prot · GW0986 · 2009-03-18 00:00:00 — Denna händelse ledde till lagen med namnet lex , som innebär att var och en som är verksam inom omsorger om äldre personer eller personer med funktionsnedsättning enligt socialtjänstlagen eller var och en som fullgör uppgifter enligt lagen om stöd och service för vissa funktionshindrade, LSS, ska vaka över att enskilda får god omvårdnad, gott stöd och god service samt lever under trygga förhållanden och ska anmäla allvarliga missförhållanden som gäller någon enskild. Dessa skyldigheter gäller både i och i privat verksamhet. Det ska finnas rutiner på arbetsplatserna av vilka det framgår till vem och hur en anmälan ska göras. Allt är bra så långt, men sedan följer enligt mening den svaga länken, nämligen att anmälan ska göras till närmaste chef. menar att anmälningarna borde gå till en helt fristående och opartisk person. I vår motion föreslår vi att denna utomstående opartiska person skulle vara länskonsulenten. råkade jag träffa , som arbetar som undersköterska på i . Vi diskuterade lagen och problematiken med anmälan till chefen, för att jag skulle kunna berätta för mina kolleger i socialutskottet att också är av den åsikten att anmälan ska gå till en fristående, opartisk person. har i betänkandet en annan reservation där vi föreslår att ska få uppdraget att klargöra att stammare har rätt till hjälpmedel och att dessa hjälpmedel ingår i landstingens ansvar. av alla vuxna stammar. Det är fyra gånger vanligare att killar stammar än att tjejer gör det. Kunskapen om stamning som funktionsnedsättning är liten hos allmänheten. Det finns många fördomar om stamning. Det är inte ovanligt att omgivningen tror att den stammande personen är blyg eller kommer att växa ifrån stamningen. anser att samhället har ett ansvar för att hjälpa personer som stammar. Det finns tekniska hjälpmedel som kan erbjudas genom landstingens hjälpmedelscentraler, men är det bara två landsting som har sådana hjälpmedel i sitt utbud, fastän det är landstingens uppgift att erbjuda hjälpmedel. Vi anser att det är en viktig fråga att tillgången till hjälpmedel för stammare garanteras över hela landet. Det är därför vi föreslår att får detta uppdrag. Majoriteten i socialutskottet blundar för verkligheten och hänvisar frågan om hjälpmedel och andra åtgärder till stöd för personer som stammar till sjukvårdshuvudmännen. Det är beklagligt att majoriteten inte inser att endast få av landets stammare får tillgång till hjälpmedel som datorprogram och speciella hörapparater, hjälpmedel som skulle bidra till att stammare får förutsättningar för ett bättre liv. Jag avslutar med att upprepa mitt yrkande om bifall till reservation nr 1. I detta anförande instämde (), , , , och (alla s) samt (). 64 (): Till detta betänkande har tre reservationer som vi naturligtvis står bakom, men för tids vinnande yrkar jag bifall enbart till reservation nr 1, som handlar om ökad tillgänglighet för funktionshindrade. I det här betänkandet behandlas många motioner som tar upp viktiga och angelägna förslag till åtgärder inom handikappområdet. Ungefär var tionde medborgare i landet har någon form av funktionshinder. Då vårt samhälle på många sätt är organiserat för människor utan funktionshinder innebär det att ett stort antal människor möter hinder när de vill leva ett oberoende och jämlikt liv i gemenskap med andra. Det behövs ett medvetet och långsiktigt arbete för att undanröja dessa hinder. Vinsterna med att anpassa samhället så att personer med funktionshinder får ökade möjligheter att delta är många. Ett samhälle som visar att det har plats för alla människor blir ett samhälle där det är lätt att bry sig om varandra. vill bygga vidare på vägen till jämlikhet och egenmakt för alla funktionshindrade. Att arbetet med ökad tillgänglighet måste skyndas på är alla eniga om, men vi tycker att det går för långsamt. Vi menar att det är dags att skynda på detta genom att låta bristande tillgänglighet enligt lagen utgöra diskriminering. Det är en stor