prot · GX093 · 2009-09-16 00:00:00 — Inte ens när vi säger att det finns, att här är det, kan man tänka om och fundera på att man kanske inte ska säga att vi inte har några förslag när vi nu visar att vi har förslag. Det blir ju komplicerat om man i förväg bestämmer sig för en argumentationslinje och den visar sig vara grundfalsk, men man ändå fortsätter att hävda den. Svaret på fråga är: Vi hade som ordförande för tagit fram dessa tio punkter, drivit dem med stor styrka och, jag tror också, med stor framgång. Det är nämligen enklare om man har konkreta förslag än om man håller sig till allmänna fraser och floskler som i huvudsak är vad som ännu så länge har kommit från den borgerliga alliansens sida. 43 () replik: Det skulle vara bättre om svarade på frågorna i stället för att raljera, men jag har ju hört hans debattstil tidigare så jag vet att det är så den fungerar. Om hade haft justitieministerposten tack och lov för att det inte är så skulle ni alltså, på tal om att raljera, lägga fram samma förslag som har fått nej, fastän ni redan på förhand vet att flera länder skulle säga nej till att genomföra precis allt därför att förslagen kanske hade varit uppe tidigare. Det har funnits ett stort paket med processuella rättigheter. Det diskuterades , men det blev stopp för att det krävs enighet. och kanske vill att Lissabonfördraget ska genomföras så att vi kan bli av med vetorätten inom rättsliga och inrikes frågor, för då hade det varit betydligt lättare. Men även där säger nej. Ni vill inte komma framåt i denna fråga. Det är tydligt. lägger fram sina förslag även om man på förhand vet att de inte kommer att gå igenom. Det är Bodströmvarianten. Man kör huvudet stenhårt i väggen. Sedan skryter man på hemmaplan om vad man försöker få igenom, men ingenting händer. Är det inte bättre att ta två steg framåt och komma någonvart i frågorna än att bara slå huvudet i väggen för att vinna politiska poäng på hemmaplan? Får medborgarna det ett dugg bättre av att ni kör huvudet i väggen? Nej, det får de inte. Men genom våra förhandlingar, som tydligen inte tycker om, kan vi komma framåt. Det tjänar och medborgare på. Det är dock en variant som tyvärr inte förespråkar. 44 () replik: Jag har hört det . säger att när man hävdar mänskliga rättigheter slår man huvudet i väggen. Det är meningslöst att komma med sådana politiska krav som att rätten till privatliv ska värnas och att asylrätten ska återupprättas. Det är meningslöst eftersom det finns länder som inte håller med om detta. Man kan ha den inställningen. Man kan kompromissa på förhand och åka ned med uppfattningen att man vet att de andra tycker att det är bra. Problemet är bara att man får ett resultat utifrån detta. Ansatsen från den borgerliga regeringen är i ord omfattande, men i praktiken är allt förhandlingsbart. Ingenting är fast och beständigt inte ens försvaret av de mänskliga rättigheterna. Problemet med överstatligheten inom EU är att om man ska komma överens allihop blir det inte särskilt ofta bra politik. Det är därför vi säger att rättspolitik och migrationspolitik ska vara en nationell angelägenhet. Det ska inte beslutas på överstatlig nivå. Gör man det kompromissar man med de mänskliga rättigheterna, rätten till privatliv och integritet. Här skiljer vi oss åt inte bara höger och vänster utan tydligt också vi som säger att riksdag ska avgöra vilka lagar, regler och bestämmelser som ska gälla i och att andra länder ska bestämma å sina vägnar. Slutsatsen av ansats är att han ger oss sitt erkännande. Han tror att vi kommer att vinna politiska poänger på hemmaplan. Det tackar vi för. Det är förmodligen sant. Jag tror att många människor begriper att man ska kunna bestämma i ett parlament vilka regler som ska gälla. Jag tror att många också begriper att det finns en hel del som konkret kan bli betydligt bättre i det Stockholmsprogram som läggs fram. Jag avslutar med att säga att det är synd att vi inte har kunnat diskutera mer i sak. Processen verkar vara