prot · GX0950 · 2009-12-15 00:00:00 — Det är ju tacknämligt och en god tanke, även om det skulle kunna gå till andra ändamål. Om man ska rikta pengar till klimatet finns det inte bättre sätt, som till exempel att fundera över de väldiga transporter sjötransport och flygtransport som sker globalt och få in pengar där? Frågan är vad som ligger bakom utredningstankarna, vart de kan leda och, om man vill främja klimatet, är det logiskt med den kopplingen, eller finns det bättre kopplingar? 13 Statsminister (): Jag uppfattade tre saker. Är och rätt personer att leda in ? Jag har med viss förundran noterat diskussionen i om att det är fel personer och att det skulle vara styrt av några få huvudstäder som fattade beslutet. När vi skulle välja rådspresident och den höga representanten ägnade jag i telefon för att tala med mina kolleger, de 26 som tillsammans med mig hade rösträtt. Det framkom tidigt mycket tydligt att man ville se en samordnande person som var lyhörd för att EU numera har 27 medlemsstater och att man också hinner med och orkar lyssna in små och medelstora staters synpunkter för att undanröja risken att EU blir styrt av två tre större länders huvudstäder. Det var den typen av person som vi skulle söka. Det hade ingenting med att göra på något sätt, utan det handlade om en grundläggande syn på hur EU bör byggas upp och med stor respekt för att det är både ett gränsöverskridande samarbete och ett samarbete mellan 27 suveräna stater. Vi föreslog och , och de valdes enhälligt. Den som har följt sådana här processer vet hur svårt det är att hitta personer som samlar alla. Det vanliga i sådana processer är att alla till slut är ense om bara en sak, nämligen att de inte vill ha någon. Man blir alltså emot alla som presenteras. Det brukar vara så sådana processer slutar. Då försöker man hävda att detta var det konstigaste val som man kunde tänka sig. En person som har allas stöd, hur kom man på det? Det borde vara någon helt annan. Det är något svårt för mig att ta till mig. Jag är övertygad om att dessa personer kommer att växa in i dessa roller från precis de utgångspunkter som jag nu har beskrivit. Vi får lite skrämselhicka i när vi pratar om de globala finansiella transaktionerna. Vi har testat en nationell finansiell transaktionsskatt som inte gav så mycket till statskassan men däremot tryckte ut en hel del kapital ur , och jobb försvann till andra finansiella centrum. Den erfarenheten var så förskräckande att vi snabbt tog bort denna transaktionsskatt. Det är därför som man bör betona det globala. Då är onekligen frågan: Om alla har vetorätt, kommer det då att vara möjligt? Det vet inte jag. Det är ett beställningsarbete för att man ska se om det är möjligt. Vi har valt delvis andra vägar. Vi har lagt så kallade stabilitetsavgifter på den finansiella sektorn för att bygga upp garantifonder för att kunna öka vår motståndskraft mot den typ av finansiell oro som vi har sett. Vi tror att det är en bättre nationell lösning här i med erfarenhet och det som har hänt. Vi ser också att många andra faktiskt hänvisar till det svenska exemplet. Vi ska inte vara alldeles säkra på vad man i så fall kommer att diskutera. Återigen: Det är en beställning. Vi har inget färdigt förslag. Jag delar uppfattningen att det ofta i historien har varit svårt att avgränsa detta så att det verkligen fungerar. Mer lär följa i den diskussionen. När det gäller pengar till klimatomställning får man komma ihåg att vi diskuterar finansiering och ekonomiska styrmedel på flera fronter . Frågan om transporternas påverkan på klimatet är högst levande. Vi har till exempel påpekat att såväl sjöfarten som flyget borde ingå i utsläppshandeln. På det sättet tydliggör man dessa viktiga transportgrenars klimateffekter och påverkan. Det är en diskussion som vi bör föra här i . Det som frågan har gällt nu är: Kan vi få fram resurser till stöd för de fattigaste och minst utvecklade delarna av världen som upplever stora konsekvenser av klimatförändringarna? Europeiska