prot · GW0997 · 2009-04-03 00:00:00 — 82 Arbetsmarknadsminister (): Det är kul att debattera med . Jag vill något kommentera två dimensioner. Det första är den sista delen, det som handlar om det statsfinansiella ansvaret. Jag tillhör dem som beundrade socialdemokratins statsfinansiella ansvar . Det var bra gjort att sanera statsfinanserna på det sättet. Det var tufft, och det kostade på. Man borde ta med sig den lärdomen, och jag är övertygad om att har den lärdomen i ryggen. Men sedan har ni ett par samarbetspartier som inte riktigt har samma inställning till statsfinansiellt ansvar utan gärna i sina olika förslag sprätter i väg pengar både hit och dit. Det som oroar mig lite grann nu är att Socialdemokraterna verkar vara inne på lite samma väg. Vi vet att vi med våra automatiska stabilisatorer och annat kommer ned till i budgetunderskott . Det finns en så att säga inbyggd expansivitet i vår statsfinansiella eller budgetmässiga apparat. Det sätter begränsningar för hur vidlyftiga vi kan vara med andra ofinansierade reformer, och det måste vi naturligtvis ta hänsyn till. Sedan är jag den förste att säga att är det något som borde värnas i detta läge, så är det precis den välfärdskärna som beskriver. Vi får anledning att återkomma till vad det i praktiken betyder framöver. När det sedan gäller Arbetsförmedlingen och insatserna för ungdomar delar jag bedömningen att det tar för ungdomar att komma i olika insatser, eller det kan riskera att ta . Jag tror att det är bra att ha en tidig fas där man möts med coachning och hjälp, för alla ska ju inte in i arbetsmarknadspolitiska insatser. Många ska tillbaka i utbildningssystemen, kanske läsa klart gymnasiet eller vad det nu kan vara. Men det finns de som behöver insatser tidigare än , och jag är den förste att säga att det är det som jag aktivt försöker att arbeta för. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2008/09:354 om ungdomars möte med Arbetsförmedlingen 83 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig hur jag avser att gå vidare med en indikation om att unga arbetslösa behandlas sämre på grund av klass och kön av landets arbetsförmedlare. Frågan är ställd mot bakgrund av att en ny rapport från , , sägs visa på olika behandling. Låt mig först säga, som även själv påpekar, att IFAU:s studie Klass, kön och platsanvisning Om ungdomars och arbetsförmedlares möte på arbetsförmedlingen är genomförd på så sätt att någon statistisk generalisering inte är möjlig. har 18 arbetslösa ungdomar och deras arbetsförmedlare intervjuats. Jag vill därför inte heller generalisera och påstå att det finns anledning för mig att vidta åtgärder riktade mot ca 6 500 arbetsförmedlare. Arbetsförmedlingens verksamhet ska utformas så att den bedrivs på ett enhetligt, rättssäkert och effektivt sätt. I detta ingår givetvis att det bemötande en sökande får av en arbetsförmedlare ska utgå från dessa ledord. Myndigheten har även regeringens uppdrag att bidra till ökad jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet och motverka den könsuppdelade arbetsmarknaden, vilket bland annat sker genom ett systematiskt arbete med jämställdhetsintegrering. Det innebär att ett jämställdhetsperspektiv integreras i beslut, planering och utförande av Arbetsförmedlingens verksamhet. Målet är att kvinnor och män som möter Arbetsförmedlingen ska få del av förmedlings- och programverksamheten på lika villkor. IFAU ska sprida information om resultaten av sina utvärderingar och studier till andra myndigheter. Jag räknar därför med att Arbetsförmedlingen känner till studien och kan dra egna slutsatser om det eventuella behovet att vidta åtgärder med anledning därav. 