det enda som har något att säga om förutom att man kan förhandla och kompromissa om allt. 45 (): Jag börjar med att yrka bifall till justitieutskottets förslag i utlåtandet. En resa eller rörelse börjar alltid någonstans. slutar den oftast längre bort än vad den gjorde tidigare, och det är många fler som sätter i gång att röra på sig. Därför är gårdagens lösningar inte svaret på framtidens utmaningar. Politiken har över århundradena försökt reglera denna rörelse, ibland för att förhindra men ofta också för att underlätta. infördes en lag om gästgiveri. Den kom till för att ge hästarna möjlighet att vila eller bytas ut. Det var jobbigt att dra vagn när människorna rörde sig alltmer. Den var alltså inte till för varor, förutom fågel, ostron och hummer. Vi fick den nordiska passfriheten, vilket påverkade mig. När jag lämnade och skulle åka till närmaste stad, , slapp jag ta med passet. Det var ett lyft. Vi har fått EU och Schengen, och vi behöver en harmonisering för att ytterligare öka möjligheterna. Det talas om tre dimensioner att främja rörlighet och laglig invandring, att bidra till utvecklingen och att hantera olaglig invandring. Jag skulle vilja ta upp två penseldrag som jag tycker genomsyrar inriktningsdokumentet. Det ena är skydd och det andra är att säkra välfärden. Skydd talas det om i kommissionens meddelande, mycket med fokus på EU-medborgaren. Här går vi ytterligare ett steg. Vi vill även ge skydd till dem som knackar på vår dörr och behöver det. uppmärksammade vi att det var tyskarna anföll . När vi gjorde bokslut över visade det sig att många av dem som är EU-medborgare satt som flyktingar i länder som är medlemmar i . Vi har alltså ett historiskt ansvar. Ur det fredsprojektet steg EU fram. Vi behöver öka den totala kapaciteten att ta emot människor som behöver vårt skydd. Hur mycket vi än anstränger oss i är det inte tillräckligt. Vi behöver vara fler länder som hjälps åt. Vi hör från många håll kritik och argumentation mot en harmonisering. Det handlar om brist på möjlighet att söka asyl, brister i rättssäkerheten och brister i mottagningsförhållanden. Precis som sade, eftersom han visste att jag skulle säga det, är det i stället skäl att gå vidare mot en harmonisering. Det ger oss verktyg, och verktyg behöver vi. Vi behöver inte bara ord i en talarstol. Det ger oss verktyg i lagstiftningen och kommissionen har möjlighet att agera. Vi har stödkontoret som är under uppbyggnad och som vi tror ska kunna genomföra en mängd olika goda saker. Vi har också Frontex. Här brukar och jag komma lite på kollisionskurs. Frontex är den som faktiskt kan göra skillnad. Säger man något annat vittnar det om djup okunnighet. Frontex uppgift är att samordna medlemsstaternas operationer, bistå med utbildning, göra riskanalyser, följa och bevaka utvecklingen och stödja när en medlemsstat behöver hjälp och i vissa återsändandeoperationer. Vi ska dock inte glömma att allt det som står och allt vi hör om saker som inte går rätt till är den enskilda medlemsstatens ansvar. Men det är mycket bra att ha EU-ögon på plats, och det har vi oftast genom Frontex. Det finns en annan sak som är viktig när det gäller skyddet. Alla vet att det inte bara är de som knackar på dörren till EU som behöver skydd. Vi har en mängd människor i olika flyktingläger i länder som har svårt att hjälpa flyktingarna. Där vill vi bygga ut vidarebosättningsprogrammet. Man ska veta att det kom 4 000 vidarebosatta flyktingar till EU . tog emot 1 840 av dem. Jag brukar göra tankeexperimentet att om alla 27 medlemsstater tog emot lika många i förhållande till sin folkmängd skulle vi i ett svep kunna ge 100 000 flyktingar skydd i stället för 4 000. Jag ska också nämna den externa dimensionen som tillkom i Haagprogrammet . Det är ett sätt att hjälpa och stödja EU:s grannländer för att öka deras kapacitet att kunna ge skydd och att kunna göra det under rättssäkra och öppna former. Det är också en utveckling i ett bredare perspektiv. Det är här som