unionens medlemsländers andel av pengarna är . Vi hoppas på motsvarande insatser från andra utvecklade delar av världen, och vi vill säkerställa att det går till stöd i form av åtgärder som står emot klimatförändringar. Det finns mycket att diskutera i en värld med fattigdom, analfabetism och sexuellt förtryck. Det finns många problem som vi vill agera mot. Men detta är en diskussion inom ramen för vad vi ska göra åt klimatförändringarna. I detta sammanhang tycker jag att detta hör hemma. Men det är inte denna diskussion allena. nämnde några andra. De kommer också att diskuteras inom ramen för . 14 (): Ända sedan statsministern upptäckte att det fanns en klimatfråga har han ägnat mycket tid åt att skryta om det svenska ledarskapet i frågan. Han har inte bara skrutit om de åtgärder som vidtogs av och en del andra partier men som var emot, utan han har även skrutit om det svenska ledarskapet inom EU. ser vi att är på väg mot ett sammanbrott. Det kanske blir någon kompromiss som täcker över oenigheterna. Men ett rimligt, rättvist och radikalt avtal som är juridiskt bindande och som räcker till för att hindra en skenande klimatkris förefaller nu mycket osannolikt. Det blir tyvärr inte mer sannolikt av det svaga besked som statsministern kommer med nu från toppmötet. ledarskap i klimatfrågan är tyvärr undergrävt. Vi vann priset som dagens fossil för att vi tillsammans med EU har drivit att man ska strunta i att skogsavverkning leder till högre koldioxidhalter. Det var miljörörelsen som gav pris som dagens fossil. Det är inte direkt något ledarskap. Statsministern har försökt tona ned förväntningarna på klimatmötet. Det är inte heller att visa ledarskap. Statsministern pratar om 7 miljarder. Varför nämner han inte att de kommer att tas från biståndet, från kampen mot fattigdomen och att behovet inte är 7 miljarder utan 100 miljarder? EU:s andel av den kollektiva skuld som den rika världen har för att förstöra klimatet är betydligt större än . Med tanke på det misslyckande som vi nu troligtvis kommer att uppleva i , önskar inte statsministern att han hade skrutit lite mindre och vågat lite mer, vågat försöka driva på för att EU skulle ha en radikal och stark linje inför ? 15 Statsminister (): Jag har i alla sammanhang påpekat att den svenska klimatpolitiken har vuxit fram under tid och att, precis som frågeställaren påpekar, det har skett under olika regeringar. Mycket av det skedde under de socialdemokratiska regeringsåren och i samarbete med och . Jag tycker att det svenska exemplet är intressant därför att vi i stor utsträckning använder de styrmedel som man i andra delar av världen talar om i teorin eller funderar på om man ska titta på. Det gör att vi också har kommit längre i vår omställning, menar jag, än andra rika och utvecklade delar av världen. Vi har ekonomisk tillväxt som våra utsläpp minskar. Vi förenar dessa två saker. Det är vi ganska ensamma om. Vi har också presterat bättre i förhållande till våra Kyotoåtaganden än vad många andra länder har gjort. Det är bland annat det som diskuteras i . Det är flera av de mest utvecklade delarna av världen som faktiskt har växande utsläpp i skarp kontrast till de åtaganden som de fick. Jag vill påpeka att jag absolut anser att det är viktigt att ta en diskussion där svensk skogsavverkning inte likställs med skövling av regnskogar. Det är faktiskt inte samma sak. Vi har ett skogsbruk i som vi ska vara stolta över. Det är faktiskt ett aktivt ansvarstagande för att vi återplanterar och ser vår skogsareal växa. Det är någonting som i grunden är bra för klimatet som kolsänkor. Detta har vi försökt beskriva. Det gäller inte bara oss. Det gäller , och andra länder som har mycket skog. Det måste betraktas som någonting bra. En grundläggande fråga är: Hur ska vi säkerställa att vi får skogsskötsel i världen som fungerar som kolsänkor? Sedan ska vi vid sidan av det föra en diskussion om regnskogarnas stora utmaningar när det gäller inte minst och . För detta upprättas