brist att man i den nya diskrimineringslagen valde att inte ta upp detta. Att samhället är tillgängligt är en av de allra mest centrala frågorna för människor med funktionsnedsättning. Det blir extra tydligt med den terminologi man använder sig av i om mänskliga rättigheter, som nu har ratificerat. Där beskrivs funktionsnedsättning som nedsättning av fysisk, psykisk eller intellektuell funktionsförmåga, medan funktionshinder beskriver den begränsning som en funktionsnedsättning innebär för en person i relation till omgivningen. Man kan uttrycka det som att man blir funktionshindrad när tillgängligheten brister. anser därför att en av de i särklass viktigaste åtgärder som regeringen bör vidta på detta område är att återkomma till med ett lagförslag som klargör att bristande tillgänglighet ska utgöra diskriminering. Detta skulle utan tvekan skynda på utvecklingen. lade fram ett sådant förslag. Vi delar deras bedömning att arbetsgivare och andra som omfattas av lagens förbud mot diskriminering inte ska få missgynna en person med funktionsnedsättning genom att underlåta att vidta skäliga åtgärder för tillgänglighet. Att göra detta ska klassas som diskriminering. Regeringen anser att frågan om tillgänglighet bör utredas ytterligare. Vi menar att betänkande får anses innebära att frågan är tillräckligt utredd och att det var högst olyckligt att frågan inte togs in i den nya diskrimineringslagen. Vi anser inte att frågan behöver utredas ytterligare utan att regeringen skyndsamt bör återkomma till med ett förslag till ändring av diskrimineringslagen. har konstaterat att bristande tillgänglighet är en av de största orsakerna till att funktionshindrade diskrimineras. samlade handikapprörelse har påtalat behovet av en diskrimineringslag som inkluderar bristande tillgänglighet. vill vara en stark kraft i samhället som bejakar mångfald, humanitet och solidaritet. Det handlar i grunden inte om vilka insatser människor med funktionshinder ska ha rätt till eller om vilken service staten ska ha råd att ge dem. Det handlar om hur relationen mellan staten och medborgarna ska förändras för att vi ska uppnå social rättvisa för alla. I medborgarskapet ingår den självklara rätten att leva och delta på samma villkor som alla andra. Personer med funktionshinder är medborgare med rättigheter och skyldigheter som alla andra i samhället. Avslutningsvis vill jag ta upp frågan om personliga ombud, som vi anser är en mycket välriktad och viktig reform som vi både vill stärka, men också se en delvis förändrad konstruktion av. Reformen som har sitt ursprung i psykiatrireformen är välriktad genom att den kommer människor med psykisk funktionsnedsättning direkt till del. Ombuden hjälper människor att få tillgång till den hjälp de har rätt att få, från kommunen, och olika stödenheter. Ombuden arbetar nära den som de är ombud för och helt på dennes villkor. Reformen har byggts ut successivt till allt fler kommuner . Det finns dock kommuner som valt att dra ned på verksamheten, och det finns också kommuner som inte har några ombud alls. Vi anser att det behöver utgå full statlig finansiering för de personliga ombuden. Att ombud inrättas över hela landet så att de som behöver får tillgång till dem bör ses som en statlig angelägenhet. Man kan se de personliga ombuden som en anpassad konstruktion av den samhälleliga ombudsmannafunktionen, som ju i alla andra sammanhang finansieras med statliga medel. Det kan ses som en rättssäkerhetsfråga för en grupp människor som annars har påtagligt svårt att få sina rättigheter tillgodosedda. utgår visserligen statsbidrag per heltidsanställt ombud som kommunerna ansöker om hos . Men bidraget täcker ungefärligt endast tre fjärdedelar av den faktiska kostnaden. I en del kommuner har man lagt ut verksamheten på brukarorganisationer, vilket vi tycker har stora fördelar. Vi föreslår att man förändrar konstruktionen så att de personliga ombuden kopplas till brukarorganisationerna i stället för till kommunerna. Fördelar med förändrat huvudmannaskap är att man bygger bort det indirekta beroendeförhållande som är inbyggt i konstruktionen. Det är svårt att stå fri i sin kritik gentemot sin egen arbetsgivare. Att stå oberoende som personligt ombud ser vi som en viktig förutsättning för att ha ett verkligt brukarperspektiv och kunna agera utifrån det. Genom att de personliga ombuden kopplas till brukarorganisationerna säkrar vi en sådan utveckling. I detta anförande instämde , och (alla s) samt (). 