prot · GW09138 · 2009-08-13 00:00:00 — Det uppmanar jag ministern att göra. Jag vet mycket väl och det vet svenska folket också att vi har en kris. Men regeringen ska ju inte lägga armarna på ryggen och säga: Eftersom det är någon annans fel behöver vi ingenting göra. Ni har ju förvärrat krisen eftersom ni har slaktat komvux med en tredjedel. Ni har förskjutit människor från a-kassan, så att ni har ökat kostnaderna för kommunerna. Ni har vältrat över kostnaderna så att socialbidragen ökar. Ni har förvärrat krisen genom att utsätta människor för en svår ekonomisk situation när de får en lägre ersättning. Det är ni som har gjort det. Det är inte den internationella lågkonjunkturen som har gjort det, utan det har den borgerliga regeringen sett till. Också nybyggnationen har stannat av eftersom ni tog bort möjligheten att bygga flerbostadshus. Även detta har ni tagit bort. På område efter område har ni förvärrat den internationella kris som drabbar hela världen. Det tror jag att människor är medvetna om. I valrörelsen sade ni faktiskt inte: Vi kommer att fixa jobb bara i högkonjunktur. Ni påstod i valrörelsen att ni skulle fixa jobben. Stod det något finstilt om att det bara gällde i högkonjunktur? Jag läste det inte i så fall. Det är möjligt att i sin valpamflett hade en liten text längst ned om att detta med att ni skulle fixa jobben bara gällde i högkonjunktur. Det var inte vad väljarna trodde. Ni lät väljarna tro att det skulle bli fler jobb om det bara blev större skillnader och om de arbetslösa blev fattigare. Ni ledde dem att tro att det är bra med större skillnader. ser vi de stora skillnaderna. , Majblomman, Unga Örnar och FN:s kommission påpekar brister som har , och detta i relation till hur det skulle kunna vara. Visst är det så att de allra flesta barn i har det bra, absolut, men vi ska ju se till att inget barn mår dåligt. Vi kan inte ha en skolklass med 30 barn där två har ont i magen då de ska gå till skolan. Det är ingen generell välfärdspolitik om vi har en politik bara för de flesta och inte för alla. Vi ska inte lämna någon bakom oss. Vi ska se till att barnfamiljerna har råd att köpa glasögon till sina barn. Majblommans organisation påpekar att de mest utsatta barnfamiljerna inte har det . Barn får alltså gå till skolan utan att ens kunna läsa på ett bra sätt, för familjerna har inte råd att skaffa glasögon. Och ska det också tas ut avgifter på olika sätt. låter påskina att alla har fått det sämre, men det är klyftorna som har ökat. De som har det sämst har fått det sämre. Det är det jag vill påpeka i den här debatten: Den generella välfärdspolitiken håller på att spricka, och de barnfamiljer som har det sämst ställt har fått det sämre. De får det svårare med den här politiken eftersom ni har vältrat över kostnaderna på kommunerna och ökat på den internationella lågkonjunktur som drabbar världen just . 19 Socialminister (): LO-ekonomerna tillsammans med en lång rad expertorgan av olika slag har pekat på jobbskatteavdragets praktiska betydelse för tillkomsten av nya jobb. Det har spelat en jättestor roll för att fler människor ska få möjlighet att försörja sig själva och ingå i en arbetsgemenskap med allt vad det betyder. Det är ett väldigt viktigt steg. Utöver detta har de ekonomiska marginalerna i hushållens ekonomier ökat, vilket naturligtvis har spelat en roll i den ekonomiska nedgång som vi nu ser. När OECD-ekonomerna gjorde en genomgång av den svenska ekonomin sade den ekonom som var här och presenterade resultatet: Det är svårt att se vad som hade kunnat göras bättre. sitter kanske inne med ytterligare specialistkunskaper som kan överpröva bedömning, men man är imponerad över det sätt på vilket vi i har mött krisen och hanterat den. Det gör att vi har kunnat förhindra det som hade kunnat ske. Men likafullt spelar detta en roll för de offentliga ekonomierna och också för hushållen, förstås. Det vi gör och har gjort är att tillföra mångmiljardbelopp till kommunsektorn. Det sker i en situation