prot · GW09141 · 2009-09-10 00:00:00 — Det verkar vara en total blockering i förmågan att ta hand om informationen om att det finns en finanskris och att sedan få ut något slags slutsats av denna input av information. Att den kopplingen inte verkar finnas är väldigt uppseendeväckande, i alla fall för mig som både läser tidningar och tänker på hur ungdomar ska kunna få jobb. 27 (): Det här blir nästan en déjà vu-upplevelse. Det är väldigt mycket som i slutet av förra mandatperioden när vi skulle diskutera det här med utanförskap det är ungefär samma sak . Det vill jag återkomma till. Därför begärde jag ordet. Normalt brukar jag inte delta i arbetsmarknadspolitiska debatter, men just i det här fallet måste jag säga att det känns väldigt konstigt. Här står man och säger: Vi har infört den åtgärden, den åtgärden och den åtgärden. Men jag kan konstatera att de där åtgärderna kallas, som sagts i debatten, för Amstrams. Det var ju det man kallade åtgärderna för. Man skyfflade undan arbetslösheten och sade att människorna i fråga fanns någon annanstans. Nästan exakt samma åtgärder naturligtvis med andra benämningar, för annars skulle det bli för uppenbart har den här regeringen efter gång infört. Man kan gå igenom åtgärd efter åtgärd. Själv kommer jag aldrig ihåg bokstavskombinationer och allt sådant. Men den minnesgode kommer kanske ihåg exakt vad de kallades för. Jag tycker att det här är väldigt underligt. Det finns också en annan sak som jag tycker är underlig. Jag tänker på när vi diskuterar statistik. Jag kommer särskilt ihåg ett tillfälle i förra valrörelsen när jag blev fullständigt utskälld och utskrattad därför att jag försvarade att det kanske inte var så rimligt att de som gick i skola, de studerande, inte räknades in i ungdomsarbetslöshetsstatistiken. Jag blev, som sagt, fullständigt utskrattad. har jag noterat att man anför precis det jag i den debatt då jag blev utskrattad av ungmoderater anförde om att det inte kan vara rimligt. Jag tycker att regeringens svar är väldigt svagt. Ännu mer målande blir det när andra representanter för allianspartierna går upp i talarstolen och säger: Det beror kanske på de höga ingångslönerna, på flumskolan etcetera. Det talas om allt annat utom det faktum att väldigt många ungdomar går arbetslösa. Det kan vara fråga om , men det kan också vara . Oaktat hur många det är och oaktat vem som har rätt i denna diskussion det får väl utredas i nästa debatt är det katastrof för dem som drabbas. Det jag blir ganska upprörd över är att man inte kan få svar om vilka konkreta saker vi faktiskt kan göra, om hur vi kan minska de här talen. Förra mandatperioden sade man: Vi ska inte ha Amsjobb. Vi ska ha riktiga jobb. Men de där riktiga jobben har ju inte riktigt kommit som man tänkt sig. Också jag inser att det nu är lågkonjunktur. Men när ni som sitter i regeringen gick till val var det som att en lågkonjunktur aldrig skulle inträffa. Jag har fler déjà vu-upplevelser från förra valrörelsen. Till exempel lyssnade jag på ett anförande av . Han sade: Det finns ingen mandatperiod som innehåller bara en högkonjunktur och ingen som innehåller bara en lågkonjunktur. Alla mandatperioder innehåller minst en lågkonjunktur och en högkonjunktur. Sammanfattningsvis tycker jag att det här är intressant. Det är återigen precis samma debatt, men vi står i en annan ringhalva i sammanhanget. Då måste man ställa sig frågan: Är det verkligen så att allt i den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiken var så förkastligt som ni förra gången påstod, eller är det så att ni har insett att mycket av det vi gjorde var bra? gör ni inte det. Jag håller gärna med mina meddebattörer om att allt inte var riktigt. Slutligen kan jag bara säga att jag har sett många kollektivavtal på LO-sidan. Förvånansvärt många har med just lärlingslöner i sina lönetariffer. 