migration, bistånd och utrikespolitik smälter samman. Det andra stora penseldraget är att säkra välfärden. Det säger jag med hänsyn till den demografiska utmaning vi står inför. Det finns lite olika siffror på detta, men sägs det att ungefär 270 av landets kommuner kommer att ha färre människor i arbetsför ålder. Det är ett par hundra tusen arbetstagare. och kommer EU att få färre människor i arbetsför ålder. Om man andas om att man vill säkra välfärden får man faktiskt se till att ha en lösning på den här demografiska utvecklingen. Sedan blir det inte sämre av att det också stöder en mängd människors möjligheter och drömmar om att få ett bättre liv genom att komma hit och arbeta. Här har en världsledande lagstiftning där arbetskraftsinvandringen är behovsstyrd. EU har tagit ett litet steg i den riktningen när man diskuterar blue card. Det är ett steg i rätt riktning men långt ifrån tillräckligt. Men inte heller vår lagstiftning räcker till på det här området. Vi kommer att stå inför en situation där vi kommer att konkurrera om arbetskraft . Då måste hela EU bli attraktivare som arbetsmarknadsområde. Vi kommer att konkurrera med , , och . Jag vill särskilt lyfta fram några punkter som socialförsäkringsutskottet har tagit upp i sitt yttrande. Vi utgår från en reglerad invandring, vilket man inte alltid förstår när man debatterar migrations- eller flyktingfrågor. Vi har en behovsstyrd arbetskraftsinvandring i detta land. En ytterligare gränskontroll måste gå hand i hand med fler lagliga vägar och ökade möjligheter att söka asyl. Asylrätten är grundläggande. Den ska vara rättssäker och öppen. Åtgärder för att bekämpa olaglig invandring får inte undergräva asylrätten. En hög säkerhetsnivå kräver absolut respekt för mänskliga rättigheter och internationellt skydd. Stängda gränser måste undvikas. Vi bör få en rimlig fördelning mellan medlemsstaterna. UNHCR ska vara en central aktör, både politiskt och finansiellt. Jag vill stanna till lite vid det finansiella. Det är egentligen den europeiska flyktingfonden som är det ekonomiska instrument vi har. Lite grovt räknat går till en fast ersättning och till en rörlig ersättning. Av dessa fördelas i förhållande till hur många som har sökt asyl eller knackat på dörren. , alltså betydligt mindre än hälften, går till dem som faktiskt har erbjudit skydd och även till vidarebosättning. Ska man öka den totala kapaciteten vilket jag tycker, och jag vet att regeringen också tycker det måste de ekonomiska incitamenten också följa med. Sedan har vi en opposition som, utifrån ett alliansperspektiv på migrationsområdet, är lite trevlig eftersom man aldrig är överens. Socialdemokratin älskar en reglerad invandring. Man får komma hit och arbeta, men det måste vara en myndighetsprövning. Man kan titta på hur stor den blev. fick 1 800 personer permanent uppehållstillstånd för att arbeta. Sedan lagen instiftades är siffran 3 990 personer. Egentligen pratar socialdemokratin om reglerad invandring, men kom inte hit och arbeta. Vänstern är lite mer spretig, men man hävdar på något sätt att det har blivit hårdare och att det har blivit tydligare. Det kom 240 000 människor och sökte asyl 2008. Man kan inte säga att det är hårt, att ingen kommer hit och ingen har möjlighet. Vi har ökat möjligheterna till arbetskraftsinvandring. Om jag får raljera lite även på bekostnad kan jag säga att jag nog tycker att det talas om fri invandring och om att inte komma hit och arbeta. har en skyldighet att svara på frågan: Hur ökar vi kapaciteten att ge människor skydd? Jag har ställt frågan till , men jag har inte fått något svar. tycker nog att alla ska komma hit. 46 () replik: Så mycket oenighet och så lite tid. Vi får väl koncentrera replikskiftet till att röra några av de frågor som vi kan föra ett resonemang om. behöver man göra det också och inte bara raljera. Det gör vi oss alla skyldiga till ibland, och det hör också till den politiska debatten. Jag vill vara tydlig och säga att står för en reglerad