när de har tappat skatteintäkter. Vi kan inte rimligen kompensera det fullt ut, men vi kan dämpa nedgången i kommunekonomierna. Detta ska jämföras med perioden , då Socialdemokraterna vid ett antal tillfällen tog pengar från kommuner eller struntade i att tillskjuta pengar till kommuner. Vi gör en del. Vi håller i det budgetarbete vi nu står inför på att pröva möjligheterna att tillföra ytterligare pengar till kommunsektorn, för vi tror att det skulle ha en betydelse. Det är en villfarelse att politik skulle leda till färre fattiga i vårt land. Den politik som du och ditt parti företräder skulle leda till att fler människor saknar arbete, och med fler människor i arbetslöshet skulle det blir fler människor som har svårt att klara sig själva. har jag en språklig fråga. säger att vi har slaktat komvux med en tredjedel. , du som har rötterna i bonderörelsen, kan man slakta en ko med en tredjedel? Jag vet inte. Det kanske är möjligt. Vad vi har gjort, , är att under de allra bästa åren i början på den här mandatperioden anpassade vi komvux verksamhet till det bättre konjunkturläge som då var. Sedan kom en situation där vi har fått det tuffare, och då har vi tillfört ytterligare resurser. I budgetarbetet är det klart att vi kommer att pröva om det behövs mer. Men komvux bör vara en sådan ordning där det ges en viss kontinuitet, naturligtvis, men den ska också utnyttjas på bästa möjliga sätt under de tuffaste åren för att människor ska få möjlighet att rusta sig kunskapsmässigt för att kunna stå starka när efterfrågan på jobb ökar igen och de får en möjlighet att få in en fot på arbetsmarknaden. 20 (): Vi pratar om barnfattigdomen, de utsatta barnen och hur de har fått det värre . påstår att regeringen inte har med detta att göra och att de egentligen har fått det bättre fastän de inte vet om det. Jag beklagar att inte ens vill se att vi har dessa utsatta barn , när både , , Unga Örnar och Majblomman påpekar det. Har vi en barnminister som inte vill se och inte vill ställa upp för de mest utsatta barnen är det en allvarlig situation. Sedan påstår återigen att hans politik har gett jobb. Det märks inte ett enda dugg! Ni påstod att om de arbetslösa bara blir fattigare, får lägre ersättning och högre skatt så skaffar de sig jobb. Ni påstod det. Så säger en gång till att LO-ekonomerna har påstått det och att det finns fler forskare som har sagt att det är så. kan jag berätta för att det inte är fallet. Några forskare har sagt att detta kan ge jobb . Inget jobb som har tillkommit har påverkats av den politik för ökade klyftor som ni har drivit. Det har forskarna kommit fram till. Sedan kom den internationella lågkonjunkturen. Då plötsligt verkade er politik ingenting. Den enda effekten blev att det hade blivit ökade klyftor. Det hade blivit sänkta skatter med 80 miljarder mest för dem som har det bäst, mest för män i storstäder och minst för kvinnor i landsbygd och minst för dem som har det allra sämst. Med en generell välfärdspolitik skulle vi kunna se till att alla är med in . Då ser vi till att skolorna har en bra pedagogisk verksamhet, vi ser till att vi har en pedagogisk verksamhet i förskolan och att vi inte ökar klyftorna. Man måste ha som mål att vi ska minska klyftorna, inte öka dem. Vi ska se till att rädda barnen från den barnfattigdom som har ökat. 21 Socialminister (): I sitt sista inlägg sade att vi har en barnminister som inte bryr sig om barn. Jag vet inte om det är en slutsats som går att dra av den här debatten eller av det som regeringen har gjort. Det är i allra högsta grad så att jag och vi i regeringen bryr oss om barn. Det är det som är grunden för väldigt mycket av vårt politiska engagemang. Vi ska ha ett som man vill växa upp och leva i ett som blir bättre och bättre för varje generation som kommer till och att man får bättre villkor. Till det hör att vi för en politik som gör det möjligt för människor att ha ett arbete att gå till. säger då att det inte märks, för det finns människor som saknar