prot · GW09137 · 2009-06-23 00:00:00 — Utskottet anser att myndigheterna bör finansieras inom den befintliga EU-budgetens ramar och att systemet bör ses över inom två eller högst . Utskottet menar också att den finansiella tillsynen bör bedrivas av enbart en myndighet på EU-nivå och att det ytterligare bör övervägas att tillsynsmyndigheter på EU-nivå ska kunna utse direkt tillsyn över enskilda institut. Under den gångna helgens toppmöte kom stats- och regeringscheferna fram till en enig uppgörelse som står i god överensstämmelse med det utlåtande finansutskottet föreslår att godkänna. föreslår att avslutar ärendet. Utlåtandet kommer att skickas till regeringen för kännedom och till . Jag yrkar bifall till finansutskottets förslag. 26 (): Jag ska inte repetera vad som har sagts här, men i det här utlåtandet finns två intressanta rollfördelningsfrågor. Den ena frågan gäller att det finns ett resonemang om kommissionens ställning gentemot rådet och . Man pekar på att får vidgade befogenheter till och med kraftigt ökade befogenheter i och med att Lissabonfördraget förhoppningsvis godkänns i . En parlamentarikers ryggmärgsreaktion är att vi utan vidare spisning ska acceptera att kommissionen får en svagare ställning. Rådet är allmänt sett en bevakare av de mindre ländernas intressen. Av det skälet har vi från svensk sida alltid stött kommissionen som institution. Just i den här typen av sammanhang är det extra viktigt eftersom det här egentligen inte rör sig om en konflikt mellan effektivitet och fördelning, som det ofta finns, utan här är effektivitetsaspekten helt överordnad. I det sammanhanget är det viktigt att vi inte utan vidare spisning låter eller rådet helt och hållet hantera denna fråga. Vi från svensk sida ska betona kommissionens viktiga roll. Den andra frågan gäller vem man ska välja som ordförande i den europeiska systemrisknämnden. Som påpekade är utlåtandet delvis överspelat. Vid Europeiska rådets möte under midsommarhelgen beslöt man att ska stödja upprättandet av en europeisk systemrisknämnd som kommer att övervaka och bedöma potentiella hot mot den finansiella stabiliteten och, i förekommande fall, utfärda riskvarningar och rekommendationer om åtgärder samt övervaka deras genomförande. Ledamöterna i allmänna råd kommer att välja ordförande i den europeiska systemrisknämnden. Innebörden av detta är att ordföranden kommer att väljas bland centralbankscheferna i ECB:s allmänna råd. Tanken att de skulle välja någon utanför sin egen krets kommer inte att förverkligas. De kommer att välja en av sina egna. Jag tycker att det är bra att ECB har ett väsentligt inflytande. Jag ser väl snarare risken som har funnits i beredningen av frågan, och som kanske framgent också finns, nämligen att de gamla svenska ryggmärgsreaktionerna blir brittiska. Det ligger inte i vårt intresse att inta samma hållning i den här typen av frågor som . De har, som det förefaller, för evigt ambitionen att stå utanför euron, och de har som ett stort finansiellt centrum av betydligt större proportionell vikt för än vad finansiella centrum har för . De har en annan situation. Med ryggmärgsreaktioner menar jag att vi på något sätt alltid ska se till att det nationella går före det överstatliga och det europeiska. Det vore olyckligt i den typen av frågor, inte minst i de frågor vi nu diskuterar. Här är det fråga om att verkligen hindra en upprepning, det vill säga att få till stånd en effektiv paneuropeisk finansiell kontroll och tillsyn. 