särskilda fonder. Jag tror att det är klokt med särskilda insatser. Vi vet inte vad som blir utfallet av . Det är korrekt som säger att det förmodligen inte blir ett legalt bindande avtal. Jag har sagt att jag inte ser det som möjligt. Men det beror inte på EU eller på , . Det beror på att det finns en bristande vilja hos väldigt många länder i världen att tänka in att vi kan ha legalt bindande gränsöverskridande hinder, det vill säga det som vi tränar på inom EU, nämligen att 27 ska komma överens om regler som är gränsöverskridande och legalt bindande. Det är helt enkelt någonting som andra delar av världen inte accepterar. Jag har suttit i förhandlingar i , och . De har berättat för mig att det absolut viktigaste av allt är att det inte får uppfattas som att legalt bindande krav trycks på dem utifrån. Det är nästan viktigare att de inte blir bundna av internationella legala konventioner än vilka åtaganden som de tar på sig. Detta kan vi beklaga. Med vårt sätt att tänka är det helt naturligt att man kan ha den typen av gränsöverskridande strukturer. Men framställ det inte som att eller EU har stoppat detta. Vi har lyssnat in kritiken som har funnits i andra delar av världen och sagt: Vad är möjligt? Då är det möjligt att lagstifta om nationella aktionsplaner. Det finns numera. och processen leder till att många som inte har haft denna typ av åtaganden tar fram sådana. Det kanske är otillräckligt. Jag håller med om det. Men det är positivt därför att det faktiskt sker och därför att det förhoppningsvis leder till att man också sätter dessa aktionsplaner i verket. Det som är viktigare än hur strukturen ser ut tror jag är att saker görs, att omställningen påbörjas, att det sker globala ansträngningar i alla länder och att vi inte håller på med någon sorts skuldbörda och försöker förklara att det är något enskilt land som kanske har kommit längst i världen som ska ha hela skulden för att det inte ser ut att fungera precis som jag hade tänkt hemma på min kammare att det skulle se ut. Jag tror inte att det är konstruktivt. Det kommer att finnas gott om möjligheter att hävda att allt det här är katastrof. Jag kommer då att försöka påminna om att mycket positivt trots allt har hänt och att vi har kommit en bit på vägen, även om vi kanske inte har hela svaret . 16 (): Det är glädjande, trots oppositionens försök att svärta ned det svenska ordförandeskapet, att se att det kommer många positiva reaktioner från EU och olika medlemsstater, inte minst från ordförande om hur vi har lyckats i olika delar. Min fråga gäller att allt fler människor söker sig från olika delar av världen till . Det är en mycket påfrestande och riskfylld resa. Människor omkommer instängda i containrar, drunknar på grund av överfyllda båtar eller blir slängda i havet av smugglare som vill göra sig av med bevis när de upptäcks av kustbevakningsbåtar. omhändertas också asylsökande i vissa medlemsländer under inhumana former utan fungerande rättssäkerhet. Det är hög tid att vi skapar en gemensam och god nivå för hur vi får behandla människor som söker sig till . Det handlar om att skydda dem och ge dem en rättssäker behandling. De som har asylskäl ska naturligtvis få stanna. De som inte har det ska trots detta inte utsättas för kränkande eller hotande behandling som deras ärende avgörs. Vi gläds åt att blivande kommissionär får möjlighet att arbeta med de här frågorna i EU. Det är angeläget att vi står upp och värnar de humanitära och grundläggande värden som vårt samhälle vilar på. Min fråga till statsministern är: Hur gick diskussionerna om att få ihop de här resonemangen med övriga medlemsstater? Det är angeläget, och jag vet att statsministern har varit angelägen om det också tidigare. 