prot · GX0951 · 2009-12-16 00:00:00 — Ni skulle gå vägen från enpartistaten och från maktkorruptionen till något nytt. Vad kommer ni med? Vad är anledningen, , till att det saknas förslag när det gäller utskottsförhör till exempel? Vad är anledningen till att ni inte föreslår nomineringskommittéer? Vad är anledningen till att ni vill mörklägga hela rekryteringsprocessen där regeringen ska få bestämma vad som ska vara offentligt? Ni vill inskränka offentlighetsprincipen. Vad gör ni av era vallöften, ? 4 () replik: Låt mig berätta vad det här meningsutbytet mellan mig och inte handlar om. Det handlar inte om att är upprörd över att alliansregeringen har gjort för lite för att reformera utnämningspolitiken. Den här debatten handlar i stället om att är störd över att regeringen har gjort så mycket för att reformera utnämningspolitiken att den regering hon själv satt i framstår i dålig dager, och det vill hon till varje pris försöka dölja. Den som läser kammarens protokoll från den här mandatperioden finner ett antal debatter där i högt tonläge med olika mer eller mindre konstruerade argument har försökt misstänkliggöra, förlöjliga eller, på vanlig svenska, såga regeringens utnämningspolitik, och är hon i gång igen. gör ett stort nummer av att regeringen har föreslagit att det ska bli möjligt att sekretessbelägga intresseanmälningar till generaldirektörsbefattningar. Det blir en debatt som vi får ta . Bakgrunden är, som är väl medveten om, att det finns personer som drar sig för att anmäla intresse för den typen av tjänster därför att intresseanmälningarna blir offentliga och deras nuvarande arbetsgivare och arbetskamrater får reda på att de hellre vill arbeta någon annanstans, och det kan vara negativt. Den här spelade upprördheten är en utmärkt illustration av hur hon anstränger sig för att konstruera argument för att kunna angripa regeringen. I sin motion med anledning av det här förslaget från regeringen om sekretess för intresseanmälningar öppnar hon och hennes partikamrater för att sekretessbelägga intresseanmälningar om den sökande ber om det. Man skulle säkerligen i princip få en sådan begäran i samtliga fall. I realiteten skulle resultatet bli detsamma som med regeringens förslag. Jag skulle vilja fråga hur många öppna rekryteringsprocesser bedömer att vi hade fått se om hade fortsatt som statsminister. Hade det varit fler eller färre än de 50 vi nu har sett? 5 () replik: Låt mig konstatera att jag inte fick ett enda svar på de frågor som jag ställde till . Mandatperiod efter mandatperiod, i valrörelsen och i de löften som lämnades av de borgerliga partierna har utnämningspolitiken varit en väldigt viktig fråga. Det är ni som har haft det höga tonläget, . Det är ni som gick till val på att reformera utnämningspolitiken. Det var ni som anklagade den socialdemokratiska regeringen för att göra fel. har ni chansen. Ni har suttit . Vad kommer ni med? Jo, ni kommer med ett förslag om att mörklägga rekryteringsprocessen. Det är klart att man blir upprörd, och det är inte bara jag som blir upprörd. Jag utgår ifrån att alla de som trodde att ni skulle göra någonting är väldigt upprörda också. Det är ett hyckleri, . Det är att bryta vallöften, och det är det som jag diskuterar. Det är det som vi granskar. Vad gör den här regeringen? Vad gör den moderatledda regeringen? Vad gör den borgerliga majoriteten i denna riksdag? Ni står inte för det ni gick till val på. Var är alla dessa förslag? Det finns inte ett enda förslag att diskutera . Det är ynkligt. Det är bedrövligt. Jag gick dessutom igenom att ni försöker måla upp en bild av att ni på något sätt har någon form av öppenhet och transparens , som ni sedan ska förbyta i mörkläggning i och för sig. Det är inte sant. Det är det, , som den här debatten handlar om. Det var ni som gick till val på att reformera utnämningspolitiken. Det var ni som sade att ni skulle ha utskottsförhör. Det var ni som sade att nu skulle det bli nomineringskommittéer. Det var ni som sade att nu skulle det minsann annonseras överallt och att det skulle vara helt öppet. Det blir ingenting av det hela mer än ändringar i sekretesslagen och inskränkningar av offentlighetsprincipen. 