27 (): I det här meddelandet från framhålls behovet av att åtgärda de effekter vi har sett av den finansiella krisen. Vi från står bakom huvuddragen i utskottets utlåtande. Rent ut sagt står vi bakom hela utlåtandet eftersom vi inte har någon avvikande mening eller reservation. Det är lite ovanligt att säga det, men i det här sammanhanget står vi bakom utlåtandet. Det här är på ett så pass tidigt stadium att vi inte tror att det är lämpligt att sätta ned fötterna exakt än i alla detaljer. Detta är, precis som ordföranden i finansutskottet sade tidigare, ett ganska övergripande utlåtande som inte går in på detaljnivå. Vi tror att det är viktigt att det finns en myndighetsstruktur på EU-nivå i frågorna. Det är väl en av de erfarenheter vi har fått av den finansiella krisen att det inte räcker med att varje land ser över sitt, utan det behövs något på en högre nivå. Då kan man också diskutera om det behövs något ytterligare över EU-nivå för att ha en starkare finansiell tillsyn över marknaden. Där måste man sätta ett frågetecken och se över behovet. Det behövs något på högre nivå eftersom kapitalet rör sig fritt. Det gäller inte bara mellan EU-länderna, utan det gäller över stora delar av världen. Där måste man fråga sig vilka resurser och vilken tillsyn som kan behövas framöver. Det som saknas är ansvarsutkrävande. Vi ska ha en bra tillsyn, men vi måste också fråga oss vad tillsynen ska vara till. Vi måste se till att det finns någon att utkräva ansvar av. Det är viktigt att vi tittar vidare på de frågorna framöver. Det framgår i betänkandet att det här är en ändring från allmänna hållning att gå med på finansiell tillsyn på EU-nivå. Det kan det möjligtvis vara, men jag skulle vilja säga att det är en stor ändring bland de borgerliga ledamöterna, det vill säga att erkänna att det behövs en viss tröghet i det finansiella systemet, att det behövs en viss tillsyn, att inte släppa marknaden fri helt och hållet. Det är en av erfarenheterna från finanskrisen att det är av godo att det finns en viss tröghet och att det finns en tillsyn över hur systemet fungerar. Meddelandet från Europeiska kommissionen är ett steg i rätt riktning. Vi vet också, herr talman, att diskuterade dessa frågor och ställde sig bakom ett antal slutsatser som man nu ska jobba vidare med. Det fanns en diskussion även på bland vissa medlemsstater om mängden makt och vem som ska vara ordförande i dessa myndigheter på EU-nivå. Det är precis den diskussionen vi har i . Det speglar den diskussion som måste föras, det vill säga hur mycket makt och vem som ska ha makten. Jag kan därför ha stor sympati med de reservationer som finns från Socialdemokraterna och Vänstern om att värna den oberoende ställningen. Vi från svensk sida har god erfarenhet av den oberoende ställningen. Det är något vi också bör driva på EU-nivå framöver när tar över ordförandeskapet och i praktiken är det land som ska ansvara för att kommissionens lagförslag förhoppningsvis kommer och sedan tröskas igenom och . Jag ser detta utlåtande från finansutskottet över meddelande som ett första bra steg i rätt riktning för en bättre tillsyn över den finansiella marknaden. 28 (): I dessa tider är det lätt och populärt att kritisera finanssektorn. Girighet, orimligt risktagande med andras pengar försatte världen i ett ekonomiskt chocktillstånd. Slappa regelverk och översmarta finansiella produkter gjorde inte saken bättre. Det är lätt att samla billiga politiska poäng, att rikta strålkastarskenet mot dessa finansmarknadens matadorer. Underförstått om det inte hade varit för dem hade världen varit mycket bättre. Till skaran av kritiker har och stats- och regeringschefer anslutit sig. nåddes vi av beskedet att medlemsländernas finansiella institutioner ska övervakas hårdare på övernationell nivå. Så ska ordningen återställas. Detta har stats- och regeringscheferna enats om. Det är i och för sig ett gammalt förslag som har lanserats på nytt i samband med helgens toppmöte, men hade kommissionen bättre lycka. Det förslag som tidigare avfärdats av en majoritet av medlemsländerna vann nu i krisens kölvatten starkt bifall. Bland de ivrigaste supportrarna återfinns våra svenska representanter. diskuterar kammaren detta förslag från . Vad kan då sägas om utskottets uppfattning? Det är på det hela taget ett väl avvägt yttrande. Utskottet har identifierat ett antal svagheter i kommissionens förslag och pekar på en rad olika områden som skulle kunna närmare övervägas för att förslaget skulle bli