84 (): Jag ber att få tacka för svaret. Men jag måste erkänna att jag blir något provocerad av hur lätt statsrådet tar på de flesta uppgifter vi kommer med och de frågeställningar som vi har. Det är ord som inte åtföljs av handling, input utan uppföljning. Svaret kunde lika gärna ha getts i en mening, nämligen: Jag avser inte att göra någonting. Vi vet att det runt om i vårt samhälle finns forskning och utvärderingar som visar på att vi lever i ett ojämlikt och orättvist samhälle. I sjukvården finns det väldigt tydlig forskning som visar att kvinnor, och särskilt arbetarkvinnor, får sämre vård än män. Ju mer man och ju rikare man är, desto bättre vård får man. I omsorgen visar samma forskning och utvärdering att män får fler hemtjänsttimmar än kvinnor, fler färdtjänstresor och så vidare. Jag vet att inte är jämställdhetsminister, och jag vet definitivt att han inte är jämlikhets- och rättviseminister. Jag skulle ändå önska ett mer levande engagemang för ungdomarna och i det här fallet för tjejerna. I rapporten ser man att det är de unga arbetartjejerna som känner sig sämst bemötta. Det är också de som får de hårdaste kraven på att söka vilka jobb som helst, oavsett om det är heltid eller deltid och var de finns. Det kan också vara så att dessa tjejer har höga förväntningar, eller låt oss kalla det förhoppningar, på att Arbetsförmedlingen kan ge dem det stöd som de behöver. Då blir min fråga: Hur vet vi egentligen att Arbetsförmedlingen eller de kompletterande aktörerna ger mest stöd till dem som behöver det mest? Jag återkommer till en del av de frågor som jag har ställt, därför att det skulle också kunna ge svaret på det här. Eftersom varken Arbetsförmedlingen eller de kompletterande aktörerna har ett tydligt uppföljningssystem, hur tycker statsrådet att Arbetsförmedlingens utvärdering ur ett brukarperspektiv borde se ut? Vad vet vi egentligen om , , och de andra tjejernas upplevelser av sina möten med Arbetsförmedlingen? Vad betyder det för deras arbetsliv i fortsättningen? Framför allt, statsrådet, måste det finnas betydligt effektivare sätt att utvärdera Arbetsförmedlingens verksamhet än att statsrådet själv far runt i landet för att kolla och ställa frågor. Det enda svar vi har fått av statsrådet på frågan vad vi ska ha för uppföljningssystem är nämligen: Jo, jag reser i landet. Men det är ett ganska trubbigt instrument för att få reda på om verksamheten i det här perspektivet inte är lika för alla men utgår från behov, och det är väldigt viktigt. 85 Arbetsmarknadsminister (): Som jag sade här sker det en uppföljning på en mängd olika sätt. gör löpande uppföljningar, IFAU gör löpande uppföljningar, en del av våra myndigheter gör löpande uppföljningar via regleringsbrev och instruktioner. får också Statskontoret den typen av uppgifter. Det finns naturligtvis en lång rad andra som följer upp detta nogsamt, och det är viktigt. Låt mig först säga att i ytterligare en interpellationsdebatt som vi hade konstaterade jag att kvinnor tjänar mindre, äger mindre, styr mindre i styrelser eller ledningsbefattningar, startar färre företag än män och att det inte är någonting annat än ett strukturellt misslyckande att det är på det sättet. Det kan naturligtvis finnas, och där tycker jag att interpellation är bra, den typen av snedbalanser och orättvisor också i arbetsmarknadspolitikens insatser. Vad jag däremot säger i svaret är att man inte riktigt kan dra den slutsatsen av den här undersökningen, för den baserar sig på 18 personer, och det står ju i sammanfattningen av utredningen att urvalsmetoden innebär att någon statistisk generalisering inte är möjlig. Därför vill jag påpeka att i regleringsbrevet till Arbetsförmedlingen står det att Arbetsförmedlingen har i uppgift att systematiskt arbeta med jämställdhetsintegrering och därmed också redovisa det tillbaka till oss. Slutsatsen är att det självklart ska vara enskilda personers utgångspunkt som ska styra vilken insats man ska få eller på vilket sätt man ska få den. Alldeles oavsett om man är lång, kort, man, kvinna, tjej, kille, ung, gammal eller vad det nu kan vara, är det den enskilda personen som är utgångspunkt. Vad kan vi göra för att du så snabbt som möjligt ska ha möjlighet att komma tillbaka till arbetsmarknaden? Alla typer av diskriminering oavsett om det är på grund av ålder, inkomst, socioekonomisk grupp eller vad det nu kan vara måste bekämpas. Den enskildas förutsättning är den som avgör. 