28 Arbetsmarknadsminister (): ska jag försöka hantera detta. talade på slutet om déjà vu och om att vi nu står på motsatta sidan i debatten. Jag håller inte riktigt med om det, men jag håller med om att det är samma typ av diskussion som förs en gång till. Jag har aldrig, såvitt jag vet, använt mig av uttrycket Amstrams. Det som är den stora skillnaden här är, skulle jag vilja säga, det som handlar om tajmning. Det som var vår stora invändning tidigare var att Socialdemokraterna i brinnande högkonjunktur förtidspensionerade bort 140 personer under sina , 19942006, och sade till dem: Ni behövs inte på arbetsmarknaden. Er struntar vi i. Det tyckte inte vi var en bra idé. Det kan vi nog egentligen vara överens om. Vidare fanns det väldigt många olika typer av aktiveringsåtgärder i arbetsmarknadspolitiken återigen mitt i brinnande högkonjunktur, till exempel 2006. Att subventionera sommarjobb när det tuffade på som tåget var att kasta pengarna i sjön. Mycket handlar alltså om tajmning. Däremot kan vi nog vara rätt överens om att det naturligen är så att aktiveringsåtgärder och en aktiv arbetsmarknadspolitik är bra när det är lågkonjunktur och dåliga tider. Sedan kan vi hålla på och gnabbas om exakt hur det ska se ut, om när åtgärderna ska sättas in, om innehåll och om bevakning av kvalitet och sådant. Att det, som tidigare här sade, är mycket bättre med aktiva insatser än med passiva insatser är vi nog i grunden rätt överens om. ställde i sitt inlägg den förlösande frågan och den fråga som jag tycker att vi alla ska fundera på: Är vi nöjda? Svaret på den frågan är: Nej, det är klart att vi inte är nöjda. Ingen kan vara nöjd så länge vi har en arbetslöshet, och ingen kan vara nöjd så länge den ökar. Om det tror jag inte att någon ska tveka. Då gäller det att fundera dels över vad man kan göra, dels över vad utgångsläget är. sade att vi borde ha samlat i ladorna. Ja, det är precis det vi har gjort. Utanförskapet minskade ju med 180 000 personer under våra två första år, så det är klart att det betydde att en mängd människor gick från utanförskap, från att vara mottagare av olika typer av hjälp och stöd, till att i stället bli skattebetalare. Det är en av de viktigaste orsakerna till att vi gick in i lågkonjunkturen och krisen med 185 miljarder i budgetöverskott. Det har vi stor nytta av nu när vi går in i sämre tider. Otrygghetschock pratade också om. Jag vet inte inom parentes sagt om såg nyheten om att Ica sålde för mer än man gjorde . Då var det ju inte kris. är det kris. Trots det konsumerar man uppenbarligen mer, framför allt mat, än . Lite nyansering tror jag skulle behövas i den debatten. sade även en annan intressant sak, och där har hon helt rätt: Inte ett enda jobb har skapats av regeringen. Nej, det är helt rätt. Det är inte regeringen som skapar jobb, utan det är enskilda företag där ute som gör det. För att de ska ha möjligheter att skapa arbetstillfällen behövs det kunder; så enkelt är det. Man behöver inte vara nationalekonom för att förstå att det självklart inte blir några jobb om det inte finns kunder. Jag återkommer till i . När de säger till mig att deras avbokningar var fler än deras nyorder blir det självfallet inte mycket jobb. Jag vet inte om vill köpa dumprar för att hålla uppe efterfrågan hos i . Jag varken kan eller vill det dessutom räcker det inte. Då är det klart att saker och ting måste hända i den internationella konjunkturen. Därav följer att vi måste se till att med gemensamma krafter lösa en hel del problem i krisens spår. Slutligen, för att återigen svara på interpellationsfrågorna egentligen är det ju därför vi är här: Vad gör vi då? Ja, det handlar om 4 miljarder extra , 4 miljarder extra i budgeten som kommer samt 54 000 extra platser i utbildningssystemet och när det gäller aktiva arbetsmarknadspolitiska insatser. Vi kommer att ha av arbetskraften i aktiva arbetsmarknadspolitiska insatser . Det är en ökning med upp till 250 000 personer. Det är alltså kraftfulla insatser. De skaffar inte tillbaka kunderna men gör att människor har möjlighet att komma tillbaka när konjunkturen vänder. 