prot · GW0960 · 2009-01-21 00:00:00 — Det kommer också till tydligt uttryck i partiernas motioner och även i de anföranden vi har lyssnat på . Det har i motionsfloran också framkommit önskemål om att skapa fasta och låsta regelverk som ska användas vid försäljningar av statliga företag. Det är lättare sagt än gjort och dessutom inte någon särskilt bra idé. Varje affär är unik. Varje affär måste få vara unik med sina särskilda förutsättningar. Därför är ett enhetligt regelverk inte någonting som vare sig är särskilt lämpligt, bra eller möjligt. I stället måste självfallet olika strategier tillämpas för olika bolag. Varje försäljningsprocess måste utformas med utgångspunkt i respektive företag just för att det ska vara en försäljningsprocess där man får rätt pris för det man säljer och inte en utförsäljningsprocess där man inte får rätt pris. Det är stor skillnad på de båda uttrycken, vilket vi kanske får anledning att återkomma till i en och annan replikväxling. Som har sagts tidigare måste varje försäljning anpassas till det rådande marknadsläget. Det har vi sett goda exempel på . Det måste göras så att försäljningen ger det bästa möjliga affärsmässiga utfallet för skattebetalarna. Jag skulle vilja nämna några ord om de försäljningar som har skett . granskning av försäljningen av vissa statliga bolag visade att den bedömning som regeringen gjorde beträffande inhämtandet av upplysningar från myndigheter, från organisationer och från enskilda innan regeringen begärde bemyndigande för försäljningarna inte stred mot regeringsformen. Den stod tvärtom i överensstämmelse med både det här och med vedertagen praxis. Det är fullständigt självklart att beredning sker i enlighet med regeringsformens krav. tillkännagivanden bör inte användas för att uttala den typen av självklarheter. Vi har rekordförsäljningen av Vin & Sprit för . De som ansågs vara kvalificerade bedömare på området anade att det skulle vara bra om staten kunde få för Vin & Sprit. Kraxandet från olyckskorparna tar sig allehanda uttryck. vill utöka ägandet. vill enligt sina ideologiska principer att staten snarare ska äga fler bolag, som gärna konkurrerar på affärsmässiga villkor, än de bolag som regeringen har fått bemyndigande att sälja, såsom Vin & Sprit. Affären med Vin & Sprit tog många på sängen, inte minst dem från oppositionen som omgående och förmodligen utan att ha tagit del av hela affärens innebörd i pressmeddelanden gick ut och kritiserade regeringen för att ha sålt Vin & Sprit för billigt. Det var väl ett av mest minnesvärda självmål. Försäljningen av Vin & Sprit, herr talman, är ett tydligt exempel på en god affär. Därigenom har vi också kunnat minska statsskulden. Sammantaget innebär detta också möjligheter till god förvaltning av det statliga ägandet genom att man fokuserar på de bolag som staten bör äga och som staten av olika skäl har anledning att äga. Vi ser fram emot att kunna renodla statens roll som ansvarstagande ägare för de bolag som man fortsätter att äga det finns bemyndigande att sälja ytterligare statliga bolag och att kommande försäljningar ska ske vid lämpligt tillfälle. Och bolagen ska inte säljas till vilket pris som helst och inte till varje pris, utan till rätt pris. 90 () replik: Det talas mycket om ideologi den här eftermiddagen, och det är väl inget fel i det. Det är jättebra. Det är också bra att det finns olika uppfattningar. Då skärps argumenten, och skillnaderna blir tydliga. Därom tror jag inte att vi har någon delad uppfattning. Däremot tycker jag att det finns anledning att lufta argumenten lite ytterligare. En av statens uppgifter är att bedriva regionalpolitik att se till så att samma förutsättningar gäller för befolkningen oavsett om man bor i glesbygd eller i storstadsmiljö. är ett exempel på en sådan verksamhet som ska bedrivas på det här sättet. Posten är en annan. Om man då ska försälja dessa verksamheter föreställer jag mig att det inte finns någon kapitalist som är så dum att han lägger ned stora pengar