prot · GX0937 · 2009-11-25 00:00:00 — Problemet är att så gott som alla sociala företag just har säljverksamhet; de säljer varor och tjänster i olika former. Det är det som skiljer dem från dagverksamhet eller fritidssysselsättning i andra former. Det är också det som är styrkan i det sociala företagandet, att man faktiskt ger arbete till människor som står mycket långt ifrån den ordinarie arbetsmarknaden och levererar värdefulla varor och tjänster. Det är också det som ger styrka till dem som är anställda de får styrka och självkänsla, och de känner sig behövda eftersom de levererar sådant som människor vill ha. Som jag tolkar det är budskapet från majoritetens sida till dessa människor nu att det är okej att driva verksamhet, men om de gör något som är nyttigt för samhället och skulle kunna konkurrera med andra företag ska de inte göra det. De ska i stället bedriva en låtsasverksamhet. Tolkar jag det rätt? 31 () replik: Per och jag delar intresset för de sociala företagen. Vi har debatterat detta tidigare, och jag vet att Per liksom jag har ett stort engagemang i detta. Vi har båda gjort ganska mycket besök Per har varit i , och jag har varit på andra ställen. Jag har bland annat varit i och besökt , som har en verksamhet för personer med svåra missbruksproblem, till exempel. Jag måste säga att jag är mycket imponerad av den verksamheten. Om vi säger att det skulle göras en anmälan mot denna typ av företag som också drivs med kommunala medel man ger pengar till dem personer som arbetar med sin rehabilitering där kommer man inte att säga att det är en konkurrerande verksamhet, fälla den och så får den sluta. Det är inte så det går till. Man kommer att titta på vad som är syftet med verksamheten, om det finns ett särskilt motiv för att personerna arbetar där samt om det finns ett motiv för att bedriva verksamheten. Det är så också den juridiska bedömningen ska göras. Då faller man inom den kommunala kompetensen, som blir det som avgör verksamheten. Jag måste alltså säga att jag inte känner den oron. När vi har varit ute och tittat på det har vi också insett vad syftet med detta är. Syftet med den verksamheten är inte att medvetet konkurrera ut ett annat företag, utan syftet är att rehabilitera personer tillbaka till ett vanligt liv. Det ska vi vara mycket tacksamma för att det görs. 32 PER () replik: Jag får tacka för att vi äntligen fick ett svar. Även sociala företag kommer att granskas under denna lagstiftning, och man kommer att ifrågasätta deras verksamhet. Man kommer att väga in olika aspekter i det, bland annat just konkurrenssituationen med privata företag. Det är faktiskt så, , att det väsentliga för till exempel en liten kaféverksamhet i en kommun det kanske är ett privat familjeföretag inte är om det är människor som står långt från arbetsmarknaden som bedriver den kommunala verksamheten och säljer kaffe och bullar eller om det är kommunen själv som gör det med fullt friska människor som mycket väl skulle kunna vara på den privata arbetsmarknaden. Konkurrenssituationen för dem är ändå densamma, förutom att man kan säga att med lönebidragen går det att hålla ännu lägre kostnader inom de sociala företagen. Det är precis det som är dilemmat. Här gör man ingen skillnad mellan olika funktioner och vad som görs från de kommunala verksamheternas sida. Det intressanta ur lagstiftningens synvinkel är vad man levererar. Är det tjänster på den konkurrensutsatta marknaden, är det säljverksamhet då ska man granska verksamheten ur den här lagstiftningens synvinkel. Det är precis det som väcker oro runt om i landet hos alla de sociala företagen. Här kommer man att ifrågasätta deras verksamhet, som är så otroligt väsentlig för så många människor som får sin enda livsgnista från de här företagen. Det är dit man går för att få socialt stöd. Det är där man träffar arbetskamrater. Det är där man känner sig nyttig och behövd. kommer den verksamheten att ifrågasättas med den nya lagen. Man kommer att ge ökade möjligheter för privata företag att hävda att de sociala företagen konkurrerar med deras verksamheter och därför inte ska bedriva sin verksamhet. Som jag sade inledningsvis är jag orolig för att budskapet till de sociala företagen är: Visst, ni får bilda företag, men så fort ni gör någonting som fyller en funktion i samhället, så fort ni fyller en meningsfull uppgift kommer ni inte att kunna bedriva verksamheten, för det ska skötas i privat regi. Det är ett budskap som är en dödsstöt för socialt företagande i över huvud taget. 