invandring. Det har jag sagt från talarstolen tidigare. Det vet egentligen om, men han vill misstänkliggöra min position. Det är också en del av den politiska argumentationen, men det är därmed inte sant. Jag har två frågor som jag också ställde i mitt anförande och som jag inte riktigt har fått något tydligt svar på från . För det första står det i utskottets majoritetstext, det vill säga det som själv har varit med om att fatta beslut om, att man ska kunna få ökade möjligheter att söka asyl. Det talas om flera kanaler. Hur ska regeringen i förhandlingarna om Stockholmsprogrammet argumentera för att man ska få bättre möjligheter att söka asyl? talar vi inte om arbetskraftsinvandring. Det kan vi göra . talar vi inte om vidarebosättning. Det kan vi också göra . talar vi om att söka asyl. Vi talar om dem som säger kommer och knackar på vår dörr. Hur ska det öppnas fler dörrar för dem? Vilka är de konkreta verktygen, för att använda eget ord? För det andra står det att utskottet anser att en hög säkerhetsnivå kräver en absolut respekt för mänskliga rättigheter och internationellt skydd. Om en sådan absolut respekt för de mänskliga rättigheterna inte finns i det slutliga Stockholmsprogrammet, kommer och då att verka för att vi inte ställer oss bakom det? Eller är respekten för de mänskliga rättigheterna något som är förhandlingsbart också för ? 47 () replik: talar om ökade möjligheter att söka asyl. Och för att inte underlätta det för mig, vilket jag har full förståelse för att inte vill göra, tar han bort kvotflyktingarna som är de flyktingar som i princip är mest utsatta. Det handlar naturligtvis om att vi utökar möjligheterna för kvotflyktingarna. Det är en utökning av möjligheten att söka asyl. Vi kan påverka lagstiftningen uppåt i medlemsstaterna, vilket gör att fler medlemsstater enligt sin mer harmoniserade lagstiftning kan öka möjligheterna till asyl. Det pratas också om förfarande vid skyddad inresa och om att underlätta för humanitära viseringar. Sedan kan man inte säga att vi inte ska prata om arbetskraftsinvandringslagen. Väldigt många människor som rör sig på jorden gör det för att skapa ett bättre liv. Vi har den hållningen att det ska vara ett absolut skydd för de mänskliga rättigheterna. Det som skiljer oss åt är att vi också vill skapa system och verktyg för att de fungerar i verkligheten. Det har jag inte hört eller sett några exempel på från . Sedan säger också att han står för en reglerad invandring, men alla förslag som han ger tar fullständigt bort grunden för den reglerade invandringen genom att handla om amnestier och asyl utan att man har rätt till detta. 48 () replik: Det sista får väl gå under rubriken allmänna slängar sist i en replikrunda därför att man inte hade något mer att säga. Jag låter det falla platt till marken. ska vi se vad vi fick för svar. De breddade möjligheterna att söka asyl handlar alltså om vidarebosättning och kvotflyktingar. Då talar vi nog inte om en ökad kvot för , utan det är alla andra länder som ska göra mer, vad jag förstår. Så kan man förstås argumentera. Ökade möjligheter att söka asyl är något som de andra länderna behöver bli bättre på. Man behöver också höja reglerna för andra länder. Så tror jag att formuleringen var. Så kan man argumentera, och det är en viktig uppgift. Jag är helt överens med om att det är viktigt att andra länder tar ett större ansvar för världens flyktingar. Det är helt nödvändigt. Men har också en del i detta. Den konkreta frågan är: Kan fundera över frågan om asylviseringar? Humanitära viseringar är något helt annat. Det är ingenting man får använda för att söka asyl. Gör man det ligger det en i fatet att man har kommit hit på falska premisser. Den konkreta frågan handlar om asylviseringar. Står du bakom detta eller inte? Sedan säger att regeringen står upp för en absolut respekt för de mänskliga rättigheterna men att det också ska fungera i praktiken. Jag tror att om man inte har en absolut respekt för de mänskliga rättigheterna, det