arbete i . Jag tror visserligen att politiken spelar en väldigt stor roll, men tyvärr kan vi inte med ett klubbslag avskaffa arbetslösheten, för det går upp och ned i ekonomin. Och politiken påverkar. Jag påstår med bestämdhet att den politik som vi för gör att fler människor finns i arbete än vad som hade varit fallet med den politik som väljarna underkände i valet . Väljarna valde då bort Socialdemokraterna vars ledare några månader före valet sade att frågan om jobben över huvud taget inte kommer att vara en fråga. En sådan självgodhet och självnöjdhet ville svenska folket inte se, utan man valde en regering som satte jobben främst i trygg förvissning om att vi med fler människor i arbete har mer pengar både till hushållen och till det offentliga att fördela på ett rättvist sätt för att kunna behålla precis den generella välfärd som talar om men som hon tyvärr inte har en politik för att säkerställa och upprätthålla. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2008/09:565 om omskärelse av små pojkar 22 Socialminister (): har frågat mig om jag överväger att ålägga landstingen och läkare att utföra omskärelse av pojkar eller om jag inte i stället avser att tillsätta en utredning för att i ett helhetsperspektiv och med beaktande av vad som har anförts i interpellationen, bland annat om integritetsaspekterna, utreda denna svåra fråga. Låt mig först klargöra att omskärelse av pojkar är enligt lagen, 2001:499, om omskärelse av pojkar tillåten i . Regeringen har inte för avsikt att förändra lagstiftningen på det området. Regeringen gav i uppdrag att ta reda på varför och i vilken omfattning vissa pojkar omskärs utanför hälso- och sjukvården samt lämna förslag på åtgärder för att ingen pojke ska fara illa i samband med omskärelse. I redovisades att det omskärs omkring 3 000 pojkar i av religiösa eller kulturella skäl, varav minst 1 000 av dessa omskärelser utförs inom den offentliga hälso- och sjukvården. Några få utförs av personer som har särskilt tillstånd av . Övriga omskärs utomlands eller av privatpersoner utan att något landsting är inblandat. I redovisades också skälen till att föräldrar omskär sina söner utanför landstingens hälso- och sjukvård. I rapporten angav många att det inte är möjligt att vända sig till hälso- och sjukvården eftersom 11 av de 21 landstingen inte utför sådan omskärelse. Andra orsaker är höga kostnader och dåligt bemötande. I rapporten angav också några huvudmän fall där pojkar som omskurits av icke behöriga drabbats av komplikationer som blödningar, allvarliga infektioner och andra skador. föreslog för regeringen att man skulle införa en lagstadgad rätt för pojkar att få omskärelse på icke-medicinska grunder utförd inom hälso- och sjukvården. Detta förutsätter en skyldighet att låta utföra ingreppet. Majoriteten av landstingen/regionerna, 19 stycken, har i sina yttranden över förslaget varit positiva till en rekommendation i frågan och ansett att det inte finns behov av en reglering i lag. Många landsting svarade att de redan har en fungerande verksamhet eller är i färd att skapa en sådan. Kommuner och Landsting bedömde att frågan om samtliga landsting ska erbjuda omskärelse av pojkar på icke-medicinska grunder inte behöver regleras i lag utan att den frågan i stället kan hanteras genom en förbundsrekommendation. Mot bakgrund av detta fattade Kommuner och Landsting beslut om en rekommendation rörande omskärelse av pojkar på religiösa eller kulturella grunder. Den innebär att varje landsting senast ska erbjuda de pojkar som är bosatta inom omskärelse på icke-medicinska grunder. Regeringen anser i enlighet med att det är viktigt att förhindra att barn far illa. Regeringen anser därför att omskärelsen av pojkar ska utföras med smärtlindring och ombesörjas inom hälso- och sjukvården eller av personer som har särskilt tillstånd, under betryggande hygieniska förhållanden och med hänsyn till vad som är bäst för pojken. Regeringen kommer löpande att följa frågan. 