33 () replik: Per pratar om dödsstöt och om att det sociala företaget alltid skulle bli fällt. Det är inte så. Det kommer att bli en prövning. Om någon skulle anse sig utkonkurrerad av det sociala företaget och gör en anmälan blir det en juridisk prövning enligt de lagar som finns och enligt de kriterier som jag talade om förut, alltså om det finns ett särskilt motiv och om det finns ett syfte med verksamheten. Det måste på något sätt kännas tryggare att få svaret: Nej, ni konkurrerar inte ut någon på grund av det syfte och det motiv som finns för verksamheten, det vill säga att rehabilitera människor. Ett socialt företag drivs inte riktigt exakt på samma sätt som ett vanligt företag. Det handlar om personer som kommer in med någon form av stöd från det offentliga och där avsikten är att slussa personer till ett vanligt liv. Det är inte riktigt så ett vanligt företag fungerar, ett kafé eller något annat. Jag känner inte den oron. Tvärtom tycker jag att det är bra att det blir prövat ifall den situationen skulle uppkomma. Jag utgår från att det primära syftet för ett socialt företag inte att utöva prisdumpning. Det är inte det som är syftet med ett socialt företag utan att rehabilitera personer. Jag är tacksam för att det kan bli en prövning där man säger: Fortsätt med detta, det är en mycket viktig verksamhet. Det finns ett motiv och ett syfte med verksamheten. 34 (): I dagens debatt om konfliktlösningsregler ska jag börja med att citera en seriefigur som brukar äta dunderhonung: Den som är mycket stark måste också vara mycket snäll. För många enskilda näringsidkare i det här landet framstår till exempel kommunen som mycket stark men kanske inte alltid så snäll när det gäller konkurrensen. Vi har i varierande grad problem med att den offentliga konkurrensen stör en sund marknad. Vi är överens mellan blocken om att det här kan vara ett problem. I vissa fall måste vi acceptera den här störningen, det som motiveras utifrån allmän synpunkt. Konkurrens är inte på något sätt ett självändamål. Ja, om man åker skidor eller tävlar i någon annan sport är det så, men i det här fallet ser jag konkurrensen som ett medel att uppnå effektivitet och utveckling. Osund eller bristande konkurrens leder tveklöst till sämre effektivitet och sämre service. Det gäller oavsett om den osunda konkurrensen uppkommer genom att vi har företag som skapar monopol eller karteller eller om det är en offentlig aktör som nyttjar den särställning man har på ett sätt som gör att konkurrensen snedvrids. Det är ingen tvekan om att det här betänkandet och kommande beslut i kammaren är mycket efterlängtade från landets företagare. Blotta känslan att som liten företagare konkurrera med kommunen i en liknande verksamhet är så klart en oerhörd stressfaktor för den enskilde företagaren. Att den kommun man försöker konkurrera med dessutom står för myndighetsutövandet skapar ytterligare misstro säkerligen en obefogad misstro, men den finns ändå där. I det här fallet är det så otroligt lätt att bara se den här frågan med det offentligas glasögon på sig. Jag har försökt titta på den med de offentliga glasögonen, med företagarglasögonen och framför allt med medborgarglasögonen på. Då är vi tillbaka till vad som skapar effektivitet och en god service. I det långa perspektivet är det ingen tvekan om att en sund konkurrens leder till bättre effektivitet och service för medborgarna. Det är inte heller någon tvekan om att verklighetsbilden av hur stort problemet i praktiken