65 (): Det betänkande som vi ska debattera behandlar 38 motionsyrkanden, och jag vill yrka avslag på samtliga motioner mot bakgrund av pågående arbete på området. Det är med stolthet jag kan konstatera att den regering jag företräder tar handikappfrågorna på stort allvar. Vår grundinställning är att ska vara ett öppet och modernt samhälle som bejakar de olikheter och den mångfald som finns och att människor ska ges möjligheter att själva påverka de beslut som rör deras egna liv. Det handikappolitiska arbetet ska särskilt inriktas mot att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället, som vi har hört flera personer här prata om, för människor med funktionshinder, att förebygga och bekämpa diskriminering av personer med funktionshinder och att ge alla med funktionshinder förutsättningar för självständighet och självbestämmande. Att vara funktionshindrad behöver inte vara ett problem om samhället anpassas och görs tillgängligt för alla. Därför tillsatte regeringen som en del i tillgänglighetssatsningen en statssekreterargrupp med uppgift att utarbeta en strategi för hur målen rörande tillgänglighet ska nås . Strategin fokuserar på tre områden: att intensifiera arbetet med att undanröja enkelt avhjälpta hinder i lokaler dit allmänheten har tillträde, att skapa en tillgänglig kollektivtrafik och att skapa en tillgänglig statsförvaltning. En förutsättning för att kunna åtgärda bristande tillgänglighet är att man har kartlagt vilka bristerna är och att man följer upp om de åtgärder som har vidtagits räcker. 14 myndigheter däribland Arbetsförmedlingen, , , och , som har särskilt ansvar för att genomföra handikappolitiken i sin sektor, och Handisam, Myndigheten för handikappolitisk samordning, som strukturerar samordnar och driver på arbetet. Som ett led i arbetet har i budgetpropositionen tillförts 6 miljoner och lika mycket för arbetet med enkelt avhjälpta hinder. Dessutom har regeringen och Kommuner och Landsting inlett ett samarbete för att intensifiera tillgänglighetsarbetet. Brister i tillgängligheten drabbar inte bara funktionshindrade utan alla som av andra skäl, till exempel ålder, har svårt att röra sig. Detta är också en viktig aspekt, då antalet äldre äldre ökar dramatiskt och därmed kostnaden för till exempel färdtjänst. Frågan om bristande tillgänglighet för personer med funktionshinder ska ses som en form av diskriminering utreds . Fler i arbete är ett av denna regerings viktigaste mål. Detta gäller självklart även funktionshindrade, som med stöd av arbetshjälpmedel ska få möjlighet att komma ut i arbetslivet. Ett av målen är en tillgänglig kollektivtrafik. Det är viktigt att kollektivtrafiken är användbar för alla människor i samhället. Även personer med funktionsnedsättning ska kunna ta sig till och från skola, arbete och vänner med allmänna transportmedel. För att påskynda detta arbete avsätter regeringen 150 miljoner ytterligare för att tillgänglighetsanpassa den statliga infrastrukturen. och fick 2006 i uppdrag att arbeta fram ett nationellt handlingsprogram för hur kollektivtrafiken ska kunna bli tillgänglig för alla. Dessutom har regeringen tillsatt en utredning som ska se över hur passagerarrättigheterna i kollektivtrafiken ska stärkas. När det gäller tillgängliga myndigheter bör statliga myndigheter föregå med gott exempel. De har därför fått i ansvar att göra sina lokaler, sin verksamhet och sin information tillgänglig för personer med funktionshinder. Till exempel ska de lokala servicekontoren utformas så att de är tillgängliga