vill säga att de aldrig får brytas man får inte kränka en enda människas mänskliga rättigheter kommer det aldrig att fungera i praktiken. Om man inte vidmakthåller den uppfattningen utan går in i olika typer av förhandlingar runt sådana begrepp tror jag att man får problem, för det är i den verkligheten som en massa människor lever. Det är i den verkligheten där mänskliga rättigheter och rätten att söka asyl är förhandlingsbara som vi ser människor som kommer i bräckliga fartyg över och ibland drunknar. Det var i den verkligheten med förhandlingsbara mänskliga rättigheter som sex barn hittades utanför . 49 () replik: Vad gäller just kvotflyktingarna tror jag att mycket väl skulle kunna ta emot fler, och jag tycker nog att vi ska göra det också. Men jag måste ändå säga: Vad är det för fel med att eventuellt öka möjligheterna för kanske 96 000 fler flyktingar att komma till bara för att de nog inte kan komma till ? Jag tror att det är av underordnad betydelse om man är i behov av skydd. Då är det viktigast att få skydd, så jag tycker inte att det går att negligera och säga att det inte är så viktigt eller så noga, utan det är också en viktig del av en harmonisering. Nej, asylvisering tycker jag inte att man ska ha. Vi har olika system. Vi har bland annat Dublinförordningen som ger en rätt att få sin sak prövad. Sedan tror jag att människor också snabbare bör få en möjlighet att röra sig som övriga EU-medborgare om de har kommit till en medlemsstat. Men att ha en asylvisering är jag inte beredd att acceptera. Man kan inte bortse, om man pratar om mänskliga rättigheter, från hur man ska få det att fungera i praktiken. Det går inte att göra det, men det är precis vad faktiskt gör. Vad vi säger är att det kräver absolut skydd, de mänskliga rättigheterna är oerhört betydelsefulla, men vi ser också behovet av att hitta system och verktyg så att vi kan uppfylla dem. 50 (): Vi debatterar Stockholmsprogrammet som är vår möjlighet att påverka planen för samarbete . Vad är det vi ska inrikta oss på, och vad är det som är viktigt i det arbete som vi ska göra? För den som lyssnar till debatten kanske det framstår som att det här är ett väldigt detaljerat och färdigt program, men så är det absolut inte. Här ligger några första tankar från Europeiska kommissionen som sedan ska lämna det här förslaget till alla nationella kamrar och parlament för att vi ska debattera och ge våra synpunkter på vad vi tycker är viktigt i det här programmet. Sedan återstår det för de nationella regeringarna att komma överens om vad som faktiskt ska utgöra Stockholmsprogrammet. Det är också en arbetsmodell som Europeiska unionen har jobbat med väldigt . Om vi inte antar ett Stockholmsprogram kommer Europeiska unionen inte att ha ett arbetsprogram för de kommande fem åren. Därvidlag kommer det att antas ett Stockholmsprogram, men frågan är vad det ska komma att innehålla. För min del är det framför allt migrationspolitiken som är aktuell att diskutera. Jag kan bli lite förvånad när jag lyssnar till diskussionen här, bland annat om förhandlingsbara mänskliga rättigheter. Det är väl ingen någonsin som har sagt att de ska vara förhandlingsbara! är det väl så att vi har varit väldigt tydliga med det både från regeringens sida och från socialförsäkringsutskottets sida, och detta vet mycket väl eftersom han sitter i utskottet och eftersom han också har läst vårt betänkande och vårt yttrande över det här förslaget. Inte heller har jag hittat någonting i kommissionens förslag som säger att kommissionen öppnar för att vi ska börja förhandla om vad som är mänskliga rättigheter eller börja deala bort dem, utan det här är ett sätt som man väljer att arbeta med politiken på för att skrämma den som lyssnar till debatten. Det finns ingen saklig grund för detta. Den som har följt den europeiska debatten om migration vet att det finns många olika delar i den. Det finns många saker som vi ofta kritiserar, och det finns många saker som är bra. Här måste vi göra