bättre. Men är synpunkterna också relevanta? Ja, det beror på. Det beror närmare bestämt på om de förutsättningar som kommissionens förslag bygger på är uppfyllda. De står och faller med idén om att krisens orsaker står att finna i den bristfälliga övervakningen av finansmarknaderna. Hur är det med den saken? Om det får vi inget veta. Kommissionen utgår uppenbarligen från att så är fallet men visar inte att det verkligen förhåller sig på det viset. Det är synd, för att inte säga oförlåtligt, att man hoppade över detta så viktiga steg, ty en förutsättningslös utredning om krisens orsaker hade visat på andra orsaker till krisen än de som vanligtvis diskuteras. I själva verket menar jag att den påstådda slappheten i det regelverk som nu föreslår ska stärkas inte har särskilt mycket med krisen att göra. Av detta vill jag inte frikänna finansvärlden från ansvar, men jag menar att det är en orimlig hållning att utgå från att dess företrädare ensamma skulle ha orsakat den kris som sveper över världen. I stället är krisen, som också har påpekats här av , ett resultat av de globala obalanser som byggts upp. Obalanserna har främst politiska förtecken och är en följd av en oförnuftig, för att inte säga oklok, ekonomisk politik, och detta i en rad viktiga länder. Obalanser måste korrigeras, och det är de korrigeringarna vi ser . Obalanserna uppstod på en rad olika plan, men det kanske viktigaste planet var det som handlade om den internationella handeln. Bytesbalanserna i världens länder drog helt enkelt isär. som vissa länder uppvisade allt starkare överskott uppvisade andra länder allt större och växande underskott. Och så måste det bli, herr talman, därför att summan av alla bytesbalanssaldon ska vara lika med noll. Överskott hos ett land blir med automatik ett underskott hos ett annat land. Så blev det därför att penning- och finanspolitiken inte i alla avseenden var särskilt klokt utformad. Man kan tycka att detta är ett akademiskt resonemang, men som sådant har det stora konsekvenser för världens länder. I de länder som uppvisade stora underskott ökade nämligen likviditeten på ett ibland okontrollerat sätt en likviditet som sedan via de finansiella institutionerna omvandlades till lån till konsumtionspigga medborgare. Nyckeln till de problem vi ser handlar alltså om den myckna och den billiga likviditeten. Men den skapas inte av de finansiella institutionerna utan genom den ekonomiska politiken. Det var ju länge sedan bankerna förfogade över egna sedelpressar. De största misstagen hittar vi i kapitalismens högborg . Enorma bytesbalansunderskott, budgetunderskott och underskott i den privata sektorn allt finansierat via lån utifrån. Det var främst kineserna men även och som försåg den amerikanska marknaden med pengar. Och marknaden formligen svämmade över av likviditet. På så sätt kan man säga att kineserna inte bara sålde billiga varor till amerikanerna, utan också lånade ut pengar billigt. Att det var billigt var bland annat en effekt av den ekonomiska politiken, via extrema lågräntepolitik. Till detta kan läggas en politik som även i ett annat avseende var tokig, nämligen den uppmuntran som gavs till fattiga individer i att också kunna förverkliga sin dröm om ett eget hem. Hade en vassare finansiell tillsyn kunnat hindra den katastrof som byggdes upp? Mitt svar är nej. Pengar har nämligen en vidunderlig förmåga att söka sig fram där motståndet är som svagast. Är delar av finansmarknaden reglerade söker sig likviditeten utanför de reglerade institutionerna. Det är en väl känd tes, inte minst för alla svenskar som minns den gamla svenska politiken en hårdreglerad finans- och kapitalmarknad som läckte som ett såll. Alla ansträngningar till trots från sida resultatet var och förblev klent. Pengarna smet förbi regleringarna och fann sin väg till hugade låntagare. Efter en intensiv reglerings- och tillsynsperiod fann den förre riksbankschefen , möjligen understödd av finansminister , för gott att avreglera marknaden. Pengars