är varierar väldigt mycket. Jag kan bara konstatera att för den enskilda företagaren är problemet med osund konkurrens lika stort oavsett om han delar det med många kolleger eller få kolleger. Man upplever det utifrån sin egen vardag och situation. Det har i debatten framförts farhågor om att viktig verksamhet skulle slås sönder. Då är vi på en av kärnpunkterna, nämligen vad som är försvarbart ur allmän synpunkt. Jag ska läsa upp lite grann ur den proposition som tar upp denna fråga: Det finns flera författningar som anger i vilken utsträckning en offentlig aktör får bedriva säljverksamhet och som utpekar gränserna för sådan verksamhet. När det gäller kommunernas och landstingens verksamhet innehåller kommunallagen regler om i vilka fall näringsverksamhet får bedrivas. Därtill kommer den kompetensutvidgande lagen om vissa kommunala befogenheter som anger förutsättningen för en kommun att bedriva näringsverksamhet inom vissa sektorer, till exempel sysselsättning för arbetshandikappade, turism med mera. En verksamhet som är förenlig med kommunallagen eller någon specialförfattning om kommunens säljverksamhet är följaktligen försvarbar ur allmän synpunkt. Något förbud ska därför inte få meddelas mot verksamhet som sådan om den är förenlig med lag. I debatten framstår det som att det här kommer att ske helt godtyckligt, men så är det inte. Läs i propositionen! Det som är lagligt kommer även fortsättningsvis att vara lagligt. Det pratas väldigt mycket om vad som kommer att hända i domstolsförhandlingarna. Det är ingen tvekan om att vi vill ha en rättssäker process. Jag tror däremot att en av de viktigare bitarna i det här är att man sätter sig ned i var och en av kommunerna och funderar på vilka verksamheter man har som man kanske kan försvara från allmän synpunkt och vilka verksamheter som behöver fasas ut med anledning av lagen. Det tror jag kommer att ha stor betydelse för hur konkurrenssituationen med det offentliga kommer att utveckla sig framöver. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till majoritetens förslag i betänkandet och avslag på reservationen. 35 () replik: Det var intressant att lyssna till som i sitt anförande talade om vad som kan vara en fördel med en förstärkt lagstiftning och vad som kan vara problem med en sådan. Han läste också upp ett stycke ur propositionen. Jag ska också göra det, så ska vi se var vi hamnar någonstans. För att ge någon vägledning om vad regeringen tycker skriver man att de typfall som pekar på får anses vara en god illustration av problematiken. Vidare skriver man så här: Dessa typfall torde emellertid inte kunna användas som vägledning för att tolka konfliktlösningsregelns innebörd såvitt gäller vilka beteenden som i det enskilda fallet är negativa för konkurrensen och som bör kunna angripas. Av typfallen kan man dock dra slutsatsen att förfarande som innebär underprissättning, diskriminering, vägran att ge tillträde till viss infrastruktur bör anses kunna snedvrida marknaden. Då blir min fråga: På vilket sätt får eller vägledning när man är så motsägelsefull i propositionen, med tanke på vad läste upp tidigare och vad jag läste upp nu? Det här behöver vi försöka klara ut, för vad vi får nu är en juridisk prövning av politiska beslut, även de som gäller turism och sociala företag. På annat sätt går det inte att tolka det som regeringen skriver i propositionen. 36 () replik: Om det skulle bli en prövning behöver det inte innebära att man säger att man förbjuder verksamheten. När jag lyssnar på oppositionen verkar det som att om man skulle pröva ett socialt företags möjlighet att fortsätta att bedriva sin verksamhet, kommer det alltid att leda till att verksamheten förbjuds. Så är det inte. Är det försvarbart ur allmän synpunkt kommer det att landa i ett domslut som säger att det är tillåtet, och det kan ju också vara bra att få reda på. 37 () replik: Jag blev inte direkt klokare av det svaret. Jag fortsätter att hänvisa till vad skriver. Tio så kallade typfall de som