6 () replik: Som sagt var: är hon i gång igen för att misstänkliggöra regeringens avsikter. Vi har fått höra det i kammaren ett antal gånger den här mandatperioden, och får vi höra det igen. Jag tycker att den här skrivelsen innehåller en ganska tydlig redovisning av ett reformerat utnämningssystem. Direkt under regeringen lyder ungefär 200 myndigheter. har 50 av dem fått generaldirektörer som har tillsatts efter ett öppet rekryteringsförfarande med intresseannonsering. Över 30 av de här myndighetscheferna har valts bland de personer som har anmält sitt intresse efter annonsering. En fjärdedel av myndigheterna leds numera av personer som har tillsatts efter öppen annonsering. Jag tycker att det är ganska imponerande resultat efter bara . Jag konstaterar att inte gjorde någon uppskattning av hur många öppna rekryteringsförfaranden vi hade fått se om hade fortsatt som statsminister. Det är lätt att inse varför. Det enda givna svaret hade varit noll. Det fanns ingen som helst ambition i den regering själv satt i att genomföra någon form av reformering av utnämningsmakten. Det är glädjande att nu känner ett sådant engagemang för en fortsatt reformering av utnämningsmakten och utnämningspolitiken. Jag är säker på att det kan finnas ytterligare goda förslag som kan förtjäna att genomföras, men jag tycker att resultatet så här långt är väldigt tillfredsställande. 1 200 människor från alla delar av det svenska samhället har skickat in intresseanmälningar för att få en högre statlig tjänst. Är inte det bra? Jag tycker att det är väldigt bra. Svenska folket har fått en tydlig signal att generaldirektörsbefattningarna är reserverade för en privilegierad elit av ministrarnas vänner. Det tycker jag är utmärkt. Jag tycker att det är utmärkt att de här intresseanmälningarna har varit av så hög kvalitet att 35 av 54 tjänster där öppen rekrytering har tillämpats har tillsatts med en person som har lämnat in en intresseanmälan. Jag är nöjd, . 7 (): Det är få områden i som väckt sådant engagemang och en sådan hetta i de socialdemokratiska leden som just utnämningspolitiken, och lite festligt är det allt. Jag brukar skämtsamt säga att den största förändringen och betydelsen av alliansregeringens reformerade utnämningspolitik kanske framför allt rör Socialdemokraternas helomvändning i frågan. Från att ha varit hårt kritiserade från flera håll under sitt mångåriga regeringsinnehav för en slutenhet och icke-transparens vid utnämningar försöker de nu bära öppenhetens fana. Det är bara att gratulera och inse att det ligger något i att sent ska syndaren vakna. Dock kan jag se i reservationen från oppositionspartierna att det är de stora penseldragen som används. Man pekar svepande ut områden där man vill öka rekryteringsprocessens transparens. Det handlar om kravprofiler, rekryteringsprocessens spårbarhet och en systematisk uppföljning av utnämningspolitiken. Uppenbarligen menar man att mer generella administrativa granskning eller de särskilda granskningar vi gör specifikt i varje ärende i stort sett inte är nog, utan de vill ha en än mer noggrann uppföljning. Det välkomnar jag. Utöver dessa breda penseldrag skriver de att man vill återkomma med mer detaljerade förslag. i opposition har man uppenbarligen inte kommit fram till hur processen konkret ska förbättras ytterligare. Jag ser med tillförsikt fram mot dessa detaljerade förslag. Med tanke på de senaste årens totala omsvängning från Socialdemokraterna kan det bli riktigt intressant. Som framgått av tidigare talare på oppositionssidan går debatten ut på att läxa upp regeringen för utnämningspolitiken. Upprepar man kritiken kanske den blir sann. Socialdemokraterna är allt lite frustrerade över den positiva utvecklingen med tanke på det dramatiska tonläget. Under den nuvarande regeringens