sätt att smita förbi regleringar har faktiskt inom den ekonomiska vetenskapen fått en alldeles egen term. Det kallas korsetten, eller Goodharts lag, om man så vill. Jag ser av åldern på de närvarande i kammaren att de alla vet vad en korsett är. Det var en sådan som vi kvinnor skulle plågas av, men den gjorde oss inte vare sig lättare eller smalare. Den hjälpte bara till att omfördela kroppsvolymer på ett annat sätt än naturen hade bestämt. Så är det med finansiell reglering och tillsyn. Det kan inte hindra likviditeten utan kan bara omfördela den. Det var lite om . Hur ser det då ut i de hårt drabbade EU-länderna och länderna i vår närhet, som och ? Bilden är faktiskt nästan identisk: Stora bytesbalansunderskott som finansierades av lån från andra länders långivare och skattebetalare. Så var det i , , , , , , , , med flera. Men lån utifrån ökar likviditeten, och pengar söker sig till dem som mest av allt vill låna inom den reglerade delen av marknaden eller utanför den reglerade marknaden, beroende på hur reglerna ser ut. Om det var som lånade ut till de amerikanska konsumenterna och husägarna, vem var det då som försåg de europeiska olycksfåglarna med lån? Ja, det var bland annat vi själva. Det överskott som vi skapade i statens budget, den privata sektorn och bytesbalansen slussades ut till exempelvis . Men vi var inte ensamma. , , , , , och för att bara nämna några gjorde på precis samma sätt. De egna överskotten slussades till andra länder där de lånades ut till den privata sektorn eller staten. Vi ville inte själva låna så därför lät vi någon annan låna. Med en klokare ekonomisk politik hade krisen om inte förhindrats i varje fall kunnat mildras. Nyckeln hittar vi inte främst i tillsyn av den finansiella marknaden, även om övertramp säkert har begåtts där, utan i hur den ekonomiska politiken har formats med avseende på balanskrav i staten, den privata sektorn och den externa handeln. Men så har vi inte gjort. När man tillåter att stora obalanser byggs upp i bytesbalanserna byggs också grogrunden för en kris upp. När dessutom valutakurserna är fasta så att obalanserna inte kan lösas genom förändringar i växelkurserna, när penningpolitiken görs expansiv genom låga räntor, är det då någon som tror att en vassare tillsyn från EU hade hjälpt? Inte jag i alla fall. Detta leder mig till min lätt tveksamma hållning till förslag. Inte förrän jag har fått övertygande bevis om att politiskt skapade globala obalanser är oskyldiga till krisen är jag beredd att oreserverat stödja förslag. Jag hade hellre sett att krisens orsaker först hade utretts noga och förutsättningslöst. Därefter och med stöd av de slutsatser som utredningen dragit kunde en klok politik formas. Vi har tid med detta. Med tanke på att den ekonomiska krisen tycks ha bottnat, eller i vårt fall är på väg att bottna, hade vi inte behövt skynda. Vi hade inte behövt skynda så mycket så att det ska sjösättas en ny och omfattande övernationell reglering. Brådska lönar sig sällan i det politiska livet bättre långsamt och rätt än fort och fel. Jag är inte emot regleringar, men regleringar har inget egenvärde. De ska fylla sitt syfte, ta sikte på de verkliga problemen och vara utformade på en sådan nivå att måluppfyllelsen blir så stor som möjligt. Det hade varit tacknämligt om utskottet till sina övriga alldeles utmärkta synpunkter också fångat upp dessa helt centrala aspekter i sitt utlåtande. 