23 (): måste fatta beslut om och diskutera även svåra och känsliga frågor, frågor som kanske hade en lösning för hundra eller men som kanske behöver andra regelverk . Därför har jag i min interpellation frågat om det verkligen är rimligt , , att föräldrar för sina små gossebarns räkning kan besluta om att en del av deras könsorgan ska opereras bort, den förhud som skyddar det känsliga ollonet, och om det verkligen är rimligt att svenska landsting med hänvisning till märkligt nog! ska åläggas att utföra dessa operationer. Ja, det tycker regering och riksdag och socialministern. Min mening är att detta inte alls borde vara någon självklarhet, tvärtom, , . Jag menar att här behövs en djupare diskussion där de helt centrala integritetsaspekterna lyfts fram. Och jag talar då inte bara om föräldrarnas eller familjens integritet utan lika mycket om den lilla människans de små pojkarnas integritet och rätt till sin egen kropp. Jag har skrivit motioner om det här utan resultat, och interpellerar jag. Visst handlar den här frågan om religionsfrihet, som vi ju alla står bakom. Men även religionsfriheten har sina gränser. Är det rimligt att den går ut över centrala rättigheter för andra människor? Jag ifrågasätter inte den myndiga människans rätt att förändra sin kropp genom att till exempel operera bort förhuden eller tatuera sig eller göra andra ingrepp. Men är det verkligen rimligt att föräldrarna ska kunna fatta dessa oåterkalleliga beslut för sina små pojkars räkning? Jag har den största respekt för de religiösa och kulturella traditioner som inom judendomen och islam har påbjudit omskärelse, ofta av små pojkar. Förfarandet kan ha haft någon praktisk eller hygienisk bakgrund i sandrika ökenländer och har också kopplats till en uppmaning från . Jag inser att, med en så lång och djupt rotad tradition och med så många omskurna och genom tiderna, en diskussion om de helt centrala integritetsaspekterna rörande detta är både svår och känslig. Låt mig ändå i stor ödmjukhet diskutera denna principiella fråga utifrån främst det lilla gossebarnets rätt till integritet och till att själv när han blir myndig fatta beslut om att förändra sin kropp genom att till exempel operera bort förhuden. Ska verkligen barnets föräldrar kunna föregripa pojkens kommande ställningstagande, vare sig han väljer att omskära sig eller ej, genom att med eller utan kirurgi göra en operation utan några medicinska skäl? Äger verkligen föräldrar sina barns kroppar och därmed rätten att förändra dessa? Ja, faktiskt svarar den svenska staten i praktiken ja på dessa båda frågor. Och på något vis hänvisar man faktiskt till och barns rättigheter som motiv för att föräldrarna ska kunna beställa en operation av en viktig kroppsdel för sina barns räkning. Vi måste förhindra att barn far illa, menar regeringen. Jag förstår inte den logiken. Jag vet att många bagatelliserar borttagandet av förhuden som en obetydlig sak. Det är en anmärkningsvärd inställning. Har verkligen eller evolutionen misslyckats med sin skapelse vad gäller just pojkars könsorgan? Det är också ett faktum att huvuddelen av barnkirurger vägrar att utföra ingreppet och att barnkirurgernas ordförande uttalar att det är ett stympande ingrepp utan medicinsk grund. Socialministern anser inte att denna principiella integritetsfråga behöver en djupare belysning, vilket jag beklagar. Där skulle man kunna analysera om inte omskärelse bör förutsätta myndighetsålder eller åtminstone att barnen är till exempel , som någon har föreslagit, och om inte frågan bör diskuteras i syfte att få till stånd en förändring vad gäller omskärelse av små barn. Vore inte det rimligt, socialministern? 