för alla. Vänsteroppositionen skriver i en reservation att de utvärderingar som har gjorts visar att mycket är gjort för att målen ska nås men att också mycket återstår. beslutade om en handlingsplan för handikappolitiken med målet att ska vara tillgängligt för personer med funktionsnedsättning 2010, och jag kan konstatera att mer har gjorts av den nya alliansregeringen än vad som gjordes av den gamla vänsterregeringen. Tekniska hjälpmedel är en oerhört viktig del i möjligheterna att klara sig själv. Det försöksprojekt som pågår i tre landsting, där man fritt kan välja hjälpmedel, är definitivt ett steg i rätt riktning mot större självbestämmande i vardagen. Det slår mig när jag läser vänsteroppositionens motioner och reservationer att det är så enkelt att ställa krav och anklaga regeringen för att den inte gör tillräckligt utan att ägna en tanke åt eller skämmas det minsta över att man inte genomförde alla dessa viktiga åtgärder när man själv satt vid makten och hade alla möjligheter att genomföra förbättringar. Alliansregeringen har fått ta över ansvaret här som på så många andra områden för vänsterregeringens tillkortakommanden, och vi kommer att göra allt vi kan för att uppnå målet om ett samhälle tillgängligt för alla. 66 () replik: Först till huvudfrågorna: När får vi ett besked av regeringen, som själv gör bedömningen att man inte kommer att hinna klart med tillgänglighetsanpassningen till 2010, om vad som behöver göras mer? Stolt det kan man säkert vara. Sedan kommer harangen att ni har hunnit göra mer än vad den tidigare regeringen gjorde. I går träffade vi representanter för Handisam som var väldigt tydliga med att det är väldigt rörliga mål. Men Kierkemann är tydlig: har man tagit jättestora kliv mot detta rörliga mål. Det är ett rörligt mål beroende på med vems ögon som ser på hur tillgänglighetsanpassningen har gått framåt i samhället. Kierkemann är säker, hon vet, att man har gjort rätt och att man har gjort mycket. Angående sysselsättningen var regeringen uppvaktad av den samlade handikapprörelsen i när ni drev igenom förvärvsavdraget. I det läget ställde de handikappade krav på att använda pengarna för att minska utanförskapet genom att skapa incitament för att personer med funktionsnedsättning ska får en säkrare plats på arbetsmarknaden. Vad var det regeringen valde? Incitamentet att gynna de friska, gynna dem som är inne på arbetsmarknaden och har en säker plats. Man kan vara stolt, men jag förstår mig inte riktigt på den stoltheten. Huvudfrågan är: När får vi besked av regeringen om hur arbetet går vidare efter 2010? 67 () replik: Besked om att vi inte kommer att uppnå målen till 2010 har regeringen redan lämnat. Man har konstaterat att så kommer det att bli. Vad är det som återstår? Ja, där har Handisam ett stort ansvar att se över och göra utredningar. Vad man då ska göra beror lite grann på vilka delar som återstår. Som jag sade har framför allt de statliga myndigheterna ett stort ansvar för detta. Det pågår ett intensivt arbete på väldigt många olika håll för att nå målen. Vi kommer som sagt att göra allt vi kan för att nå målen. Det är jätteenkelt att kritisera, men det har hänt väldigt mycket . Vi har haft på oss, och beslutet fattades 2000. Det är alltså . Den förra regeringen hade på sig och hade möjligheter att göra väldigt mycket. Men det har gått i slow motion. Det tycker jag är värt att påpeka. Vad gäller förvärvsavdragen och att man valde att satsa på de friska var anledningen till det att vi ville ha så många som möjligt i arbete. För att det skulle löna sig bättre att arbeta än att gå på bidrag gjorde man den här prioriteringen. Det har visat sig att nästan 200 000 personer kom i arbete, och därmed blev det väldigt mycket mer pengar till statskassan, som man kan satsa på sådana åtgärder som handikappanpassning. 