. Om det finns en direkt rapportfunktion på olika mötesplatser där man kan tala om att den här personen beter sig illa får man en reaktion. Jag tycker att det är en ganska bra sak. Man ska se till att standardinställningen är privat för onlineprofiler och kontaktlistor när det handlar om minderåriga personer. Det är också väldigt bra. Man skyddar helt enkelt de yngre. Då blir det svårare för personer med ont uppsåt att få kontakt just med barn. Man ska se till att personliga profiler för användare under inte är sökbara på webbplatserna eller via sökmotorer, utan man får ta kontakt med dem man känner. Man har på frivillig väg arbetat fram en del ordningsregler som jag tror kan vara väldigt verksamma. Jag tror att det är det här arbetssättet man måste ha när det gäller Internet om man vill nå resultat i ett längre perspektiv. 66 (): Jag håller helt med justitieministern om att det kanske allra mest grundläggande som behöver göras inte i grund och botten handlar om lagstiftning. Det finns väldigt mycket som kan göras inom ramen för dagens lagstiftning. Gammal hederlig god moral, både hos människor i vuxenvärlden och hos kommersiella aktörer, där man verkligen ser till att ta sitt ansvar tror jag är mycket värdefull. tror jag att lagstiftningen ändå kan ha en stor betydelse. Jag håller helt med justitieministern om att en hel del av de här brotten begås av ungdomar. Därför skulle den här lagstiftningen inte täcka in detta. Men jag tror ändå att en lagstiftning av det här slaget kan ha en väldigt stark signalverkan. Jag är en varm anhängare av en mycket vidsträckt yttrandefrihet, men jag menar att när vi granskar hur yttrandefriheten ska se ut och vilka gränser den ska ha är barn särskilt skyddsvärda. Det visar också den lagstiftning som vi har, det vill säga lagstiftning. Där har vi redan sagt att barn är särskilt skyddsvärda när det gäller skydd mot förolämpning och olika typer av kränkningar. Jag tror att det är viktigt att vi håller fast vid den linjen. Barn är särskilt skyddsvärda. Barn kan inte freda sig på samma sätt. Barn ska inte behöva stå ut med samma saker i yttrandefrihetens namn som vuxna människor kan behöva göra. Jag tror också att man ska komma ihåg att den lagstiftning som infördes egentligen var en del av ett betydligt större paket. Såvitt jag vet genomfördes den förändring som vi nu diskuterar i väldigt stor enighet. Jag tror att i stort sett alla partier var överens om den här förändringen. Olika partier får nog vara lite självkritiska och säga att riktigt allt det som har skett efter 2003 har varken justitieministern, jag eller någon annan kunnat förutse. Det är klart att de beslutsfattande politikerna då kände till att de olika sociala mötesforum och den elektroniska tekniken fanns och att det skulle kunna uppstå problem. Men den explosion som har skett när det gäller kränkningar och den här typen av rapporter om detta tror jag inte någon hade kunnat förutse. Jag menar att man måste fundera på om den lagstiftning som vi har verkligen är tillräckligt bra. Jag tycker att det finns skäl att se över den lagstiftning som finns för att se till att vi får ett mer heltäckande skydd för barn. Trots alla begränsningar som detta kan ha är det ändå rimligt att man gör det. har inte kränkningar på Internet, via sms och annat minskat, utan tvärtom talar det allra mesta för att detta har ökat. Jag vill också ställa en fråga till justitieministern. Vi får många rapporter om att kränkningar på nätet har ökat. Datainspektionen har rapporterat om det. Det är mycket skriverier om det. Många av de erfarenheter som finns hos oss som möter barn och ungdomar ute i verkligheten tyder på att det sker en ökning. pekar exempelvis polisen på att man skulle vilja ha en annan uppdelning av statistiken för att kunna se om de här brotten har ökat och i så fall på vilket sätt de har ökat. Jag tror att det skulle vara ett verksamt sätt att få ett starkare grepp om den här brottsligheten om man verkligen kan belägga att den här brottsligheten har ökat och i så fall på vilket sätt den har ökat. Är justitieministern beredd att verka för en förändring av statistiken på det här området så att vi får ett bättre underlag där vi tydligt kan se om kränkningar, förtal och förolämpningar på nätet har ökat? Det är också ett viktigt underlag för kommande lagförändringar. Kan justitieministern tänka sig att ta några initiativ på det här området för att få en tydligare och bättre statistik så att vi kan få ett bra underlag för kommande nya lagar på området? 67 (m): När man diskuterar en lagstiftning på det här området kan det få väldigt vittgående konsekvenser. Förolämpningar och annat sker lite överallt. I grunden är det med Internet och modern teknik som det är med skolgårdar, nämligen att vuxna har ett ansvar att vara närvarande. Det är många barn som mobbas på skolgården också, och värre blir det när vuxna träder tillbaka. När vuxna inte intresserar sig för eller deltar i de forum där många ungdomar samlas får vi den här typen av problem. Jag menar att det är viktigt att arbeta för att tydliggöra vuxenansvaret och se till att webbadministratörer gör frivilliga överenskommelser där de bestämmer sig för att vara en aktiv vuxen som sätter gränser för hur man beter sig. Det tror jag är oerhört centralt. Det är egentligen det enda sättet att komma åt detta fullt ut. Möjligheterna för polisen att ingripa är ganska begränsade. Det hänger ihop med att man inte får tillgång till abonnemangsuppgifter och annat med mindre än att risken är stor att det handlar om fängelse i straffskalan. Då är vi inne på polismetoder och integritetsfrågor. Det är väldigt svårt att någorlunda snabbt få resultat den vägen. Det tycker jag är ett skäl till att jobba mycket med samverkan och frivilliga avtal. Sedan har vi detta med statistiken. I grunden är det våra myndigheter, och inte minst Brå, som arbetar mycket med brottsstatistiken. Det finns ofta skäl att göra ytterligare fördjupningar eller förändringar av statistiken. Nackdelen med sådana förändringar är att vi då inte får jämförbarhet , vilket ofta är intressant. Vi använder ofta statistiken för att kunna se vad som händer . Däremot görs det en hel del analyser av utvecklingen av verksamheter och ageranden på nätet. Just nu finns det ett arbete i gång för att samla kunskaper och vad vi vet om barn- och ungdomskriminalitet. Det finns forskare av alla möjliga slag, men det är faktiskt så att det pågår ett arbete för att ta fram vad vi vet och inte vet . När man har ett sådant underlag tror jag att man lite klarare kan se på kartan om det finns helt vita fläckar som borde vara centrala för oss att arbeta med. Det är ett led i det arbete som vi bedriver på departementet. 68 (): Det är mycket riktigt som justitieministern säger att det är en grannlaga uppgift att precisera yttrandefriheten på ett sådant sätt också i förhållande till förolämpning och förtal gränserna för yttrandefriheten att kärnan i yttrandefriheten inte träds för när. tror jag att det är viktigt att vi konstaterar att barn har ett särskilt skyddsvärde i lagstiftningen, och det är otroligt viktigt att vi behåller den principen. Jag menar att dagens lagstiftning inte är riktigt tillfyllest därför att det finns luckor i den. Det innebär att barn inte skyddas mot en hel del av de kränkningar och förolämpningar och så vidare som äger rum på nätet, till exempel om man är funktionshindrad eller av andra skäl trakasseras på olika sätt på nätet. Jag tycker att det är viktigt att vi försöker täppa till den luckan.