86 (): Inget av de utvärderingsinstrument som statsrådet tar upp här utvärderar myndighetens eller de kompletterande aktörernas service utifrån ett brukarperspektiv. Alla organisationer som ägnar sig åt människor, som säger att det är dem man är till för, borde ha ett system för hur man utvärderar servicen. Det hjälper inte att låta eller IFAU utvärdera myndigheten om man inte också utvärderar människors syn på den service och hjälp de får. Det är det man har gjort i IFAU:s studie, och då är 18 personer för få men ger väl en indikation. Vad jag reagerar på är att statsrådet avslutar sitt svar med att säga: Jag räknar därför med att Arbetsförmedlingen känner till studien. Det hade varit klädsamt att säga: Jag tänker försäkra mig om att Arbetsförmedlingen känner till studien och drar slutsatser om eventuella behov att vidta åtgärder. Den på något sätt blinda tilltro som statsrådet har till myndigheten kan också göra att absolut ingenting händer eftersom utvärderingsinstrumenten är få och allihop ligger längre fram. Detta handlar, som sagt var, om unga människor som finns här och och som behöver Arbetsförmedlingens hjälp. Jag har fått mig till del ett exempel på en sådan hjälp. kom regeringens åtgärd med praktikplatser till Arbetsförmedlingen. Eftersom det är väldigt ont om jobb och företagen har det väldigt tungt kommer inte heller dessa praktikplatser att fyllas. Arbetsgivarna är inte beredda att ta emot praktikanterna. Det innebär att i när ungdomsarbetslösheten ligger på ligger det också i det här fallet oanvända anslag hos Arbetsförmedlingen. De skulle kunna användas till aktiva åtgärder för unga människor, för broar från arbetslöshet till arbete. Min fråga blir: Är statsrådet beredd att ge direktiv så att de pengar som inte används på ett bra sätt kan användas till någonting som leder till jobb för unga människor? 87 Arbetsmarknadsminister (): Arbetsförmedlingen gör regelbundet olika typer av kundundersökningar för att mäta förtroende och hur man som enskild brukare, antingen som arbetssökande eller arbetsgivare, uppfattar bemötande och annat. Jag kan lova att jag tänker försäkra mig om att Arbetsförmedlingen inte bara känner till den här studien utan också tar till sig den oro som ger uttryck för. Man ska självfallet inte särbehandlas på grund av kön, ekonomi eller vad det nu kan vara. Man ska utgå ifrån det behov den enskilda personen har. När det gäller möjligheten att flytta runt i budgetar vill jag säga att vi löpande följer hur medlen kommer till användning och på vilket sätt de kommer fram. Jag kan försäkra om att vi inte bara gör den uppföljningen genom att jag åker runt i landet, men det är naturligtvis viktigt att göra det för att få möjligheter att tala med företagare som lever i verkligheten och för att tala med fackklubbarna och höra hur det står till, hur man resonerar och vilken oro deras medlemmar har. Jag träffar också varslade, uppsagda och arbetsförmedlare för att resonera om de medel som kommer till, vilka behov man har och vilka åtgärder som arbetsförmedlarna tycker vore lämpliga. Jag kan nämna en sådan, och det var när vi ändrade ramperioden för instegsjobben. Det tillkom efter att vi hade blivit uppmärksammade på att arbetsförmedlarna tyckte att det var . Det ger också effekt att åka runt i landet. 88 (): En ännu snabbare väg för Arbetsförmedlingen att kunna använda sina medel effektivt vore kanske att regeringens och arbetsmarknadsministerns detaljreglering av Arbetsförmedlingen minskade något så att man kan omfördela medel snabbare inom Arbetsförmedlingen. Tiden går, månader går, och av våra unga är arbetslösa. Tiotusentals unga människor behöver hjälp här och . Vi har en ungdomsgaranti som säger att man ska träna på att skriva sitt cv , och sedan ska man låta bli att göra något innan man möjligtvis kan få en insats från Arbetsförmedlingen. Det, tillsammans med ett befarat ojämlikt bemötande, är inte den bild som jag vill att unga ska ha av Arbetsförmedlingen. Jag tackar för svaret. 