68 () replik: Då fick vi ett svar. Handisams omvärldsanalys ska ligga till grund för regeringens framtida politik när det gäller tillgänglighetsanpassningen av samhället. Det är intressant läsning; jag har hunnit gå igenom den ganska ordentligt sedan vi fick den i går i utskottet. Kierkemann fick kanske ett exemplar också, eller åtminstone fick hon ett . När det gäller privatiseringar kan man göra det konstaterandet att om regeringen hade tagit omvärldsanalysen till sig kanske man skulle ha gjort en annan bedömning i den politik som man har skyndat fram under . Handisam höjer ett varningens finger för steg som kan leda till ett undanträngande av tillgänglighetsanpassningen. Analysen är jätteintressant läsning, Kierkemann, ta till dig den. Jag hoppas att regeringen tar till sig den för att undvika alla de fallgropar som belyses i rapporten. Jag är inte riktigt säker på att det är det som jag trots allt söker efter. Jag hoppas att regeringen tar till sig vad Handisam säger. 69 () replik: Det fanns inga omvärldsanalyser kvar när jag kom fram, så jag har inte sett den. Vi skulle få den på mejl, men jag har inte fått det heller. 70 () replik: tycker att vi i oppositionen ska skämmas. Jag undrar om inte är stolt över den handikappolitik som har förts i fram till . Vi har gjort otroligt stora framsteg i handikappfrågorna. Det är inte som är något revolutionerande inom handikappolitiken. Man säger om tillgängligheten att enkelt avhjälpta hinder ska vara borta före utgången av 2010. I valrörelsen hade alla partier, och speciellt allianspartierna, väldigt hög svansföring. Man skulle se till att de enkelt avhjälpta hindren skulle bort och att tillgänglighet för alla skulle uppnås. vet regeringen lika väl som vi i oppositionen att det inte kommer att ske. Därför tycker jag att det vore väldigt intressant att höra hur utifrån regeringens perspektiv tänker hjälpa till för att i alla fall nå mer än vad det ser ut att bli. Som det sagts här hade vi Handisam i socialutskottet i går, och man menade att det behövs attitydförändringar, det behövs rättighetsperspektiv i lagstiftning och tydligare styrning i regleringsbreven. Jag vill lägga till att det behövs pengar. talar om 6 miljoner. har i årets budget 200 miljoner för tillgänglighetsåtgärder. 71 () replik: Handisams analys fick jag som sagt inte eftersom den var slut när jag kom fram. Men jag svarade tidigare på fråga om när vi kommer att kunna nå målen. Jag har svarat: Nej, vi kommer inte att nå målen. Innan man sitter i regeringsställning vet man inte hur det ser ut rent konkret. ser det värre ut än vad man trodde innan, och så var väl fallet i den här frågan. Jag kan inte, förrän man har gjort ytterligare en avstämning efter den här, säga var de största problemen ligger. Men jag har räknat upp ett antal olika områden där regeringen har satt press på myndigheter och intensifierat samarbetet för att nå de här målen, vilket jag tycker är otroligt viktigt. Och jag vill säga att jag är oerhört stolt över den handikappolitik som bedrivs, men det finns väldigt mycket ytterligare att göra. 72 () replik: Det finns mycket att göra, och det behövs också pengar för att vi ska kunna nå upp till exempelvis tillgänglighetsmålen. om uppföljning visar att det behövs en tydlig ekonomisk stimulans om vi ska nå upp till målen. , som handlade om 2007 och kom 2008, visade också att kommunerna har bristande ekonomiska resurser. De klarar inte att avhjälpa hinder på grund av bristande ekonomiska resurser. Och vi vet att det är fler och fler kommuner som har bristande ekonomiska resurser. Då har jag en fråga till . Regeringen verkar vara rätt så hårdnackad motståndare till att ge kommunerna bättre ekonomiska förutsättningar att klara av att till exempel nå upp till målen om tillgänglighet. Finns det inte någon öppning som kan se för att ge mer pengar? Jag tycker att det är nästan oförskämt att tala om att tillgänglighetssatsningen med 6 miljoner skulle hjälpa. Det räcker inte någonstans. 200 miljoner har räknat med, och det tror jag är rätt så lågt. Har regeringen tänkt ge mer pengar till kommunerna? 