där det bor 4 personer per kvadratkilometer. Han lägger pengarna där det finns 4 000 personer per kvadratkilometer. Det är där som pengar finns att hämta. Vad händer då med de 4 som bor i glesbygd? Vilken service får de? En av uppgifterna för staten är att bedriva statlig verksamhet. På så sätt får vi en regionalpolitik som ger folk möjlighet att bo i hela landet. Sedan blev jag aningen förvånad när jag lyssnade på . Enligt argumentation ska allt som staten ska reglera med regler säljas ut. Det går inte ha regler och statlig verksamhet . Vi reglerar också polisen. Ska den också säljas ut? 91 HANS () replik: Det var en rejäl tvist som fick in på slutet. Jag kan missminna mig, men jag tror inte att någon riksdag har givit något som helst bemyndigande att ens sälja ut en axelklaff av polisens tillgångar. Jag tror att vi kan lämna den saken. Polisen, stay where you are! Jag tyckte att den ideologiska synen framgick väldigt tydligt av inledningsanförande. Här handlar det om att återta bemyndiganden. Här handlar det om att gå tillbaka till den tid då Socialdemokraterna själva satt i regeringsställning. Kom ihåg att det fanns ett antal bemyndiganden om att sälja statliga bolag som ni hade regeringsmakten. Det verkar som om den delen av historien ganska lätt har suddats ut. Det fanns faktiskt bemyndiganden om att sälja . och Posten är intressanta exempel. Vi har haft en lång och intensiv debatt i den här kammaren om apoteksmonopolets upphörande. I det fallet handlar det inte, vilket nästan vill antyda, att statens hela andel av ska försvinna. Staten kommer tvärtom att behålla en stor andel av . Servicen kommer att kunna förbättras. Det är en av de viktiga delarna i den här förändringen av monopolet. När det gäller Posten har vi sett samgåendet mellan den danska och svenska posten som ett medel att stärka den affärsmässiga utvecklingen av Posten och skapa bättre förutsättningar för att upprätthålla den samhällsomfattande posttjänsten, inte minst i glesbygd och inte minst för privatpersoner. Detta var syftet med Posten. Skräm inte med den varg som inte har kommit, ! 92 () replik: säger att alla apotek inte ska säljas ut. brukar regeringen hävda här i kammaren att företagen ska bedriva verksamhet på likvärdiga villkor. Är det likvärdiga villkor att staten, vad jag förstår, ska ställa krav på de delar som är kvar av att bedriva den mer kostnadskrävande servicen ute i glesbygd som det privata kapitalet, som äger apoteken där det bor 4 000 människor per kvadratkilometer, ska få plocka hem vinsterna på den delen utan att på något sätt ta ansvar för helheten och den regionalpolitiska utjämningen? En annan ideologisk fråga som är uppe nästan i den här kammaren är ordet valfrihet. I stället för att man ska ha en service som samhället består med ska det finnas en katalog med olika aktörer. Sedan ska konsumenten välja. De pensionärerna som jag träffar på pensionärsmötena är oerhört upprörda över detta. Man har jobbat hela sitt liv för att få en god service på sin ålderdom, och den ska vara lättillgänglig. Man ska inte behöva sitta med en stor katalog och läsa någonting som man har väldigt svårt att förstå och jämföra den ena med den andra. Man vill ha det lättillgängligt. Jag återkommer till Apoteksfrågan eftersom den är ett så tydligt exempel. Varför ska jag, som bor där det bor 4 000 människor per kvadratkilometer, behöva läsa ut vilket apotek som är viktigast? Är det inte bra med den service vi har? 93 HANS () replik: Jag får nästan intrycket att sätter begreppet tillgänglighet och att inte kunna välja på samma nivå. Att kunna välja bland flera alternativ är, om något, tillgänglighet. Vi har diskussioner om apoteksmonopolets upphörande. Jag tycker faktiskt att det finns ett ansvar hos både oppositionen och majoriteten att ge en rimlig och rättvis bild av vad som händer och vilket beslut som har fattat. Det handlar inte om att sälja alla apotek. Staten kommer att behålla en mycket stor ägarandel av apoteken. Genom att sprida ägandet