29 () replik: Jag tackar för hennes uttalande om att vi har ett väl avvägt yttrande. Jag kan hålla med om i många av resonemangen som förde, inte minst om att det i grund och botten handlar om en sund makroekonomisk politik och att det är där grundproblemet ligger. Mycket av den avart vi ser på finansiella marknaden handlar just om att man utnyttjar de obalanser som finns i ekonomin. Här tror jag att vi ibland smiter undan diskussionen för lättvindigt. Här ligger det en poäng i vad säger. Det är värt att notera att två olika organ som ska bildas enligt förslaget. Ett av dem är ett makroorgan som ska titta på stabilitetsfrågorna och ha till särskild uppgift att bevaka obalanser i ekonomin och se vad de kan skapa för hot mot det finansiella systemet. Det organet tror jag gör att vi har en extra varningsklocka eller åtminstone ett organ som har till uppgift att hålla ögonen på denna typ av utveckling och ha ett speciellt ansvar för detta. Det gäller kanske också att tydligare varna och mer resolut utfärda rekommendationer när det gäller exempelvis den utveckling vi har haft i och en del andra länder där det helt enkelt har gått lite för fort. Vi har också en utveckling, förutom krisen, där vi ser att allt fler banker och finansinstitut jobbar över flera olika länder. Vi bildar då kollegium av finansinspektioner med olika länder för att försöka hjälpas åt att utöva tillsyn. Här finns en del problem. Man kommer inte alltid överens och det är praktiska samordningsproblem. Här behöver man gemensamma tag, gemensamt ansvarstagande och kanske en del gemensamma riktlinjer. I värsta fall behöver man också beslut av något övernationellt organ när det gäller vissa tvister. Ser inte värdet i den delen av att man bildar den här typen av makro- och mikroorgan för att förstärka tillsynsfunktionen på europeisk nivå? 30 () replik: Jag kan gott se att det finns en poäng med detta. Dock har jag, precis som utskottet, en rad invändningar. Att låta makroorganet sortera under Europiska är ett komplett feltänk. Det är som att låta pyromanen stå för brandförsvaret. Problemet är, precis som jag konstaterade och försökte beskriva, att obalanserna bland annat har uppstått genom att vi har haft en felaktig penningpolitik. Ska man då låta ett organ som det som föreslås ligga under den aktör som formar penningpolitiken har vi inte den armlängds avstånd som bör finnas mellan den som formar politiken och den som övervakar den. Ska vi ha ett organ som övervakar ska man se till att det håller sig långt borta från . Då kanske man kan få lite udd och stuns i det organet. Det som kommissionen föreslår är inte helt och hållet feltänkt. Men när man fokuserar så mycket på den finansiella tillsynen av marknaden tenderar man att avstå från att titta på det som är det verkliga problemet, vilket jag menar är makropolitiken. Därför hade jag hellre sett att man börjat med makropolitiken och sagt: Vad kan vi göra här för att minimera risken för framtida kriser? När man väl har löst den biten får man kanske gå vidare och titta på det som ligger under och fundera på hur man ska göra med den delen av ekonomin så att den inte ska sätta käppar i hjulet för den övergripande makropolitiken. 31 () replik: Jag tror att det är viktigt att man använder sig av den kompetens som finns inom ECB för makroorganets verksamhet. I annat fall ska man bygga upp något helt fristående och får då bygga upp två helt olika apparater och analysverktyg. Det skulle skapa förvirring på ett plan som inte gagnar en stabil ekonomisk utveckling. Kommissionens förslag på detta område innebär att vi får bättre resurser att åtminstone ha varningsklockor i gång. När det gäller mikroorganens tillsynsfunktioner tror jag att får vi bättre förutsättningar att upptäcka, varna och förutse exempelvis subprimelånens härjningar i de europeiska banksystemen där vi blev smittade av en så kallad strukturerad produkt från . Jag tror att det här kan medverka till att vi får större motståndskraft mot den här typen av finanskriser och kanske tidigare än annars kan reagera på dem. Jag tror dock inte att vi kommer att få en utveckling där vi slipper alla typer av finanskriser, särskilt inte om ekonomin är i obalans. Det är också viktigt att utnyttja tillfället. Det handlar om att bygga förtroende. En del av detta är att visa att vi förstärker de institutionella ramverken för finansmarknaden. Det bidrar också till att visa att vi rustar oss bättre, vilket också gör att finansmarknaden fungerar sundare snabbare än vad den gör när den fått kortslutning och fortfarande