tid har utnämningspolitiken reformerats till det positiva. Man har gått från slutenhet till öppenhet, från stängda rum till annonsering och från knapp dokumentation till obligatoriska kravprofiler. Dokumentationen kan givetvis bli än bättre, bli än fyllare, vilket KU också har påpekat i tidigare ställningstaganden och i det ställningstagande som vi justerade i går, KU10, och som vi ska debattera . Ju mer dokumentation som finns desto lättare blir det för att göra uppföljning och granskning. Trots en del brister är utnämningspolitiken helt annorlunda än vad den var tidigare, vilket jag tycker är mycket glädjande. Arbetet med att se över och förbättra och öppna utnämningsmakten och politiken för detta pågår kontinuerligt. Ett led i detta är givetvis den skrivelse om utnämningspolitiken som vi debatterar. I skrivelsen redovisas resultat och de förändringar av utnämningspolitiken som gjorts samt bedömningar av hur regeringen ser på sin roll som arbetsgivare för statliga myndighetschefer. Regeringen anger i skrivelsen att man ämnar fortsätta med dessa öppenhetsreformer. Det är en demokratireform som alliansregeringen nu genomför steg för steg. Man ökar förutsägbarheten. Man ökar spårbarheten. Man ökar öppenheten, och man får in större professionalism med konsulter och andra kunniga. Kravprofiler, utannonsering, oberoende konsulter och öppna processer är glädjande inslag. I skrivelsen redovisas regeringens erfarenhet av intresseannonsering. , då regeringen redovisade sitt mål om att intresseannonsering ska vara mer regel än undantag, har 67 anställningsbeslut fattats, varav 50 har föregåtts av intresseannonsering. Totalt har, som har påpekat, 1 200 intresseanmälningar inkommit till med anledning av dessa annonser, vilket om något tyder på ett visst intresse och en öppenhet som inte brukades. Som mest har 55 personer anmält sig som intresserade av en specifik tjänst. Den annons som genererat minst antal intresseanmälningar lockade faktiskt hela fem personer. Det framgår också att den absoluta merparten av dem som blivit slutliga kandidater har lämnat in en intresseanmälan. Jag välkomnar regeringens fortsatta arbete med öppenhetsreformer på området. Det är en viktig demokratiinsats. Det påtalas att de ska fortsätta med upprättandet av kravprofiler, intresseannonsering som huvudregel och externt rekryteringsstöd. Vidare menar jag att det är viktigt med god dokumentation. Vid regeringens tillträde fanns med några få undantag endast anställningsbeslut i den akt som rörde ett visst anställningsärende. finns det betydligt mer dokumentation i underlag, även om den i vissa ärenden kunde ha varit mer fullödig, vilket också har påpekat såväl tidigare som i det betänkande vi justerade i går. 8 () replik: Med anledning av inlägg vill jag bara lämna en sakupplysning till och för protokollet. Vi har redovisat en rapport där vi har våra förslag när det gäller utnämningspolitiken under rubriken förtjänar en professionell utnämningspolitik. Där kan läsa lite mer. Hon kan ägna julen åt detta. 9 () replik: Jag konstaterar att lämnar talarstolen när jag ska svara henne. Jag välkomnar, som jag sade inledningsvis, Socialdemokraternas helomvändning i frågan. Jag tycker att det är viktigt att samtliga partier står bakom en öppen rekryteringsprocess och att vi går från slutenhet till mer öppenhet. Jag ska med glädje läsa Socialdemokraternas rapport. Men jag kan konstatera att den utveckling som har skett inte hade skett om Socialdemokraterna hade fortsatt vid makten. Kanske kan i opposition vara nyttig för såväl eftertanke som idéutveckling. 10 () replik: Jag ber om ursäkt för att jag lämnade talarstolen. Det var inte meningen. Jag trodde inte att vi skulle ha någon debatt. Jag ville bara lämna en sakupplysning. Jag ber om ursäkt för detta. 