24 HANS (): reser ett antal intressanta frågor. Det är nog inte sista gången man i den här kammaren och i västerlandet kommer att föra debatt om detta. Det är ej heller första gången, utan det här är en fråga som finns. Jag har också för mig att man i samband med den demokratiutredning som gjordes hade ett delbetänkande som just handlade om den här typen av frågor. Och det finns andra likartade frågor i samhället som har till exempel med koscher- och halalslakt att göra. Min grundläggande inställning är att det här kan vara ett teoretiskt intressant problem att diskutera. Det finns många principer som korsar varandras väg, precis som redogjorde för i sitt inlägg. Å andra sidan måste man ställa sig frågan: Hur stort är det praktiska problemet? Hur många är det som har blivit omskurna och i efterhand beklagat sig över det? De finns säkert, men min praktiska erfarenhet, det vill säga samtal med judar och muslimer i den egna bekantskapskretsen eller i min närhet, är att de inte beklagar att de har blivit omskurna. De har varit glada och lyckliga över att få tillhöra den religion och tradition som de är en del av. Det perspektivet försvinner lite i resonemang. Jag tycker att det är viktigt att man har det grundläggande barnperspektivet. Jag är rädd för, herr talman, att det är fler unga pojkar och flickor än de 3 000 pojkar som enligt socialministerns svar omskärs i far illa inte på grund av omskärelse utan för att de utsätts för fysiska och psykiska övergrepp. Jag tycker att det är ett långt viktigare problem för såväl oss förtroendevalda som socialministern att på olika sätt agera för att skapa bättre miljöer för alla de unga människor i vårt land som far illa fysiskt och psykiskt. nämnde det inte, men har i sin interpellation också tagit upp frågan om kvinnlig omskärelse. Jag tror att det är viktigt att man i kammaren klargör den oerhört stora skillnaden mellan manlig omskärelse och kvinnlig omskärelse. Jag tvivlar inte på att är insatt i skillnaderna, men det är inte alla i samhället som är det. Precis som pekade på kan manlig omskärelse ha en religiös eller kulturell innebörd, men oftast kopplad till det religiösa. Det finns ingen religion som talar för kvinnlig omskärelse. Det är en tradition och ett bruk som inte har med religion utan med könsstympning att göra. Det är ett fruktansvärt övergrepp. Därför är det viktigt att i ett sådant här samtal klargöra att manlig omskärelse är ljusår från de övergrepp som kvinnor utsätts för genom kvinnlig omskärelse. 25 Socialminister (): interpellation berör en fråga som jag tror spelar väldigt stor roll för en ganska liten grupp i vårt land. För människor som befinner sig utanför den kretsen är det inte alltid lätt att ta till sig resonemangen, kulturen, traditionen och de religiösa tankegångarna bakom. Det gör att man måste närma sig frågorna med stor respekt och ödmjukhet. Det anser jag att också gör. Jag har ju varit med ganska länge i och minns ett par uppmärksammade rättsfall som just handlade om omskärelse som hade genomförts. Det blev en larmklocka till den dåvarande regeringen att genomföra ett tankearbete omkring detta. Man tillsatte en utredning som gick igenom frågan. Det landade i en rekommendation till regeringen. Regeringen kom med en proposition till . Jag minns de långa intensiva diskussioner vi hade i min partigrupp . Jag tror att det var på likartat sätt i samtliga riksdagspartier. Om min minnesbild är rätt var det ett parti som motsatte sig propositionens innehåll, men i de sex övriga partierna röstade nästan varje ledamot för, efter långt funderande. En av grunderna är naturligtvis respekt för religionsfrihet, vilket ju är en viktig del av den svenska konstitutionen och de mänskliga fri- och rättigheterna. En annan handlar om ett resonemang om vad som händer om man förbjuder ingreppet. Kommer det att försvinna? Nej, sannolikt inte, resonerade vi . Sannolikt kommer vi att få se vad som ibland slarvigt kallas för köksbordskirurgi där mindre skickliga personer utför ingrepp som kan få mer dramatiska konsekvenser för de pojkar det handlar om. Mitt parti och, med ett undantag, de andra partierna landade i att den kloka linje vi borde välja var att tillåta och ge landstingen möjlighet att utföra ingreppen. Som jag sade i mitt svar har landstingen hanterat detta på olika sätt. tittade på den