29 (): Alla åtgärder som Littorin på slutet räknade upp är sådant som de bit för bit släpats till och som de har varit emot. De tog ju bort det, för det var Amstrams och skit. Även om Littorin nu påstår att han inte använt ordet Amstrams brukar han använda sig av andra ord och tala om djävla skitår och sådant för att slippa ta ansvar. Ni drog ned allt detta. Ni får nu bit för bit lägga tillbaka, fastän inte i den omfattning som behövs. blir det också panikåtgärder som ni får ta till bara för att ni har dragit ned så drastiskt och det inte finns arbetsförmedlare, utbildare och de människor som kan ta hand om de arbetslösa. Det ska nu snabbt byggas upp en organisation igen. Då blir det kanske inte av den bästa kvaliteten, som Littorin själv har varit inne på. Littorin sade: Vi måste ha kunder. Ja, det är klart att man måste ha kunder. Det är därför det är så oansvarigt av den här regeringen att sabba a-kassan. Regeringen införde en otrygghetschock som gjorde att svenskarna slutade att handla . De köpte det allra nödvändigaste. Sedan har vi ändå klarat konsumtionen . Det beror bland annat på att människor har varit hemma men också på att turister kommit från , och så vidare, och det är ju bra. kommer köpkraften att komma tillbaka, eftersom människor inte kan vänta hur länge som helst med att handla. Men det var ni som införde otrygghetschocken och som har ansvar för det. Ni har ökat på lågkonjunkturen. När jag sade att man ska samla i ladorna i högkonjunktur, som det var när ni tog över, menade jag att ni inte tog det ansvaret. Ni sänkte skatterna med 85 miljarder. Ni tänker fortsätta att göra det och låna till sänkta skatter i stället för att ta ansvar och ge människor möjligheter till utbildning, praktik och att hitta ett nytt jobb. Det är oansvarigt, Littorin. 30 (): Det jag vill säga på slutet av debatten ligger nära det säger här. Man ser hur regeringens politik successivt har ändrats. Det började med att skattesänkningar skulle lösa problemet. Det var där det fanns. En försämrad a-kassa, att göra svårare att komma in i den och en högre egenavgift skulle pressa ut dem som hellre gick på a-kassa än jobbade. Det var taktiken. Det visade sig att det inte fungerade i lågkonjunktur. Handen på hjärtat, , är det väl ganska få som hellre väljer a-kassa om de i stället har chansen att jobba. Det tror jag att vi kan vara ärliga att säga. Det är mycket struntprat som har figurerat om detta. Ni måste ändra politiken, gå in med de riktade insatserna och gå egentligen tillbaka till traditionell arbetsmarknadspolitik. Problemet är att få det att komma i gång. Utbildningsinsatser kommer att komma i gång väldigt sent. Det ska byggas upp, det ska skaffas lärare, och det ska ordnas. Det betyder att det tar tid. satsade i stället på coachning mitt i en brinnande lågkonjunktur. För att gå till en senare debatt här är det ungefär som att skicka ut bärplockare fastän det inte finns blåbär. Det spelar ingen roll hur många man har. Man får ändå inte tag i några bär. Det är likadant med coachning. Finns det inte några jobb att coacha till får man heller inte ut några människor i jobb. Det vore bättre att satsa på utbildningsinsatser så att de kan rusta på i så att tjejerna och gubbarna där är i gång när man börjar köpa dumprar igen. är de spridda för vinden. Sedan får de svårt att få tag på personal som klarar av jobbet. Det är den verkligheten de står inför. För vår del tittar vi väldigt mycket på detta. Det behövs framför allt ett kompetenslyft rakt över. Vi diskuterar hos oss också kompetensförsäkring som ett led i linje med a-kassan och . Man ska också under arbetslivet ha möjlighet att vidareutbilda sig, gå vidare och byta jobb. Personlig utveckling är också ett led i detta. Det handlar om nationell validering, att ta vara på de kunskaper människor har och sätta in dem i utbildningssystemet så att de kommer in på rätt plats och snabbt kommer ut i jobb igen. Det finns en rad sådana insatser som man borde göra i detta läge för att förbättra, förfina och se till att de är snabbare ute på arbetsmarknaden och på så sätt medverka till en positiv bnp-utveckling. 