11 i (fp): Den här debatten rör viktiga frågor. Mycket av demokratin återspeglas i staten och statens tjänstemän. Statens tjänstemän ska tjäna medborgarna och utföra de politiska beslut som fattas av regering och riksdag. Det är viktigt att tjänstemän följer grundlagar och övriga lagar och sedan också politiska beslut, så länge de fattas inom ramarna för grundlagen. Jag vill påminna om ett exempel. var kulturminister i den borgerliga regeringen . Han berättar i en bok han skrev efteråt om sin tid som statsråd. När regeringen tillträdde 1976 och han samlade tjänstemännen på för ett första möte med dem bar majoriteten av dem en röd partinål på rockslaget. De här statstjänstemännen på bar alltså socialdemokratins röda partinål när den borgerliga regeringen tillträdde 1976. Det visar på problemet med långvarigt socialdemokratiskt regeringsinnehav, som på något sätt har undergrävt den demokratiska statsförvaltningens oförvitlighet. Som det står i grundlagen ska det vara förtjänst och skicklighet och inte partibok som ska styra i statsförvaltningen. Men det finns också positiva exempel. När och 2006 tillträdde som nya ministrar och skulle genomföra och alliansens utomordentliga utbildningspolitik samlade de sina tjänstemän. De hade läst igenom alliansens motioner och satt sig in i den politik som den nya regeringen ville driva och var beredda att sätta i gång arbetet. Så det finns både positiva och negativa erfarenheter. Vi kan se på den övergripande bilden av tillståndet inom statsförvaltningen före regeringsskiftet . Det finns en organisation som heter . Det är en organisation som är internationell och som jobbar mot korruption runt om i världen. Man har gjort en genomlysning av den svenska utnämningspolitiken och den svenska statsförvaltningen. Det finns tre viktiga kriterier för att utnämningspolitik ska vara bra, så att säga. Det första kriteriet rör den krets som är inblandad när det gäller att utse dem som ska utnämnas. Det andra kriteriet rör öppenheten kring utnämningsprocessen. Och det tredje kriteriet gäller vad man sätter upp för formella meriter och krav i den här processen. kom fram till att inte uppfyllde något av de här kriterierna före valet och påpekade att det fanns en risk att den här slutenheten, som omgärdade utnämningspolitiken, kunde leda till att särintressen främjades. Jag tycker att mina två föregångare, och , på ett förtjänstfullt sätt har redovisat vad alliansen nu har gjort för förändringar vad gäller utnämningspolitiken. Jag kan bara upprepa något. Vad gäller öppenhet har vi infört en ny öppenhet i processen genom att annonsera om tillsättningar. Det sker inte i samtliga fall. Chefen för , landshövdingar och överbefälhavare är till exempel tjänster som inte är lämpliga att utlysa öppet, utan dessa bör utses av regeringen. Men det är mer regel än undantag numera att använda annonser. Därmed kan alla medborgare komma i fråga för en sådan statlig tjänst. När det gäller den krets som är med i utnämningspolitiken har man lyft ut detta från enbart till respektive departement. Sedan har de formella meriter som ska finnas i processen nu förts in genom att vi har kravspecifikationer vid varje rekrytering. Regeringen ska innan rekryteringen inleds ha tagit fram en generell kravspecifikation för alla generaldirektörer men också en specifik som kan behövas till exempel om man ska rekrytera en generaldirektör för vad behövs då för specifika kriterier? Regeringen skriver i skrivelsen, och jag tycker att det är klokt, att man inte offentliggör den detaljerade kravspecifikationen i samband med att man offentliggör att tjänsten är öppen. Man offentliggör kravspecifikationen när man väl berättar offentligt vem som har fått tjänsten. Det är för att hindra att de som söker ska kunna lusläsa kravspecifikationen och anpassa sina svar i intervjun till vad de tror sig veta att regeringen vill ha. Man vill kunna ha ett förfarande kring intervjun där personerna inte är påverkade av kravspecifikationen utan svarar utifrån vad de har för inneboende kvalifikationer och erfarenheter. Det är de förändringar som alliansen har infört. Vi har hört i debatten från kritik mot alliansens reformerade utnämningspolitik. Det