17 Statsminister (): Vid detta toppmöte var de diskussionerna lugnare, därför att Stockholmsprogrammet i sig gavs möjlighet att antas på det rättsliga och inrikes råd som föregick toppmötet. Det såg jag som en framgång för det svenska ordförandeskapet. Under de år som jag har deltagit i Europeiska rådets möten har det varit ett av de mest konfliktladdade ämnen som EU har. Det beror i grunden på att det finns en ingång i stora delar av att betrakta det som att det är en lång rad av illegal arbetskraft som försöker ta sig in i , inte sällan över , och som EU gemensamt bör stå upp mot. Det ska ske via kontrollåtgärder, försök att stoppa båtar eller genom att man skickar hem de personer som försöker söka sig in till . Den svenska hållningen jag sa att vi tycker att den balansen har återspeglats i Stockholmsprogrammet har varit att påpeka några saker. För det första blir den du kallar illegal det oftast i brist på legal grund för att komma in. Om du inte har några dörrar in för legal migration blir du snabbt illegal. Det är en spegelbild av vilka legala förutsättningar som finns för migration. Därför har under alliansregeringen inrättat förbättrade möjligheter till legal migration i form av arbetskraftsinvandring till . Vi har öppnat dörrar som förut var stängda. Vi uppmuntrar andra EU-länder att göra samma sak. Jo, för att EU i grunden behöver arbetskraft. Alla våra analyser visar att vi är på väg mot bristsituationer. En åldrande befolkning med stora välfärdsambitioner och med låga födelsetal gör att kommer att behöva arbetskraft utifrån för att klara sin försörjning. Då är det märkligt om hela diskussionen är om hur vi ska hålla arbetskraften utanför när den försöker ta sig in. Alltså handlar det om bättre legal grund för att komma in. Det andra som är inne på är att skilja detta från dem som är asylsökande och som behandlas olika. EU:s syfte är att skapa bättre kvalitet i den asylmottagningen, just på den grund som beskriver. Det ska vara samma besked var man än försöker ta sig in. Det ska inte vara så att kommer man in i ett land får man förmodligen nej men testar man ett annat land får man ja. En rättssäker prövning ska ge samma resultat varhelst du söker asyl runt om i . Asylskälet ska vara grunden. Vi hoppas kunna få på plats en gemensam asylpolitik som ställer förstärkta krav på kvalitet i mottagningsprocesserna och med mer rättssäkerhet över hela EU. Då är vi övertygade om att vi får en mycket bättre total migrations-, asyl- och flyktingpolitik inom EU. Det är det som kommer att ansvara för att bygga ut. Givet hur de här diskussionerna har gått och de spänningar som finns tycker jag att detta rör sig i en allt väsentligt positiv riktning från våra svenska utgångspunkter. 18 (): Jag tackar statsministern. Jag vet att statsministern har varit engagerad i de här frågorna och ser allvarligt på dem. Jag gläder mig åt att vi har haft framgång i det här arbetet. Men lämnar vi över ordförandeskapet till . är ett av de länder som har haft mycket problem med flyktingar som kommer över och ställs inför svåra situationer. Min fråga är: Tror vi att kommer att fortsätta att driva de här frågorna med kraft? Har vi lagt grunden så pass bra att det kommer att rulla på av sig själv? Det är viktigt att det inte stannar av efter vårt ordförandeskap. Kommer Barcelonaprocessen som kanske just nu halvslumrar att vara en del i att man arbetar med de länder som finns runt med den här frågan bland många andra? 19 Statsminister (): Jag tycker att det nu sade är intressant. Kom ihåg det! Ett ordförandeskap går över till ett annat land. Mycket riktigt, vi har från och andra Medelhavsländer haft en delvis annan ingång. Tänk om vi skulle föra samma resonemang som jag ibland får frågor om: Borde vi inte sätta en nationell prägel på det här? Borde vi inte visa våra nationella ståndpunkter och inte acceptera vad andra tycker och använda ordförandeskapet för att driva det? Tänk om spanjorerna gör det när det gäller asyl- och flyktingfrågorna! Då kommer vi att få problem. Vi kommer att hävda: Håll er till Stockholmsprogrammet! Det är nämligen gemensamt överenskommet. ska ordförandeskapet visa att det är ett ordförandeskap som håller ihop kring den samlade EU-politiken och inte ägnar sig åt att ta fram de nationella