kommer man också att kunna göra valfriheten större. Det gläder mig att tar upp begreppet valfrihet. Det diskuteras alltför lite i den politiska debatten, inte minst när det gäller den offentliga servicen. Jag håller inte med om att fler möjligheter att bedriva apoteksverksamhet skulle vara ett problem i regionalpolitiska sammanhang. Vi har haft den debatten. Vi kommer säkert att ha den framöver. Posten och apoteken är faktiskt funktioner där det finns ett samhällsintresse. Det är också därför som regeringen och den nuvarande majoriteten, som förhoppningsvis blir en ganska bestående majoritet, inte har lagt fram något förslag om att ta bort ägarandelen från staten när det gäller Posten och . Det här är att skrämmas med den varg som ännu inte har ylat. 94 () replik: Den här vargen kanske ylar , . Det vet vi inte någonting om. Hela ditt anförande var en argumentation för fortsatt utförsäljning. Du tog också upp massvis med argument varför. Vi ska renodla den statliga verksamheten. Det ska råda sund konkurrens, och därför ska vi inte heller äga. Det som skulle tala för ett ägande är att det finns starka samhällsintressen. Men du ger inte några som helst exempel på vilka företag du diskuterar och tänker dig. På vilket sätt skulle konkurrensen förbättras på marknaden om vi säljer ut , , , med flera statliga företag? På vilket sätt förbättrar vi då konkurrensen på marknaden? Det måste ni förklara. Vi ska också sälja ut när marknadsläget är det bästa möjliga och till rätt pris. När vet vi att det är det bästa läget? När vet vi att vi får det bästa priset? Det går inte att svara på den typen av frågor. Det bästa läget kanske är just . Det är poängen i våra resonemang om varför vi tycker att vi ska återta bemyndigandet. När vi i pratar om statligt ägande pratar vi utifrån att det är viktigt att staten har ett starkt inflytande över infrastrukturen i . Då pratar jag också om den finansiella infrastrukturen som är grundbulten för att samhället ska fungera. Det är själva blodomloppet. Det vill ni ytterligare försämra genom att sälja ut de två vi har, och Nordea. 95 HANS () replik: Det är just detta som är det viktiga med ägandet: ansvaret. Jag kommer ihåg då vi hade motsvarande debatt. Jag började då mitt anförande med att säga att ägande förpliktar. Ägande förpliktar i alla sammanhang. tar upp exemplen och , som om de skulle läggas ut på Blocket eller säljas på något annat sätt. Men det är ju faktiskt helt klart: ska icke säljas. ska icke säljas. Under den här mandatperioden är det sex bolag av statens totalt 55 som det finns ett bemyndigande att sälja. När det gäller Nordea var det den finansiella krisen som gjorde att staten då fick gå in och vara städgumma. Men den regering som satt vid makten därefter gjorde inga ansträngningar att återställa ordningen och återföra banken till den rimligt fria marknad där den borde figurera . Jag tycker att det är lite intressant när frågar vad som är det bästa läget. och har i många sammanhang talat om åtminstone när det sämsta läget är. Det är nämligen varje gång det ska säljas. Varje gång som ett statligt bolag det kan vara en aktie eller någonting över huvud taget ska säljas är det fel. Det är fel tajmning. Det är fel process. Det är fel på det mesta. Där har vi i alla fall fått ett svar. När är det som sämst att sälja? Men när är det då som bäst att sälja? Där tycker jag att det är ganska intressant att det inte finns någonting i den kritik som har kommit från oppositionen om vad som skulle ha varit bättre, till exempel i Teliaaffären. Skulle det ha varit tidigare, eller aldrig? 