jag hänvisade till tidigare sägs vålla konkurrensproblem för privata företag. Det är det som den här frågan handlar om. skriver: Tingsrätten önskar framhålla att det ingalunda föreligger en lucka i lagstiftningen avseende de uppräknade situationerna. Med det menar man helt enkelt att befintliga lagstiftningar konkurrenslagen, kommunallagen och EG-rätten är tillräckliga för att klara ut eventuella konkurrenssnedvridande verksamheter. Med tanke på att man tidigare i sitt yttrande också har sagt att det är orimligt eller kanske till och med det är min tolkning direkt olämpligt att göra en politisk prövning i en domstol och att man på det sättet kan kringgå kommunallagen, blir det här väldigt intressant. Jag hör att tycker att sociala företag ska kunna prövas i eller kanske gå så långt som till . Det är väl ändå inte meningen med lagstiftningen såsom vi vill tolka den. 38 () replik: Det tål att sägas att den här lagstiftningen är en lagstiftning som gör det möjligt att förbjuda verksamheter . Det är inte en lagstiftning som straffar det som har inträffat. Frågan till oppositionen är: Ser ni det som möjligt att göra en katalog över precis vilka uppgifter som kan ingå? Att göra en matris där man på förhand säger att i kommun X har de möjlighet att driva den här verksamheten tror jag inte är görligt. Det är också därför vi har valt den här typen av lagstiftning. 39 () replik: Det är tydligen en ändrad debattordning i näringsutskottets debatter, då majoritetens företrädare avslutar sina inlägg med att ställa frågor. Men vi kanske ska begära extra och förlänga debatten så att vi kommer till lunch, om det är det majoriteten önskar. Låt mig ta ett exempel på rättstillämpning som jag har upplevt och där man hade väldigt bra erfarenheter av det som stod i propositionen. När jag var ombudsman på och restaurangfacket hade vi ett mycket tummat, läst exemplar av den proposition som ledde till lagen om anställningsskydd 1974. Detta tittade vi i ofta, ofta när vi fick besvärliga fall. Det är ett exempel på hur vi kunde få härledning i hur vi skulle hantera olika typer av fall. Det fanns väldigt mycket tydlighet där. Självklart fanns det också sådant som vi ansåg vara värt att pröva. Nog sagt om detta. säger att om man är stark måste man också vara snäll. Det håller jag fullständigt med om. Men jag tycker inte att den här propositionen redovisar en sådan ordning, utan det handlar snarare om hur vargen var i Bamse, det vill säga han väntade på att kunna hugga någon. Då pratar jag inte om det som påstod, att vi har haft de offentliga glasögonen på oss. Nej, problemet är att det finns en näring som gynnas genom det här förslaget, nämligen advokater. Det är inga andra som gynnas av förslaget. Vi vet ju inte om det gynnar företagen, vi vet inte om det är bra för kommunerna eller för företagen, därför att hänvisningen till hur man hanterar rättsläget är så otydlig att det endast är advokater som kommer att gynnas av detta. 40 () replik: Jag ber om ursäkt om jag råkar inkräkta på lunchrast. säger att inga andra än advokater kommer att gynnas av förslaget. Jo, det här är en väldigt efterlängtad proposition från näringslivet. Det är ingen tvekan om att den sunda konkurrensen kommer att gynnas av förslaget. 41 () replik: Ja, det är en efterlängtad proposition. Just av den anledningen är det extra tråkigt att propositionen inte tar sikte på att försöka vara så tydlig att det är möjligt för varje företagare att läsa ut om det finns en förutsättning att klara en prövning gentemot kommun X eller Y eller om det är möjligt att hantera ärendet inom kommunen. I det avseendet är den ett dåligt exempel. Man har haft på sig att få fram den här lagen. Det är väldigt konstigt att man tar fram en så bristfällig lagstiftning . Man har inte ens brytt sig om att försöka hitta en bra lagstiftning. gick utredningen ut på remiss. Vad har ni gjort ? Det här var ju en så prioriterad fråga när ni tillträdde regeringstaburetterna. Sedan skickade ni ut utredningen på remiss 