är ett ganska högt tonläge, får man säga. Men jag tolkar det som att Socialdemokraterna erkänner att det var betydande brister under den förra regeringen. Jag välkomnar att Socialdemokraterna nu har sett ljuset tillsammans med oss och vill att vi fortsätter på den här vägen. tog upp några enstaka exempel, där det kanske inte har gått helt enligt boken vid utnämningarna. Men det kanske inte är så konstigt. Man är i en reformprocess, och allt sköts inte längre av en enda person som . Det ligger decentraliserat ute på statsråden och departementen. Om man läser Socialdemokraternas reservation och den debattartikel som har varit i ser man att det efterlyses öppenhet, kravprofiler, spårbarhet, systematisk uppföljning och sekretess för dem som söker och inte vill att deras namn ska offentliggöras. Jag kan inte tolka det på något annat sätt än att det är det som vi genomför. Jag ska också läsa rapporten och se om det finns något som gör att vi ytterligare kan skruva till rattarna så att det blir på ett bättre sätt. Sammanfattningsvis, fru talman, är jag mycket nöjd med den reform som vi har genomfört inom alliansen. Det har inneburit färre chefer som har tillsatts med politisk bakgrund. Bland de chefer som har tillsatts med politisk bakgrund har dessutom majoriteten varit socialdemokrater. Det är något helt nytt. Jag följde utnämningspolitiken under den förra regeringen. Det var också då mest socialdemokrater, fast då var det en s-regering. är det en alliansregering som har tillsatt socialdemokrater och visar en öppenhet för alla partier och personer som är dugliga från olika partier att komma i fråga som generaldirektörer. Jag har också sett fler kvinnor som generaldirektörer och fler generaldirektörer med utländsk bakgrund. Vi har sett att människors livschanser har ökat. 1 200 personer har fått en chans att söka en tjänst som generaldirektör. En del av dem har också fått bli en av statens främsta tjänare. Jag tror att om kommer hit igen skulle vi få ett helt annat resultat i en sådan utvärdering. I detta anförande instämde och (båda fp). 12 (): Jag tycker att det är jättebra att oppositionen håller tummen i ögat på regeringen när det gäller utnämningspolitiken. Varje regering behöver en sådan opposition. Så fortsätt med det! När jag lyssnade på tänkte jag att det blir aldrig som man har tänkt sig. Jag funderade vidare på den historiska processen. Jag kommer inte ihåg om det var eller , men kan väl justera mig på den punkten. Det handlar om tes och antites. Den förra socialdemokratiska regeringen stod för en tes, där man ska ha minsta möjliga öppenhet. Vi i oppositionen hade en motsatt uppfattning. Det skulle vara mycket av öppenhet. Många av förslagen kom till då som refererade. När man kommer till den praktiska verkligheten blir det en syntes av detta. Det blir aldrig som man har tänkt sig. Hon redovisade också en del märkliga uttalanden som var roliga att höra. Det intressanta är att när alliansregeringen nu står för syntesen kommer, som även en del andra talare har varit inne på, Socialdemokraterna med en antites som driver utvecklingen framåt, inte bakåt utan framåt. Det är intressant att se vad nästa syntes blir. Jag välkomnar att oppositionen engagerar sig i frågorna och tar tag i detta. kanske vi kan få en mycket bra utnämningspolitik i som alla kan vara nöjda med. Det har diskuterats här om generaldirektörer och så vidare. Det handlar om en övergång från en kultur till en annan. Där finns det övergångsproblem. upptäcker man det har regeringen gjort att ambassadörer och landshövdingar ska sättas i en grupp för sig. Men vi har något som vi har enats om i och i förarbetena till grundlagspropositionen på området. Vi kommer att få en stor öppenhet när det gäller domarutnämningarna. Det är också en framgång utifrån det här tänkandet. 