96 () replik: är det så att historiebeskrivning inte stämmer riktigt med verkligheten. Vi har från sida varit med tidigare och sålt ut företag när vi har tyckt att det varit nödvändigt och det inte fanns några starka skäl för statligt ägande. Sådana ställningstaganden kommer vi att göra från fall till fall. När det gäller de här bolagen har vi varit emot försäljning, men inte utifrån om priset har varit rätt eller fel. Det är ju jättesvårt att bedöma. Egentligen är det väl så att marknaden alltid hävdar att priset är det rätta. Det är ju det man får betalt. Det handlar mer om långsiktigheten är detta en god affär? För Vin & Sprit fick vi 55 miljarder, sade . Det stämmer inte. 62 miljarder fick vi in. Det är väldigt mycket pengar, men om det är en god affär på lång sikt vet vi inte. Det får liksom historien utvisa. Däremot vet vi nu att 60 stycken har fått gå på grund av omstruktureringen av Vin & Sprit. Det är en sanning som vi har i alla fall. I övrigt har jag inte fått reda på så mycket. Det vi har en klar bild av är att man från moderat håll säger att och inte ska säljas. Från håll har vi en helt annan syn. Där är ett potentiellt objekt för försäljning. Det här får ni väl slita med inom alliansen. För vår del är det oerhört viktigt att viktig infrastrukturell verksamhet ägs av staten, för den har ett annat syfte än bara det kortsiktiga vinstintresset. Det finns ett nationellt syfte att den och dess verksamhet finns tillgänglig över hela landet. Det är det som är den stora skillnaden mellan vår politik och alliansens politik. 97 HANS () replik: Det är den här kammaren, , som beslutar och ger bemyndigande om att sälja eller att förändra ägandet i stora drag. Och här finns det ingenting inget underlag eller beslut om bemyndigande om att sälja eller något av de bolag som nämner. Jag tycker att , , och även Posten är exempel där det finns anledning för staten att ha ett engagemang och att ha det via ägande. Men det kan förändras . Jag tycker till exempel att den diskussion som har funnits om ägarandel i är ganska intressant. Å ena sidan bygger man nya kolkraftverk. Å andra sidan kan man säga att tar ett ansvar i ett annat land genom att bygga moderna kolkraftverk som är bättre än dem som rangeras ut och genom hanteringen av koldioxid. Då är frågan: Tycker man att det är en bra idé att frånhänder sig det ansvaret och kanske lämnar över, säljer, till någon annan ägare som inte tar det ansvaret? Det finns en komplexitet när det gäller . Ska svenska bolag agera på det viset på utländsk mark? Jag tycker att vi kan diskutera det, och det kommer vi att få anledning att göra både den här mandatperioden och kommande mandatperioder. Att sälja i sin helhet det vet , alla i kammaren och också alla andra som lyssnar på den här debatten är inte aktuellt. tog upp i sitt inledningsanförande att den som tänker följa sina principer ska man vara rädd för i politiken. Ja, om man inte ska vara rädd för hoppas jag att det inte beror på att saknar principer. Debatten har visat att det finns många principer vad gäller synen på statligt ägande. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 10 § Kommunala kompetensfrågor m.m. Föredrogs betänkande 2008/09:KU5 Kommunala kompetensfrågor m.m. (prop. 2008/09:21). 98 (): I detta betänkande behandlas propositionen Kommunala kompetensfrågor m.m. tillsammans med 16 motioner från allmänna motionstiden och 2008 jämte två följdmotioner från Socialdemokraterna och som vänder sig mot regeringens lagförslag när det gäller kommunernas kompetens att ge bidrag till byggande av väg och järnväg. Två reservationer från Socialdemokraterna, har avgetts i fråga om kommunernas befogenheter att ge bidrag till byggande av väg och järnväg respektive i fråga om kraven på affärsmässighet i förhållande till kommunallagens förbud för kommuner att driva näringsverksamhet med vinstsyfte. Jag kommer i mitt anförande framför allt att belysa dessa reservationer och yrkar redan nu bifall till reservationerna 1 och 2 i betänkandet. I regeringens proposition Kommunala kompetensfrågor m.m. föreslås en utvidgning av kompetens av lokaliseringsprincipen som innebär att bidrag får lämnas till byggande av väg och järnväg som staten ansvarar för. Det föreslagna undantaget är endast tillämpligt om det finns särskilda skäl. Som särskilda skäl anges att projektet ska ha regional nytta för ett större område än varje enskild kommun. Den