2008, i princip en utredning som hade legat på regeringens bord ända . Jag undrar varför man inte gjorde någonting åt denna fråga . Jag kan inte tänka mig att det behövs ytterligare beredning i för att skicka ut en remiss. Där är jag förvånad. Det är väl en del av slarvet med lagstiftningen. Det handlar väl som vanligt om att man har en otydlig politik när det gäller just näringsområdet. Vi har sett åtskilliga exempel på att man inte är tillräckligt tydlig. Där får inte vare sig bussbolaget, blomsterhandlaren eller sångpedagogen vägledning om vad som kan hända om man prövar detta och naturligtvis inte kommunen heller. 42 () replik: Det råder ingen tvekan om att denna proposition inte är ägnad att göra det lättare för det offentliga att konkurrera. Den ska snarare göra konkurrensen tydligare eller säkrare och få bort den osunda konkurrensen. Här finns en motsättning mellan enskilda aktörer i det offentliga och näringslivet. När det gäller vägledning går det inte att göra en lista där man säger att det i glesbygdskommunen X är okej att bedriva verksamhet från det offentligas sida som preparerar rullatorer men inte cyklar. Det här är komplexa frågor, så vi fixar inte att sätta en matris där man som enskild företagare kan gå in och titta om man får göra något eller inte. Den listan går inte att göra i lagstiftningen i förväg. 43 PER () replik: säger i sitt anförande att det som är lagligt kommer att fortsätta vara lagligt. Det kanske inte är så mycket till vägledning för någon över huvud taget, kan man tycka. Inga kommuner väljer väl att sätta sig över lagen med berått mod och säger sig uttryckligen vilja begå brottsliga handlingar, utan de kommuner som bedriver säljverksamhet hävdar självklart att verksamheten är förenlig med lagen. Det är precis den konfliktsituation som finns då företagare hävdar att de har en osund konkurrens, och det är precis det dilemma som kommer att finnas kvar med det förslag som föreligger. Detta är inget svar på vilka verksamheter som är förenliga med lagstiftningen. Det blir närmast parodiskt när man som citerar ur propositionen och säger att verksamheten inte ska förbjudas om den är förenlig med lag. Tack för klargörandet att lagliga verksamheter inte är förbjudna! Det var bra. Jag har misstänkt det tidigare, men är det nedskrivet i propositionen också. Problemet är att det inte är någon vägledning för domstolarna, för det offentliga eller för företagen. Vägledningen saknas här. säger att man välkomnar prövning av de sociala företagen. Jag tror att övertolkar möjligheterna för de sociala företagen att få sin sak prövad på ett bra sätt och få rätt och klartecken att bedriva sin verksamhet även . Jag ser en stor risk att framför allt små sociala företag inte kommer att våga driva sin sak i domstol. Får man ett domslut emot sig måste man stå för både sina kostnader och rättegångskostnaderna, och det kan vara en enormt stor kostnad för ett socialt företag. Risken är att om de sociala företagen dras inför domstol vågar de inte inställa sig utan väljer att på egen hand begränsa sin verksamhet. Då får man ingen prövning utan bara en begränsning av deras verksamhet, vilket går ut över de människor som de sociala företagen är satta att hjälpa. 44 () replik: När det gäller de sociala företagen står det tydligt uttryckt i propositionen att de är försvarbara ur en allmän synpunkt. Jag ser ingen risk att vi skulle få några förbud där. Det är viktigt att vi sänder denna signal, för även här är vi överens över blockgränserna om hur betydelsefullt detta är för många enskilda människor. I frågan om sociala företag tycker jag att farhågorna är ogrundade. 