här frågan på uppdrag av den dåvarande regeringen. Jag tror att uppdraget gavs 2006. Man kom tillbaka med en redovisning 2007. Utifrån de slutsatserna har vi funderat över hur vi ska gå vidare. Kommuner och Landsting har sagt att man inte tycker att det ska lagstiftas. Däremot har man beslutat om en rekommendation till landstingen för att säkerställa att alla erbjuds omskärelse också på icke medicinska grunder. Jag har inte någon annan uppfattning än 2001, när jag tror att beslutet togs i . Jag tror att det är den kloka linjen av religionsfrihetsskäl och för att alternativet inte är att det kommer att försvinna utan att det kommer att ske ändå och på ett sätt som jag inte tror att någon av oss vill medverka till. Då blir konsekvenserna för den enskilde pojken dystrare, tror jag. 26 (): Jag uppskattar att debattera med socialministern, och jag tror att svåra principiella och etiska frågor intresserar oss båda och mår väl av att diskuteras. Vad gäller äktenskapsbegreppet tycker vi lika, vad gäller rätt till dödshjälp i mycket svåra situationer hade vi olika ingångar liksom även i den fråga vi nu diskuterar. Ett svenskt landstingsråd har uttalat att eftersom barnen annars kan omskäras av klåpare är det nödvändigt att barnkirurger i stället gör det. Socialministern använder också det argumentet. Jag tycker att det är ett mycket passivt argument. Om efter en djupgående diskussion och utredning till exempel skulle besluta om en åldersgräns för när omskärelse tidigast får utföras ska ju detta liksom andra statliga regelverk respekteras. Att fastställa regelverk är ju också en signal till förändring och ett sätt att ta ansvar och peka ut en färdriktning, medan ett passivt accepterande av att detta bör fortsätta och att landstingen ska åläggas att utföra ingreppen ju bara cementerar och förstärker nuvarande tingens ordning. Menar socialministern verkligen att nuvarande princip om föräldrarnas rätt att oåterkalleligt låta operera bort pojkars förhud inte står i strid med pojkens integritet och rätt att själv fatta sådana beslut, både vad gäller vilka operationer han vill genomgå och sina framtida religiösa vägval? Jag har också förundrats över de mycket blandade motiv som lyfts fram för att motivera varför pojkars könsorgan är felaktigt skapat och därför behöver korrigeras genom ett kirurgiskt ingrepp. Jag tror att mycket beror på den djupa traditionen och på att man vill finna argument för varför den behöver leva vidare utan förändringar ens vad gäller tidpunkten när ingrepp ska vara möjligt. Man ska självfallet kunna omskära sig om man är myndig. Jag vill faktiskt att socialministern utvecklar hur respekten för andra människors integritet och rätt till sina kroppar så som de är skapade kan förenas med att andra människor låt vara föräldrar tillerkänns rätten att besluta om bortoperation av del av könsorganet hos sina små pojkar. Jag får inte ihop det, socialministern. Innebär inte religionsfrihet och rätten till personlig integritet i vårt århundrade att det är varje myndig individ som fattar sådana långtgående beslut, och inte föräldrarna för sina barns räkning? Den svenska lagen har en mycket anmärkningsvärd passus, nämligen att det lilla barnet ska tillfrågas om det är med på sina föräldrars begäran om att operera bort dess förhud, och ska då kunna säga nej. Det är självfallet ett fullständigt orimligt ansvar att lägga på ett litet barn, som ju dessutom rimligen följer sina föräldrars råd och traditioner. Jag hart svårt att se denna, som jag tycker, absurda skrivning som något annat än bevis på ett dåligt samvete hos lagstiftaren. Jag har hämtat några fakta om detta från . Omskärelse har ju mycket gamla traditioner och kanske av världens män är omskurna , främst inom judendomen och islam. Skälen för att låta sig omskäras , eller för att andra fattar det beslutet åt en, är religiösa, kulturella, i någon mån medicinska och i någon mån estetiska. I den anglosaxiska världen i blev också omskärelse en utbredd företeelse .