31 (): Egentligen ska man inte stå här och mästra ministrarna, men i det här fallet måste jag göra det. Läs statistiken från andra lågkonjunkturer. Det sista svenskarna gör, och jag kan bara utgå från det, är att inte fortsätta att kosta på sig den där lilla extra matbiten och sådana saker. Det är nog sannolikt därför det ser ut som det gör. Men man avstår från att köpa en ny tv-apparat eller en ny soffa. Det är ganska normalt just i inledningen av en lågkonjunktur som i värsta fall kan bli väldigt djup. Det är ingenting som är konstigt. Det borde arbetsmarknadsministern redan ha vetat. Det finns två saker i debatten som är väldigt tydliga. Det visar återigen att det är en regering som säger att man har ambitioner. Problemet är att man sätter in åtgärder väldigt sent. När det började gå utför för framför allt industrin sade vi att vi måste få människor att utbilda sig så att de kan arbeta vidare när högkonjunkturen kommer. Då sade ni att vi var slösaktiga, att vi inte visste vad vi pratade och att vi inte kunde de här frågorna, och ni gjorde praktiskt taget ingenting. Sedan kom ni några månader efteråt och föreslog ungefär det vi hade sagt lite tidigare. Det är detta som jag tycker är intressant i debatten, inte minst när det gäller ungdomar. Ni vinnlägger er om att betona att ni har sänkt arbetsgivaravgifter för ungdomar. Men det gäller alla ungdomar. Det innebär inte att fler arbetslösa ungdomar får jobb. Det har vi ingen statistik på. Det är förmodligen så att ni bara har sänkt skatten för några få företag som normalt sett anställer många ungdomar. Det tycker jag är en oansvarig politik. Att i stället ge ett direkt stöd till de arbetslösa ungdomarna hade förmodligen haft mycket större effekt på arbetslösheten. Det visar all tillgänglig forskning. 32 Arbetsmarknadsminister (): anklagar regeringen för att ha ändrat sin politik. Man kan konstatera att verkligheten har förändrats. Vad vore det om man inte hade möjlighet att ompröva, testa och pröva nytt om verkligheten förändras? Det skulle vara en väldigt dum idé. Sedan vill jag till och också andra säga att Socialdemokraterna har ökat antalet utbildningsplatser och de aktiva arbetsmarknadspolitiska insatserna i lågkonjunktur för att sedan dra ned i högkonjunktur. Det stora systemskiftet i arbetsmarknadspolitiken kom under förra mandatperioden. Ni drog upp de olika insatserna som det var brinnande högkonjunktur. Det var problemet. Det tycker jag vi egentligen kan lämna därhän. och andra talar om att konsumtionen stryps. Man ska komma ihåg att av svenska folket har fått mer än i sänkt skatt i de tre inkomstskattereformer som har gjorts. Det är klart att det betyder oerhört mycket för konsumtionsutrymmet för alla dem som har jobb i . Det hjälper naturligtvis också till att dämpa krisens verkningar i den svenska ekonomin. Jag ska bara nämna en sak till. talar om coacher och och säger att det inte finns några jobb att förmedla till. Det är inte riktigt sant. anmäldes 145 000 nya lediga platser på Arbetsförmedlingen. Det är lika många som , 2004 respektive 2005 när det inte var lågkonjunktur och kris. Det finns visst jobb därute. Men har naturligtvis rätt i att utbildning är en bra metod. Det är därför vi också satsar på det för att rätt person ska hitta rätt plats liksom en välfungerande arbetsförmedling och en hel del andra saker. Slutligen vill jag säga två ord om de politiska fantomsmärtorna i svensk politik. , Företagarna och andra tror att förändrade turordningsregler i LAS ska hjälpa till med ungdomsarbetslösheten. och tror att a-kassan ska göra det. Men snälla nån, ni vill ju bara fördela eländet och tala om hur eländet ska hanteras! Ingen talar om var de nya jobben ska komma, var ersättningsindustrin ska komma och vad som ska komma efter krisen. Men det får vi ta i en annan debatt. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2008/09:579 om illojal konkurrens och lönedumpning 33 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig dels vilka initiativ jag avser att ta för att hindra utländska företags illojala konkurrens och lönedumpning i , dels vilka initiativ jag kommer att ta under det svenska ordförandeskapet för att alla länder ska respektera fyramånadersregeln. Den andra frågan, och även stora delar av den bakgrund som ges till båda frågorna, rör huvudsakligen socialförsäkringsområdet och faller egentligen utanför mitt ansvarsområde. När det gäller frågan om illojal konkurrens och lönedumpning vill jag ändå säga några ord från mer principiella utgångspunkter. I har vi som bekant ett system där stora delar av villkoren för de anställda regleras i kollektivavtal. Själva grunden för den svenska arbetsmarknadsmodellen bygger på att statlig inblandning ska undvikas. Det är arbetsmarknadens parter som ansvarar för att reglera villkoren och även utöva tillsyn över att villkoren tillämpas i praktiken. Särskilt viktigt är parternas ansvar när det gäller lön eftersom vi inte har någon minimilönelagstiftning i . Att parterna ansvarar för lönebildningen är kanske den enskilt viktigaste ingrediensen i vad vi brukar kalla den svenska modellen. När det gäller arbetstagare som tillfälligt arbetar i , det vill säga den situation som interpellationen rör, ska enligt utstationeringslagen vissa grundläggande arbets- och anställningsvillkor i den svenska lagstiftningen tillämpas. Det rör sig om bestämmelser i semesterlagen, arbetstidslagstiftningen, arbetsmiljölagen och diskrimineringslagstiftningen. När det gäller vilken lön som ska tillämpas på, som frågan rör, polska utstationerade arbetstagare är detta dock en fråga som helt ligger på de svenska fackens ansvar att genomdriva. I kölvattnet efter den så kallade Lavaldomen i pågår just nu arbetet med att se till att facket även ska kunna ta detta ansvar. När det gäller svaret på den andra frågan handlar frågan som sagt närmast om regler på socialförsäkringsområdet och inte på arbetsmarknadsområdet som jag ansvarar för. Men såvitt jag förstår syftar i interpellationen på tillämpningen i av de EU-regler som samordnar medlemsländernas socialförsäkringssystem. Reglerna gör det bland annat möjligt för arbetstagare och egenföretagare vid arbete i ett annat land att fortsätta tillhöra sitt hemlands socialförsäkringssystem . Det kallas utsändning, och ett intyg utfärdas av ansvarig myndighet i det aktuella landet. I är denna myndighet . Jag är inte rätt person att kommentera regelverket eller dess tillämpning i de olika medlemsstaterna närmare, men såvitt jag förstår måste en rad faktorer beaktas i varje enskilt fall innan ett utsändningsintyg kan utfärdas. För egenföretagare gäller som en sådan faktor att verksamhet med viss varaktighet måste ha bedrivits i det land där intyget utfärdas. Den så kallade fyramånadersregeln är enbart en riktlinje när det gäller bedömningen av om ett av ett flertal kriterier för utsändning är uppfyllt. i gör en samlad bedömning av samtliga kriterier i varje enskilt fall. Nya regler om samordningen av socialförsäkringen inom EU kommer att börja tillämpas , förordning nr 883/2004 med tillhörande tillämpningsförordning. De nya reglerna är förenklade, moderniserade och anpassade till rättsutvecklingen. Reglerna om utsändning har utvecklats och förtydligats. Dessutom ställs nya krav på myndigheterna i de olika länderna att samarbeta och nå samsyn i enskilda fall. har varit aktivt i framtagandet i de nya bestämmelserna, och under det svenska ordförandeskapet kommer arbetet att inriktas på de omfattande förberedelserna som krävs för att de ska kunna tillämpas på bästa sätt. 34 (): Jag vill tacka arbetsmarknadsministern för svaret. Jag förutsätter, även om det andas något annat i svaret, att arbetsmarknadsministern företräder hela regeringen och i den egenskapen också får klara ut alla de frågor som interpellationen handlar om. Mot bakgrund av den debatt som var alldeles är det intressant att notera att det jag tar upp, frågan om