89 Arbetsmarknadsminister (): Jag är av den grunduppfattningen att varje person som kommer in på Arbetsförmedlingen ska gå därifrån och känna sig bra bemött och ha fått den hjälp han eller hon behöver alldeles oavsett den personens bakgrund. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2008/09:404 om regeringens jobbpolitik 90 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att anpassa arbetsmarknadspolitiken till arbetsmarknadens och samhällets behov. Vidare har hon frågat vilka insatser jag avser att sätta in för att ska ha beredskap att klara arbetsmarknadsbehoven när konjunkturen vänder. Regeringens politik för att få fler i arbete och bekämpa människors utanförskap är en självklar och central utgångspunkt för att möta nedgången i ekonomin. Att sänka skatterna för låg- och medelinkomsttagare, att underlätta inträdet på arbetsmarknaden, att göra det enklare och billigare att anställa och att öka möjligheterna till utbildning ger goda förutsättningar för en gradvis återhämtning. Det skapar också möjligheter för en stark produktivitetstillväxt. Principerna för denna politik ska bevaras, även då går in i en djup lågkonjunktur. För att ge arbetslösa extra stöd att söka arbete har förmedlingsverksamheten, i form av coachning, intensifierats. Att som arbetslös hålla kontakten med arbetslivet är viktigt för att kunna bevara och förbättra kompetensen, få ökad arbetslivserfarenhet och för att öka möjligheterna till ett nytt arbete. Antalet platser i arbetspraktik, inklusive den nya insatsen praktisk kompetensutveckling, har därför utökats och praktik kan erbjudas tidigt . För att ytterligare stärka möjligheterna för långtidsarbetslösa vuxna att komma in på arbetsmarknaden har kompensationen av lönekostnaden för nystartsjobb fördubblats. Regeringen har även valt att satsa på utbildning. Människor ska kunna förnya och fördjupa sina kunskaper så att de står bättre rustade på arbetsmarknaden. Dessutom motverkas arbetskraftsbrist när konjunkturen vänder. Det reguljära utbildningssystemet har därför tillförts ytterligare resurser, vilket innebär fler platser i yrkesinriktad gymnasial vuxenutbildning, yrkesvux, och i den nya . ges arbetslösa möjlighet att få studiemedel med den högre bidragsnivån vid studier inom yrkesvux. Vidare omfördelas platser och anvisade medel inom universitet och högskolor för att möta den ökade efterfrågan på utbildningsplatser inom regioner särskilt hårt drabbad av varsel och uppsägningar. Avslutningsvis vill jag säga att arbetsmarknadspolitiska program alltid riskerar att leda till inlåsningseffekter i form av minskad geografisk rörlighet och lägre sökaktivitet. Det är därmed än viktigare att stimulera sökaktiviteten hos arbetslösa i en situation med tillfälligt ökade arbetsmarknadspolitiska insatser som det är fortsatt viktigt att stärka konkurrenskraften hos dem som står längst från arbetsmarknaden. Åtgärder som vidtas för att mildra konjunkturnedgången ska vara strukturellt riktiga. De ska därmed förbättra förutsättningarna för varaktigt hög sysselsättning samt hög och stabil tillväxt, även . 91 (): Tack för svaret, arbetsmarknadsministern! Rubriken på min interpellation var En sågad jobbpolitik. Den rubriken var bland annat föranledd av uttalanden vid ett genomfört seminarium där det framgick mycket tydligt att regeringens arbetsmarknadspolitik är utformad för en helt annan situation än den som vi befinner oss i. Den konjunkturella arbetslösheten stiger, och då tvingas regeringen improvisera fram nya åtgärder. Så uttryckte man sig bland annat på detta seminarium. Regeringen riskerar nu att satsa för lite på arbetsmarknadsutbildningar, och det finns en risk för att de aktiviseringsinsatser som görs inom ramen för de olika garantierna i praktiken inte är särskilt aktiva eller särskilt meningsfulla. Så, fru talman, uttalar sig alltså . Exempel på hur regeringen nu