73 () replik: När det gäller kommunerna och bristande resurser är det väl så att de flesta kommuner alltid har bristande resurser. Vad det beror på kan man fundera över. Det finns de kommuner som har låg kommunalskatt och en väldigt god service till sina medborgare, och det finns de som har hög kommunalskatt och en ganska dålig service till sina kommunmedborgare. Vad det beror på kan man som sagt fundera på. frågar om regeringen tänker ge mer pengar till kommunerna just . Vi är i en finansiell situation i , liksom i övriga världen, som ställer oerhört höga krav på hur mycket pengar som ska ut till massor av olika verksamheter. och Socialdemokraterna har ju haft outsinliga resurser att ösa ur till både det ena och det andra. Att har 200 miljoner förvånar mig inte . Men resurserna ska ju räcka till alla olika delar. Vi lägger 9 miljarder och 12 miljarder i extra förstärkning till kommunerna. Jag tycker att det är ganska mycket pengar i förhållande till de 6 miljonerna som man kan fnysa åt. Det är ändå ett speciellt bidrag till en speciell verksamhet för att göra någonting för den här tillgänglighetssatsningen. 74 (): Jag yrkar först och främst bifall till socialutskottets förslag i betänkandet om handikappfrågor och avslår motionsyrkandena. Jag har suttit här ganska länge under debatten och har gjort ett överslag av hur många i salen som har funktionsnedsättningar, och det var 13 av 15. Jag tänker på dem som bär glasögon. Tillgänglighet till den fysiska miljön, till information och till kommunikation på olika sätt är tre punkter som är viktiga förutsättningar för självbestämmande och självförverkligande för alla, men alldeles särskilt för dem som är funktionshindrade på något sätt. I den nationella handlingsplanen Från patient till medborgare slås fast att handikappolitiken ska verka sektorsövergripande, och den ska vara integrerad inom alla politikområden. Det tycker jag är fantastiskt. Man har länge pratat om att man ska samverka mellan olika myndigheter, och helt plötsligt är det ett direktiv. Det är , tror jag, som man kan nå målet. Varje sektor i samhället, alla 14, har ansvar och uppdrag att göra samhället tillgängligt för alla. Jag har tidigare haft en sejour i denna kammare och är nu åter här tillbaka. Jag kan konstatera att vissa motioner lever . Det är ändå jag var här senast. Det som slår mig nu när jag ser förslaget i betänkandet är att nu tar man tag i det här, att nu händer det saker och ting. Alla aktörer måste involveras. Det är glädjande att så många nationella handikapporganisationer har medverkat med ett stort engagemang, för det är just i en sådan dialog som man får fram hur vardagen ser ut och hur den kan göras bättre. Det finns massor av goda idéer som kommer fram i denna dialog. Myndigheten som har ansvar för detta är, som vi hört här tidigare, Handisam som inrättades . De ska vara pådrivare. De ska kartlägga hur kommuner och landsting arbetar med tillgänglighetsdatabaser. De ska tillsammans med lämna en redovisning . Vi har skrivit under om mänskliga rättigheter för dem med funktionsnedsättningar och ska leva upp till den, och man arbetar mot det målet. och Kommuner och Landsting driver också en informationssatsning för att enkelt avhjälpa hinder. Här har bland annat nämnts arbetet för en tillgänglig kollektivtrafik och tillgänglig statsförvaltning. Vi fick i går vid mötet i socialutskottet rapporter från Handisam om hur långt det har kommit. Och även länsstyrelserna har ett arbete att utföra som Handisam ska kolla upp. När man lyssnar på information, som vi gjorde i socialutskottet i går, är det ganska intressant hur man uppfattar den. Om vi alla i socialutskottet som lyssnade skulle skriva en berättelse om hur vi hade tagit till oss informationen, skulle det bli ganska många olika versioner, för man hör bara det man vill höra. Jag hörde att myndigheterna har tagit till sig uppdraget och att av dem har skapat handlingsplaner och arbetar efter dem. De fysiska hindren har man först tagit tag i. Men man har även kommit en bra bit när det gäller kommunikationsmöjligheterna.