delvis är i det tillståndet. har en alltför negativ syn på detta. Framför allt tror jag att med tidsplan kommer vi aldrig att komma framåt i dessa frågor. Och det vore långsiktigt klokt att göra, oberoende av den finanskris vi genomgått och fortfarande lever i efterdyningarna av. 32 () replik: Jag tillhör nog ändå dem som tycker att det är bra att det finns ett ordentligt oberoende mellan som utformar penningpolitiken och dem som ska övervaka de makroekonomiska riskerna. Jag instämmer inte med i att det skulle innebära stora organisatoriska problem att skapa ett oberoende, utan jag är ganska säker på att man skulle kunna lösa det om man verkligen vill. Fyra ögon ser mer än två. Om man tillåts att ha en lite annorlunda ingång på problemen är sannolikheten också större att man kommer att se andra aspekter på de frågor som man vill ha belysta. några ord om subprime. Man har hävdat att det skulle vara så svåra produkter och att det inte skulle finnas information om det. Men det fanns all världens information. Kruxet var bara att informationen var omfattande. Enligt chef kunde man få information om dessa sammanbuntade värdepapper på 200 sidor. Till detta kom en rad appendix. Det är inte särskilt realistiskt att någon läser 200 sidor liten text utan bilder plus appendix. Det fanns alltså massor av information. Men på något sätt var marknadens logik tillsyn informationen till trots men det bet inte i sammanhanget. Jag skulle vilja tillägga att subprimelånen är ett utmärkt exempel på korsetten. I stället för att låna ut via bankerna lånade man ut vid sidan av bankerna för då slapp man kapitaltäckningskravet. Överläggningen var härmed avslutad. FiU42 Finansiell tillsyn 1. utskottet 2. utskottets förslag till beslut med godkännande av motiveringen i res. 1 (s) 3. utskottets förslag till beslut med godkännande av motiveringen i res. 2 (v) Kammaren biföll utskottets förslag med acklamation. Utskottets utlåtande lades till handlingarna. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till då statsminister () skulle lämna information om Europeiska rådets möte . 10 § Information från regeringen om Europeiska rådets möte 33 Statsminister (): Europeiska rådets möte ägnades åt en rad viktiga frågor med direkt bäring på ordförandeskap. Samsyn nåddes om att gå vidare med etablerandet av skärpt tillsyn av finansmarknaderna inom EU. Toppmötet uttryckte ett viktigt stöd för i hanteringen av den svåra ekonomiska krisen. Mötet enades också om att EU med kraft ska gå vidare i förhandlingarna om ett nytt klimatavtal i och likaså att arbetet med utveckling av och en framtida strategi för Donauregionen fortsätter. stats- och regeringschefer ställde sig enhälligt bakom som ordförande för kommissionen och enades om vissa rättsliga garantier för för att möjliggöra en ny folkomröstning om Lissabonfördraget. Därtill gjordes en rad uttalanden på det utrikespolitiska området bland annat gällande det östliga partnerskapet, och . Jag är mycket nöjd med utfallet av toppmötet. På flera områden har vi nu lagt en grund som vi kan arbeta vidare med under det svenska ordförandeskapet. Den ekonomiska och finansiella krisen har stått i centrum för Europeiska rådets möten . Efter att ha enats om stimulansåtgärder på av EU:s samlade bnp finns samsyn om att fokus på kommande åtgärder bör ligga på konsolidering och en utträdesstrategi ur de växande budgetunderskotten. Därmed bekräftas återigen vikten av att respektera stabilitets- och tillväxtpakten. Som ett direkt svar på den globala krisen uttalade sitt stöd för att upprätta en europeisk systemrisknämnd. Denna ska ha till uppgift att bevaka den finansiella stabiliteten samt utfärda riskvarningar och rekommendationer. Ett europeiskt system med finansiella övervakare ska dessutom förbättra kvaliteten i den nationella tillsynen, stärka kontrollen av gränsöverskridande grupper och ta fram en europeisk regelbok. Som ett nästa steg i detta arbete kommer kommissionen att lägga fram ett lagförslag tidigt .