avvikande uppfattningarna. Se vad lätt det går att se på saker på ett annat sätt om man bara vrider lite på perspektiven! Det är det som ordförandeskapet ofta har inneburit. Det handlar om att stå upp för att driva det gemensamma bästa framåt, naturligtvis på ett sätt som leder till lösningar som vi kan stå upp för men som inte alltid blir kalkerade svenska. Det är precis den prövning som det spanska ordförandeskapet står inför. Det finns nästan inget annat område där den frågan är mer berättigad än just de frågor som vi nu har diskuterat. och kommer förhoppningsvis att ha den tyngden att det är det som definierar vägen framåt. 20 (): Jag noterade att statsministern redan nu utropade till en framgång. Det ska bli spännande att se om det följs upp i praktiken. Resten av världen håller andan. Ska det bli den framgång som världen är i så stort behov av? sade statsministern att det inte skulle bli något bindande avtal. I går tågade ut ur förhandlingslokalerna just på den frågan. Ska det bli en bindande uppföljning till ? I stället för att ta ledningen skruvade statsministern ned förväntningarna. Det är ett ledarskap som skapar en klyfta mellan i- och . Statsministerns och EU:s självbild är att man leder utvecklingen och förhandlingarna. Det är en bild som tyvärr blir mer och mer ihålig för . fick vi The Fossil of the . Dagens fossil tilldelades . EU lovar i förhandlingarna endast 20 procents minskning av utsläppen och har därmed redan sprungits förbi av och som lovar 25 procents minskningar. ovilja och oförmåga att vid rådsmötet höja EU:s bud har lett till att fossilgaslandet nu lovar större minskningar av koldioxidutsläppen än EU. Under ledning tog EU fram ett finansieringspaket som inte ens uppgår till en fjärdedel av vad anser vara nödvändigt. De konkreta åtagandena i närtid är frivilliga. Det är ett paket som vidgar förtroendeklyftan mellan fattiga och rika länder. Efter Europeiska rådets möte presenterade EU ett snabbstartsstöd på . Det som inte presenterades lika tydligt var att EU bara tänker stå för en tredjedel av den summan. En betydande del av finansieringen kommer att tas från biståndet. Det är något som kommenterar så här: Det är ett påhitt alltihop. Det man gör är att skyffla över pengarna från biståndet och kalla det klimatpengar i stället. Så det är egentligen inga nya pengar över huvud taget. Jag vill därför fråga statsministern om han kan lugna och klargöra för kammaren att huvuddelen av EU:s snabbstartspengar inte kommer att tas från biståndet. 21 Statsminister (): Jag måste säga att den här ivern att nita görs med sådan frenesi att man får konstiga vänner. Ni hyllade alltså för deras klimatambitioner. Det var intressant. Får jag då bara påpeka ett par saker. brakade ihop det basår som FN-systemet använder, vilket gör att de nära nog över natt åstadkom att klara sina Kyotoåtaganden. Ska man då börja tala om 2025 procents reduktion i , när det i realiteten är en målsättning som handlar om hur mycket man ska öka sina utsläpp? Vår uppfattning är att det är mycket låga ambitioner som och har uttalat, givet denna utgångspunkt. Det är viktigt att se vad länderna har haft för individuell utveckling för att förstå om de har höga eller låga ambitioner. Jag försvarar att det vi gör i tidigt klimatstöd 20102012 är en blandning av tidigare beslutade pengar och nya. Det gäller nära nog alla de pengar som har lagts på bordet av EU:s 27 medlemsländer. Det viktiga är att det säkerställs att de kommer just perioden 20102012 och att de går till klimatomställning, det vill säga stöd till de minst utvecklade delarna av världen. Jag tycker inte jag kommer att fortsätta att hävda det mot och andra som frågar att ska be ursäkt för att vi är bäst i världen på att utbetala bistånd till utvecklingsländer. Det tänker jag inte göra. Jag tänker följa de politiska alternativ i som hävdar att nu ska gå utöver sin procent av bruttonationalinkomsten, där vi i realiteten alltså delar förstaplatsen med ytterst få länder , och göra