nya trafiklösningen måste också markant förbättra kommunikationsmöjligheterna i området, till exempel underlätta arbetspendling och skapa större arbetsmarknadsregioner eller främja företagsetableringar och utveckling av befintliga företag. I framför allt storstadsregioner kan det enligt regeringen handla om investeringar som löser upp flaskhalsar i trafiknätet och därmed möjliggör ökat bostadsbyggande och andra exploateringar. Vad som i övrigt kan utgöra särskilda skäl får enligt regeringen avgöras genom rättspraxis. Det som regeringen anger som skäl för att kommuner ska kunna lämna bidrag till byggande av väg och järnväg är själva kärnan i varför det finns ett statligt finansieringsansvar för infrastrukturen i landet och för att det ska kunna ske på lika villkor för alla kommuner i hela landet. Vi yrkar avslag på denna utvidgning av principiella skäl, vilka dessutom stärks av att det finns en betydande osäkerhet om hur staten kommer att organisera sitt ansvar för infrastrukturen i form av vägar och järnvägar. Prioriteringar och genomförande av statliga infrastrukturprojekt ska inte på det föreslagna sättet påverkas av vilka kommuner som kan skjuta till bidrag. Man ska inte heller skjuta över ett finansiellt statligt ansvar på kommunerna då det tar utrymme från andra viktiga saker som kommunerna ska göra. Det innebär att en sammanhållen och rättvis planering av utbyggnad av infrastruktur påverkas negativt då ekonomiskt starka kommuner får en gräddfil vid infrastruktursatsningar i strid med den planering och prioritering som görs på statlig nivå. Det är för övrigt svårbegripligt att regeringen väljer att ta fram detta förslag när det pågår omorganisationer inom både och med förslag om delvisa bolagiseringar av verksamheten. Dessutom utgör slutbetänkande en grund för framtida nya organisationsformer. Det är inte rimligt, med så stor osäkerhet om framtida organisationsformer, att föreslå genomgripande förändringar i ansvarsfördelningen. Man bör invänta dessa. Den andra reservationen, fru talman, vill jag också belysa. I propositionen om kommunala kompetensfrågor, som vi nu diskuterar, beskrivs i 1 kap. 3 § verksamhet som ska bedrivas på affärsmässig grund som undantag för bland annat 2 kap. 7 § kommunallagen, eller som det står i det nya lagförslaget, trots bestämmelsen i 2 kap. 7 §. Hur tolkas bestämmelsen ? Jo, enligt denna bestämmelse får kommuner och landsting bedriva näringsverksamhet om den bedrivs utan vinstsyfte och går ut på att tillhandahålla allmännyttiga anläggningar eller tjänster åt medlemmar i kommuner eller landsting. Kravet att det kommunala företaget inte får drivas med vinstsyfte innebär inte att företaget inte får ge vinst. En viss vinstnivå är nödvändig om företaget ska kunna ha en relativ självständighet och överlevnad . Däremot kan vinsten för de kommunala företagen inte vara ett syfte. En viss vinst kan dock vara en förutsättning för att tillgodose syftet med att tillhandahålla allmännyttiga anläggningar och tjänster. I förarbetena framhölls att bestämmelsen i 2 kap. 7 § inte ställer upp något absolut vinstförbud. Vad den aktuella bestämmelsen uttrycker är att syftet i huvudsak inte får vara att bereda vinst. Enligt regeringen innebär den nu föreslagna bestämmelsen inte någon förändring i sak jämfört med tidigare bestämmelser. Enligt vår mening innebär bestämmelsen en omtolkning av begreppet affärsmässig grund och därmed ett helt förändrat synsätt när det gäller villkoren för näringsverksamhet. Även ett enigt SKL, Kommuner och Landsting, anser att regeringen gör en omtolkning av bestämmelsen; kommuner och landsting som berörs av bestämmelsen anser alltså detta. Vad innebär omtolkningen av gällande rätt? Den innebär att kommuner och landsting ska driva kommunala företag med vinst som syfte eftersom man undantar 2 kap. 7 § kommunallagen. Denna omtolkning har även stor betydelse för andra utredningar, exempelvis utredningar om allmännyttans villkor, där begreppet affärsmässig grund också