45 PER () replik: Frågan kvarstår i allra högsta grad. Säger man att sociala företag är försvarbara ur allmän synpunkt är frågan vad som är försvarbart. Är det bara det sociala företagandet i sig eller är det också den verksamhet de bedriver på en konkurrensutsatt marknad? Där är oklarheterna monumentala. När tjänstemän från var i utskottet frågade vi: Kan de sociala företagen bedriva säljverksamhet? Kan de vara ute på den konkurrensutsatta marknaden och ändå fortsätta bedriva sin verksamhet under denna lagstiftning? Svaret var nej. Man får driva sociala företag, men bedriver dessa företag säljverksamhet då gäller lagstiftningen lika för dem som för andra kommunala företag. Då ska de prövas. Det är uppenbart att sociala företag som vi känner dem inte alls är undantagna från lagstiftningen. De kommer kanske till och med i högre grad än vanliga kommunala bolag att prövas i domstol eftersom vi vet att så gott som alla sociala företag bedriver säljverksamhet och är ute på den privata marknaden. Själva syftet med företagen är att de erbjuder en möjlighet för människor som står långt från den ordinarie arbetsmarknaden och som skulle ha små möjligheter att få anställning i ett privat företag att utföra tjänster som är efterfrågade. Det ger dem en styrka, och de känner att de behövs när de kan erbjuda varor och tjänster som samhället uppskattar. Jag ser en risk att lagstiftningen kommer att inskränka detta. Den kommer också att inskränka företagens möjlighet att själva bestämma sin verksamhet och välja vad de vill inrikta sin verksamhet mot. Risken är att det i stället från domstolens sida bestäms att man får ha sociala företag men att de inte får hålla på med någon riktig verksamhet. 46 () replik: Syftet med lagstiftningen är inte att slå ut några sociala företag. Syftet är inte heller att flytta gränserna för den kommunala kompetensen eller för vad som är försvarbart ur allmän synpunkt. Det finns en motsättning här. Man säger att störningen från den offentliga verksamheten är så liten och obetydlig att den knappt syns med förstoringsglas. säger man att konsekvenserna kommer att bli monumentala om denna lagstiftning införs. Det är tveklöst så att denna lagstiftning kommer att ge en bättre och sundare konkurrens som i förlängningen kommer att ge bättre service till medborgarna. 47 Tredje vice talman (): Debatten om konfliktlösning vid offentlig säljverksamhet på marknaden har pågått ett tag, och det är tydligt att åsikterna skiljer sig åt. Jag, och en majoritet av remissinstanserna välkomnar en lagstiftning som bidrar till att ställa till rätta den oordning som ibland råder i en del kommuner. Att det finns ett behov av att bidra till en minskning av den osunda konkurrensen står helt klart. Frågan är på intet sätt ny. Problematiken är känd och har utretts . gjorde ett tillkännagivande till regeringen om att återkomma till med förslag på åtgärder för att komma till rätta med konkurrensproblem mellan offentlig och privat sektor och att domstolsförfarande därvid borde övervägas. Låt mig börja något längre tillbaka i tiden. Låt oss hjälpas åt att komma ihåg hur det var när kommunerna en gång bildades. Ordet kommun kommer av latinets ord för gemensamt. Människor hade behov av att tillsammans lösa gemensamma problem först inom ramen för socknarna, därefter inom ramen för kommunerna. Det handlade till en början om skydd mot bränder, om fattigvård och vård av gamla och om att utbilda unga. har mycket positivt hänt. Det handlar om sysselsättning, omsorg om funktionshindrade, barnomsorg och så vidare. Jag skulle kunna räkna upp en massa bra verksamheter. Det finns dock en negativ sida, och det har med säljverksamhet att göra. Enligt uppgifter som jag har fått ökar antalet kommunala bolag. I kommunala bolag förekommer det att konverteras bilar, bedrivs dans och konferensverksamhet, det installeras el och mycket mer. I några kommuner säljs det julstjärnor och julgrupper. Det drivs kaféer där det säljs wienerbröd och kaffe, och det drivs gymverksamhet och solarier. Många företrädare på nivå ser det som sin uppgift bland andra att inom ramen för kommunen bedriva både det ena och det andra. Jag tror att det ibland är lätt att glömma bort att man som kommunalråd inte ska agera direktör i utan i stället fungera som företrädare för många olika intressen inom kommunens geografiska område för alla invånare.