improviserar fram förändringar av politiken är, enligt samma , satsningar på utökade coachningsverksamheter. De regionala varselsamordnarna nämns också. När till och med en professor i internationell ekonomi undrar vad det är för någonting och framhåller att det inte är uppenbart ens för honom hur genomtänkta de här åtgärderna är blir naturligtvis vi andra också väldigt fundersamma. är det inte bara seminarium och uttalanden kring det som får en att fundera i de här banorna, utan också dagens rubrik i visar samma kritiska inställning till regeringens jobbpolitik. Det har vi pratat om här . Det gör att man känner sig än mer fundersam när det gäller vad regeringens jobbpolitik har för inriktning och vilket resultat den ger. Att vi socialdemokrater har tjatat jättelänge om arbetsmarknadsutbildningarnas nödvändighet torde inte vara ministern främmande. Med interpellationssvaret uppläst, som jag också har precis framför mig här, kan jag inte annat än konstatera att rubriken som jag satte för interpellationen, En sågad jobbpolitik, och det som också har hänt efter bitska kritik inte är någon överdrift. I svaret framhåller ministern att det är en central utgångspunkt att få fler i arbete. Det är bra. Men så börjar man argumentera för sänkta skatter och att göra det enklare och billigare att anställa. Det säger ministern trots att jag är näst intill övertygad om att han också vet att det företagare helst vill ha är kvalificerad och utbildad arbetskraft för att kunna upprätthålla produktionen. De är inte betjänta av en lägre arbetsgivaravgift, utan de vill ha kunnig personal. Det är därför som vi socialdemokrater har slagits så hårt just för arbetsmarknadsutbildningarna. Sedan är det en viktig del i detta att arbetsmarknadsutbildningarna ska hålla en hög kvalitet. Alla varningar och protester mot de kraftigt sänkta volymerna skulle jag vilja höra ministern ha en synpunkt på. 92 Arbetsmarknadsminister (): Socialdemokraterna gillar inte vår jobbpolitik. Det var väl sammanfattningen. Det har jag förstått; det har jag hört de senaste tre och i talarstolen här och de senaste två och ett halvt åren när vi har debatterat de här frågorna. Men vad verkar glömma är att efter seminariet jag var också där och höll föredrag har vi i decemberpaketet lagt 23 miljarder extra på en lång rad insatser. Det är bland annat 4 miljarder extra på arbetsmarknadspolitiska insatser och 2 miljarder extra i budgeten på utbildningsinsatser. Detta omfattar 60 000 helårsplatser, och det är drygt 30 000 utanför garantierna. Så att dra slutsatser på det sätt som gör är inte riktigt rimligt. Man kan naturligtvis diskutera vad som görs, och jag kan ta två exempel. hade en rapport , , där man skrev att forskning bland annat visar att förmedlingsinsatser är en förhållandevis effektiv åtgärd för att korta tiden i arbetslöshet. Så det är bra med coacher. Det är bra att se till att vi får fler som jobbar med detta. I en utredning som IFAU också publicerade 2001 och som sedan publicerades i Ekonomisk Debatt 2001 säger och , två ekonomiforskare, att forskning visar att lönesubventionerade anställningar ökar sannolikheten att få ett arbete i högre grad än arbetsmarknadsutbildning. Slutsatsen är att vi behöver alla möjliga saker, alla möjliga åtgärder och alla möjliga insatser i vår arsenal för att möta det vi nu ser. Vi behöver både utbildning i det reguljära utbildningssystemet det är därför vi lägger nästan 2 miljarder extra på det och vi behöver coachningsinsatser för att se till att de som kommer ut möts med respekt och engagemang. Det är därför vi både anställer och upphandlar coacher till Arbetsförmedlingens insatser. Vi behöver också arbetsmarknadspolitiska insatser av olika slag praktikplatser, olika typer av praktisk yrkeskompetens och vad det nu kan vara. Det är därför vi som sagt lägger närmare 4 miljarder extra på Arbetsförmedlingen . Totalsumman av dessa insatser är konjunkturberoende. kan inte komma och säga att det aldrig har varit så under Socialdemokraternas