ytterligare insatser därutöver. Däremot är jag gärna med och formulerar kritiken mot länder som ligger långt under det av FN fastlagda 0,7-procentsmålet av bruttonationalinkomsten, dessutom flera av EU:s medlemsländer. Då tycker jag att den här diskussionen är mer berättigad. Ska man i ett anslag som redan är otillräckligt dessutom lägga in klimatinsatser, när man rimligen i stället borde höja sina åtaganden? Men framställ det inte som att EU-27 står på samma utgångspunkt, för det gör vi inte. Jag ber att få påpeka att jag inte utropade detta som en framgång. Jag har aktat mig i hela min politiska gärning att påstå att jag vet saker om sådant som ännu inte har hänt. Var vi landar vet inte jag det kanske någon annan kan berätta. Vad jag sade var att vägen fram dit har inneburit en framgång i den meningen att det har drivits fram åtaganden i en lång rad länder som sade att det var helt omöjligt. Det hade inte skett utan den här processen. Om det sedan i sin tur är tillräckligt kan man diskutera. Än så länge är det inte tillräckliga åtaganden, menar vi, för att trovärdiggöra tvågradersmålet, och det kommer att leda till behov av att göra ytterligare åtaganden för världen. 22 (): Jag vill först bara till kammarens protokoll klargöra att jag är stolt över och stolt över de klimatframgångar vi har gjort . Jag vill på intet sätt hylla eller . Jag tycker att de har ganska låga målsättningar. Min fråga rörde varför EU har lägre målsättningar och varför EU har lägre målsättningar än . Det var det som var min poäng, att vi blir frånsprungna av exempelvis . Som svar på min fråga höll statsministern ett långt anförande utan att jag egentligen blev klar över svaret. Är huvuddelen av EU:s snabbstartspengar finansierade via biståndet? Det var det som oroade sig för. Den frågan kanske förtjänar ett svar här i kammaren. 23 Statsminister (): Det är, som sagt, en blandning av nya och gamla pengar. En del av detta är biståndsmedel, absolut. Annars ska det alltså vara helt additionella medel det hävdas ju alltid men till slut ska det finansieras. Det ska synas i regeringars budgetar eller i oppositionspartiers förslag att man har helt additionella medel som man anger finansiering för och talar om hur de ska kunna komma på plats. Först då är man trovärdig. Då ska vi också notera att det handlar om mycket stora belopp som ska gå till detta. Jag försvarar att det land som har högst biståndsambitioner i världen inte ska behöva skämmas gentemot andra, och jag är beredd att ta diskussionen med andra som behöver höja sina ambitioner i den delen. Jag ville bara påpeka att det som kan se ut som väldigt stora ambitioner inte alltid är det. Det beror just på detta att det är ett sätt att också försöka beskriva sina åtaganden lite olika. Ett sätt som man gör det i klimatpolitiken är till exempel att amerikanerna anger att de vill ha 17 procents reduktion, men de använder inte samma basår. Då börjar man inte 1990 utan , och man vill hävda att det är nästan som EU, som har sagt . Vad tror ni hände i ? Jo, utsläppen steg . Det spelar alltså roll hur man formulerar dessa mål. Är det då låga ambitioner för EU? är ett genomsnitt av vad 27 medlemsländer ska åstadkomma. Det är bördefördelat mellan våra olika länder. Jag ber att få påpeka att har ett nationellt reduktionsmål på , som alltså ligger i topp av FN:s uttalade målsättning om att det bör ligga på mellan . har tillsammans med ett nationellt reduktionsmål på . Inte heller i den delen behöver vi försöka nita , utan vi ska vara glada och stolta över att vi lever i ett land som har höga klimatambitioner och som har förutsättningar att vara drivande. Jag har inte sagt att hela världen följer efter. Det här är en mycket svår fråga, som runt om i världen inte alls möter samma typ av opinion och samma vilja att göra insatser som vi ser här i . 24 (): Tack, statsministern, för återrapporten! En av de frågor som jag har tänkt på har på ett förtjänstfullt sätt redan tagit upp. Men den och 2020 tangerar ändå varandra.