diskuteras. Banar detta betänkande väg för att kommuner ska driva kommunala bostadsbolag i vinstsyfte? Och blir denna omtolkning av gällande rätt riktmärke för kommande utredningar och lagförslag inom detta område? Regeringen har i budgetpropositionen aviserat att en utredning kommer att tillsättas för att se över vissa frågor inom området konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor. Varför görs då detta undantag nu? Varför inte invänta utredningen? Om avsikten är att ge kommunerna möjlighet att bedriva verksamhet med vinstmaximering som mål krävs en uttrycklig kompetensutgivande reglering. Det är inte acceptabelt att det i stället nu görs genom en omtolkning av gällande rätt. Vi anser följaktligen att undantaget från 2 kap. 7 § kommunallagen i 1 kap. 3 §, förslaget till lag om vissa kommunala befogenheter, ska utgå i avvaktan på att frågan får den ingående behandling i utredningssammanhang som den kräver. Med detta sagt, fru talman, vill jag återigen yrka bifall till reservationerna 1 och 2. 99 (): Det nu aktuella betänkandet handlar om kommunala kompetensfrågor med mera. I betänkandet finns från högerregeringen bland annat förslag om att det ska ske ändringar i lagen om kommunala befogenheter och i väglagen. Regeringen tycks aldrig sluta att plottra och ändra i allting. Så går det, mina vänner, med en högerregering. Allt ska raseras . Varför förändra något som fungerar bra? Jag säger inte att man inte kan göra saker bättre för det kan man alltid, men att försämra, som är fallet, är åtminstone inte melodi. I förslaget vill regeringen att kommuner och landsting ska få lämna bidrag och förskottera utbyggnader av vägar och järnvägar. Det kommer att leda till att kommuner med stark kassa kan dra i gång projekt och på så vis röra till det ordentligt i planeringen på den statliga nivån. Ska de statliga infrastrukturprojekten verkligen påverkas av vilka kommuner som har råd? Svaret är enkelt: Nej. Varför då luckra upp och rasera det som fortfarande fungerar bra, det vill säga den princip vi har om att vägar och järnvägar finansieras med hjälp av statliga medel? Högeralliansens förslag innebär det som de själva så ofta talar om, nämligen utanförskap. Ett utanförskap som ni i alliansen skapat för många människor ska nu också gälla för många kommuner. På individplan eller, som , på det kommunala planet är det alltid de som har en ekonomiskt stark kassa som kommer att klara sig och de andra hamnar alltid vid sidan av. Det är högerpolitik. Jag yrkar härmed bifall till reservation 1. I propositionen Kommunala kompetensfrågor finns frågetecken som är svårtolkade när det gäller förslag till ändringar av den verksamhet som bedrivs av kommuner och landsting men inte i vinstsyfte. ligger i förslaget en omtolkning av begreppet affärsmässighet, alltså ett helt annorlunda sätt att se på vilka villkor som gäller för verksamhet. Också SKL, Kommuner och Landsting, anser att regeringen gör en omtolkning av bestämmelserna. SKL har besökt och redogjort för sin syn på de ändringsförslag som regeringen lagt fram. SKL:s tolkning av förslagen har genom remissförfarande även getts regeringen till känna. När SKL inför utskottets behandling av ärendet besökte oss senhösten 2008 överlämnades en handling där de redogjorde för sin syn på ändringsförslag som regeringen lagt fram. I den handlingen står bland annat att läsa: Av författningskommentaren framgår att någon förändring i sak jämfört med tidigare bestämmelser inte är avsedd. Bestämmelserna har dock utformats så att det framgår att begreppet affärsmässig grund innebär ett undantag från såväl självkostnadsprincipen som förbudet mot att driva företag i vinstsyfte. Att begreppet affärsmässig grund innebär ett undantag från förbudet mot att driva företag i vinstsyfte har emellertid inte stöd i några förarbeten till de lagar där begreppet förekommer . Det är dessutom oklart hur undantaget ska tolkas. Innebär det ett krav på att kommunerna ska bedriva vinstsyfte eller får man bara göra det?