olika bemanningsföretag som finns i utlandet och som olika företag i hyr in arbetskraft från, är en verksamhet som expanderar och har expanderat . Det är många fler från utlandet som jobbar via dessa bemanningsföretag i . Det är egentligen, tycker jag, ett systemskifte på den svenska arbetsmarknaden som sker. Då kan man ställa sig frågan: Varför är det så? Ja, det är av det enkla skälet att det finns många sätt att kringgå de lagbundna skyldigheterna att betala arbetsgivaravgift, att betala skatt. Det här är ett sätt, att via andra länder försöka hyra in arbetskraft i och på det viset kunna minska kostnaden. Men det är en fråga om illojal konkurrens. Det ser vi nu i bransch efter bransch, främst inom byggbranschen men också inom städbranschen och inom skogsbranschen. Bärplockning, som kommer att diskuteras senare, är ett annat sådant exempel. Den gemensamma nämnaren är nämligen att det är fråga om branscher som har lättrörliga arbeten, där det inte krävs maskininvesteringar och liknande, utan där det i första hand handlar om arbetskraft, alltså människor av kött och blod. Därför är det extra viktigt att man ser på den här utvecklingen, och det är bakgrunden till min interpellation. Jag har också tagit del av en rapport från GS, alltså LO-facket för skogs-, trä- och grafisk bransch, som de kallar för Det gröna guldet, om vilda västern i den svenska skogen. Det är en ganska intressant redovisning av hur det ser ut , och jag vill uppmana arbetsmarknadsministern att ta del av den rapporten, för den beskriver just den här utvecklingen. Bakgrunden till det som jag tar upp i interpellationen som handlar om är att EU:s administrativa kommission om social trygghet för migrerande arbetare har satt upp särskilda riktlinjer i ett intyg som heter E 101, och de ska följas av medlemsstaterna. Det handlar för det första om att bemanningsföretag vars enda sysselsättning är att skicka arbetare till ett annat land inte får något intyg E 101 för sina anställda. Man måste för det andra bedriva av sin verksamhet i hemlandet, och den ska ha pågått . Och man får inte enbart ha administrativa kontor i hemlandet, utan man måste ha anställda som är verksamma i hemlandet och som man sedermera kan skicka vidare till ett annat land via ett bemanningsföretag. Det är framför allt en av de här punkterna, den om fyramånadersregeln, som aktivt bryter mot. Min fråga var, och jag har inte fått svar på den, vad arbetsmarknadsministern avser att vidta för åtgärder. Jag har heller inte fått svar på frågan om arbetsmarknadsministern tänker lyfta fram frågan under det svenska ordförandeskapet. 35 Arbetsmarknadsminister (): Som skriver i interpellationen är kravet för utsändning att företaget bedrivit verksamhet i landet där intyget söks . Ja, det är det som står i förordningen 883. Men sedan är det vissa medlemsstater som har gått längre än de gemensamma reglerna och ställt upp samma praxis för hur reglerna ska tillämpas. I sammanställningen enas man om att betydande omfattning kan anses föreligga om verksamheten har pågått . Har verksamheten pågått måste andra faktorer vägas in i varje enskilt utsändningsfall. Vad jag förstår tillämpar inte praxis generellt utan gör en bedömning från fall till fall. Det är rätt lätt att ansluta sig till grundfråga i interpellationen. Det är naturligtvis vår utgångspunkt, och det har det varit ända sedan första Lavaldiskussionen och hela vägen igenom, att svenska avtal ska gälla i . Vi har legat på för att denna förordning, som är uppe för diskussion och omförhandling inom ramen för rådet, ska förenklas och förtydligas och att transparensen ska öka för att på det sättet se till att reglerna efterföljs. Och det är klart att har rätt i att de här reglerna ska följas. Eftersom det är som förhandlar i om just den här förordningen ska jag ta kontakt med henne och naturligtvis också med kommissionen för att höra hur de ser på den här typen av frågeställning. Jag misstänker att den praxis som jag refererade till är tolkningsbar.