ett vägval. Är det så att vi tror att det blir en bättre europeisk migrationspolitik om varje land för sig beslutar om reglerna och sedan hoppas vi att det blir bättre? Eller är det så att vi tillsammans kan lyckas dra en del av de länder som jobbar i felaktig riktning åt rätt håll? Min bedömning och regeringens bedömning är att det blir betydligt bättre för den europeiska migrationspolitiken om vi kan lyckas samarbeta kring grundläggande normer och värderingar och om vi kan få en harmonisering av gällande regler. och jag har debatterat tidigare här i kammaren om hur vi ska agera gentemot vårt broderland där vi kan se att noll personer, tror jag om det inte hände något i slutet , som kom från fick uppehållstillstånd i . I var dåvarande siffra som vi hade statistik på . Det här säger någonting om att vi har valt två helt olika linjer i hur vi ska hantera asylpolitiken och migrationspolitiken i och i . Då väljer uppenbarligen några partier att säga: Nej, men vi låter fortsätta så som de gör för då blir det bättre migrationspolitik i . Det tror jag icke på, utan vad jag tror är viktigt är att vi är tydliga från den här kammaren med att ge inriktningar för vad som ska vara grunden för migrationspolitiken och att vi försöker dra i den riktning som vi vill se att de rör sig. Regeringen och vi i är väldigt tydliga med att det är öppenhet, generositet och rättssäkerhet som ska gälla på migrationspolitikens område. Det är också någonting som jag tycker att det framstår i reservation som att man efterlyser, fast ni kallar det att ni vill uppgradera de program som redan finns när vi alla, tror jag egentligen, vet att det vi borde göra är att göra riktiga omtag. Frågan är om man med den rättsliga grund som finns kan få en tillräckligt bra första debatt eller om vi ska försöka ta nya tag gemensamt. Jag vet att vi från vänster till höger i denna kammare har en hyfsat gemensam grundsyn på hur migrationspolitiken bör fungera. Sedan tar sig uttrycken lite olika vägar där som i grunden är ett väldigt EU-kritiskt parti med självklarhet är rädda för allt som sker inom den europeiska unionen. Men som också var med och diskuterade grönboken om migrationspolitik vet att det redan i skrivelserna har skett en tonförändring. när EU producerar texter om migration hanterar man problem och illegal invandring, och man har ofta sett migrationen som ett hot. I de här texterna finns en ny ton där man ser att migrationspolitiken är en förutsättning för fortsatt välfärd inom den europeiska unionen. Jag kan tycka att det kan finnas ett anslag av enkelsidig optimism att vi ska dra nytta av detta i Europeiska unionen, men det är en helt ny attityd som vi inte har sett tidigare. Jag är också beredd att fortsätta att diskutera hur långt vi ska gå när det gäller arbetskraftsinvandringen. Blue card-systemet som Europeiska unionen har antagit är ett steg på vägen men riktar sig framför allt till en utbildad elit, nämligen de som redan har en akademisk examen och som ofta redan är efterfrågad arbetskraft och välkomna migranter till den europeiska unionen. Men vi vill, och vår ambition både från regeringens sida och från oss ledamöter i alliansen är, att Europeiska unionen ska komma att omfatta ungefär samma system som vi har antagit och som trädde i kraft med arbetskraftsmöjligheter i hela Europeiska unionen som inte bara omfattar den som är välutbildad den som är kirurg, läkare eller lärare utan också den som är arbetare utan akademisk bakgrund. Vi har kunnat se i att trots att det är lågkonjunktur och trots att det är massiva uppsägningar i många sektorer finns det fortfarande delar av det svenska näringslivet där man skriker efter arbetskraft. Vi vet att det i sjukvården är stor brist på läkare. som det pågår en lågkonjunktur har vi fortfarande kunnat välkomna nästan 4 000 personer till som inte konkurrerar med någon annan arbetskraft i utan där det finns ett stort behov av arbetskraft. Det kan inte vara bara som befinner sig i den situationen.