tid. Det är naturligt så att man i goda tider drar ned på de arbetsmarknadspolitiska insatserna, för då finns det jobb att gå till, och i de sämre tiderna drar man upp insatserna. Så har det sett ut , åtminstone sedan tillkom . Det är alltså inget nytt. Det är heller inget nytt att Socialdemokraterna inte gillar vår jobbpolitik utan kritiserar den. Det vore intressant att höra alternativet , om det inte bara är höjt tak och sänkt avgift i a-kassan, de 20 miljarderna som ni sprätter iväg på det, som ska finansieras genom att göra det dubbelt så dyrt att anställa ungdomar. Det blir 20 miljarder dyrare. Hur många nya jobb ger det, ? 93 (): Jag tycker ändå att det är märkligt att ministern tar så lätt på all den kritik som har kommit när det gäller regeringens jobbpolitik. Det är inte bara från socialdemokratiskt håll som man har uttalat sig om denna. När det gäller det som ST har presenterat i säger man att det är en partsinlaga, för det kommer från en facklig organisation. Det säger en partiföreträdare som gick till val på att kalla sitt parti för det nya , och så vill man inte ens lyssna på fackföreningsrörelsen! Jag tycker faktiskt att det är märkligt. Det experterna varnar för beträffande coachningens intensifiering är att mycket läggs på den delen utan att man vill ha kvalitetsstämpeln på det hela. Det här har påpekat . Jag måste få ställa den fråga som ställde till ministern : Vad tycker ministern är fel i kritiken? Berätta i stället det för oss! Helt klart torde det väl ändå vara att kompetensgapet i förhållande till arbetsmarknadens krav är alldeles för stort. Utbildningen svarar inte tillräckligt bra mot efterfrågan på arbetsmarknaden. Regeringens policy med neddragningar på arbetsmarknadsutbildningarna har varit förödande, och det märker vi . Kom inte och säg att det här med arbetslösheten enbart är föranlett av den finansiella krisen! Vi kunde se att orderingångarna minskade, och det var innan finanskrisen i smittade av sig globalt. Det borde man alltså ha kunnat se antydningar om. Men man var så entydig från den borgerliga regeringen och sade: Vi ska sänka skatterna; det är jobbskatteavdraget som ska gälla. Man förändrade a-kassan, vilket jag förmodar att även ministern innerst inne inser var förödande i förhållande till den utveckling vi fick. Vi drog ned på arbetsmiljöinsatserna som man sedan har lagt på någon del på. De som står längst ifrån arbetsmarknaden, de funktionshindrade, har fortfarande väldigt svårt att komma in i jobb. Och inte minst antalet timanställda och visstidsanställda ökar också, vilket är ett slag i magen på dem som vill jobba för arbetslinjen och det livslånga lärandet. För det är också del i detta. Inte minst kan det kopplas till arbetsmiljön då jobb i högtryck i allra högsta grad motverkar just arbetslinjen. Jag vill ställa ytterligare en fråga till ministern eftersom tiden är knapp, för varav hjärtat är fullt därav talar munnen, och arbetsmarknadsfrågorna ligger oss socialdemokrater jättevarmt om hjärtat: Känner ministern någon oro över att fokus i stor utsträckning sätts på den icke reguljära arbetsmarknaden? 94 (): Jag hade inte tänkt gå in i den här debatten men gör det ändå eftersom jag tycker att arbetsmarknadsministern väljer att enbart fokusera på coachning och eftersom jag har fått möjlighet att läsa statstjänstemännens tidning, , där det finns kritik mot coachningen. En man som doktorerar i ämnet coachning vid tycker att initiativet med jobbcoacher på Arbetsförmedlingen är bra i och för sig. Men man blir inte coach på sju och en halv dag, säger han. På sju och en halv dag, alltså på lite mer än , ska man vara utbildad coach och möta både arbetslösa människor som kommer efter ett långt yrkesliv och ungdomar som precis har slutat skolan och är arbetslösa. Man ska coacha. Man kan fråga sig vad man ska coacha emot. Det är klart att man har erfarenhet om man har varit arbetslös och sedan blir coach, men det måste ju handla om att coacha mot olika saker, tänker jag.