13 (): målar upp en bild av att föregående regeringar med dåvarande statsminister tillsatte myndighetschefer via sina vänner. En privilegierad elit, tror jag att han nämnde. Det har han friheten att säga. Men på vilket sätt i formell mening skiljer sig det från den nuvarande regeringens sätt från sida? Okej, han kanske kör med annonsering. Han kanske använder sig av kravprofiler. Men till syvende och sist är det ändå formellt regeringen som beslutar. Vad är det som utesluter att man kan säga att de som tillsätts som myndighetschefer i dagens tillhör vänner, den privilegierade eliten? gav en bild av föregående regeringars tillsättningar. Vad är det som säger att alla de myndighetschefer som tillsattes var några som regeringen kände? Så behöver det inte vara. Det är svårt att granska i alla fall. Kan peka på ett exempel bland myndighetschefer under föregående regeringar som inte uppfyllde regeringsformens krav på förtjänst och skicklighet? I så fall är det allvarligt. Det är det som regeringsformen talar om. Det är det som är det viktigaste. 14 () replik: Låt oss komma ihåg vad debatten handlar om. Debatten handlar om regeringens skrivelse om en reformerad utnämningspolitik, ett nytt sätt att rekrytera ledande statliga befattningshavare. Poängen är att skapa en större öppenhet, att visa för svenska folket att inte bara de som känner statsministern och hans medarbetare kan komma i fråga för en ledande statlig befattning. Det är den ena poängen. Den andra poängen är möjligheten att granska i efterhand om den person som slutligen får en viss befattning lever upp till de krav som regeringen ställde när man gjorde sin rekrytering. Det handlar om öppenhet och transparens. Jag vill påstå att det är en väsentlig skillnad jämfört med hur det var tidigare. Självklart är det fortfarande regeringen som fattar beslutet, eftersom det är regeringen som har utnämningsmakten enligt regeringsformen, men regeringens sätt att utöva utnämningsmakten och de ramar som finns för regeringens möjligheter att utöva den är vad vi diskuterar här. Det är det som är intressant för att ha en debatt om. Då vill jag fråga : Är det inte bra att man har öppnat upp rekryteringsförfarandet så att även andra än de som är bekanta med statsråden och deras närmaste medarbetare kan komma i fråga för en tjänst? Är det inte bra att 1 200 människor har sökt tjänster efter intresseannonsering? Är det inte bra att de här intresseanmälningarna var av så hög kvalitet att regeringen i 35 av 54 fall, när man har haft intresseannonsering till en generaldirektörsbefattning, faktiskt har valt en av de sökande till tjänsten? Är det inte bra, ? 15 () replik: Det är jättebra. Det är alldeles utmärkt. Jag tror att det historiskt går att visa att det var borgarna och vi i som drev på den här utvecklingen under föregående mandatperiod. Vi hade då vissa reservationer gemensamt. Det är jättebra att det tas steg mot en tydligare öppenhet där vi vanliga människor kan granska vem som är tillsatt och varför han eller hon är tillsatt. Men det jag reagerade på i inlägg och det han upprepar nu är när han pratar om att inte känna statsministern och då syfta på . Vilka myndighetschefer kände statsministern eller statsråden då? Kan säga att samtliga myndighetschefer som tillsattes under föregående mandatperiod kände någon i regeringen? Måste det ha gått till på det sättet eller kan det ha gått till på något helt annat sätt? Jag kan också konstatera att faktiskt konstaterar att det formellt sett är regeringen, nuvarande regeringen med i spetsen, som beslutar i de här ärendena, och detta kan leda till misstanken att det är som försöker utmåla om den föregående regeringen, det vill säga att myndighetschefen måste känna statsministern för att kunna bli myndighetschef. Går det att misstänka att det är på det sättet måste vi bryta den möjligheten och öppna upp det ännu mer. Det är det vi försöker ha en debatt om och skapa press på att nuvarande regering tar ytterligare steg utifrån vad de själva lovade i valrörelsen. 16 () replik: Jag är glad över att jag och är överens om att den här utvecklingen är positiv och viktig och att den stärker demokratin.