prot · GX0934 · 2009-11-20 00:00:00 — Det finns en grupp som är ganska stor och som är arbetslös men som får jobb inom relativt rimlig tid. Men det stora problemet, som också pekade på och som pratar om, är de sysslolösa eller de som inte ens har klarat av sin utbildning ordentligt. Det är bland annat därför jag är oerhört glad att vi lyckades med att i budgeten göra en extra satsning på just de personerna. 4 000 personer som saknar grundskole- eller gymnasieexamen får nu en möjlighet att gå in och få en förberedande utbildning i folkhögskolorna för att därefter kunna gå vidare om de så önskar och vill i till exempel komvux eller yrkesvux. Det innebär att av dem som finns i garantierna och som saknar grundskole- eller gymnasieexamen kommer vi att nå i princip samtliga. Det tycker jag är ett oerhört glädjande besked. Vi ökar nu insatserna från 125 000 till 250 000 personer i de aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Det är en fördubbling. Det anställs 2 000 nya arbetsförmedlare . Det är en kraftfull insats för att just nå och arbeta med den här gruppen personer. Det stora bekymret är nog inte resurserna i sig, utan det stora bekymret, som jag är genuint orolig för, är att när man gör en så kraftig utbyggnad måste man ifrågasätta kvaliteten i de insatser som görs. Blir det rätt saker? Får man rätt hjälp den hjälp som man behöver? Jag ska erkänna att det utan tvekan kommer att bli en och annan insats som inte blir av den karaktären att det är bra. Det kommer att bli en och annan sak som görs som inte blir som den personen förväntar sig, behöver eller vill ha. Där måste vi fortsätta att tillsammans med Arbetsförmedlingen intensivt arbeta för att förbättra och höja kvaliteten och leverera det som behövs. är det lite besvärligt att vara arbetsförmedling. Den kund som man har hos sig är ju inte nöjd förrän han eller hon lämnar Arbetsförmedlingen och har ett jobb att gå till. För det krävs det företag som vågar anställa och kunder som finns hos de företagen. Den sänkta arbetsgivaravgiften har betydelse för ungdomar; det kan man lätt konstatera när man pratar med . I de restauranger de själva driver, som inte är franchiserestauranger, går hela sänkningen av arbetsgivaravgiften till nyanställningar av ungdomar. Det gör att det finns konkreta resultat av just den insatsen. 45 (): Låt mig som gammal Hotell- och få säga: Det vore väl fan, på ren svenska, om inte någonting skulle gå till det med tanke på att praktiskt taget inte har någon alls anställd! Ursäkta att jag svor, herr talman, men jag var tvungen. Jag tycker att det passade i just detta sammanhang. Det här känns nästan som om vi vore tillbaka i valrörelsen . Jag tror att jag har pratat med statsrådet om det här tidigare. Så här resonerade vi socialdemokrater också. Vi sade att ungdomsarbetslösheten inte var något stort problem och förklarade det med att räkna ned den med det antal som var sysselsatt och så vidare. Det är naturligtvis värre , för är vi inne i en lågkonjunktur. Men problemen är desamma, nämligen att man har för lite redskap för de ungdomar som står helt utanför och som känner att de inte får det stöd de behöver i samhället. Men kalla det inte för satsningar när det handlar om att man ger tillbaka lite grann av vad man har dragit tillbaka! Det är ju det som det handlar om när det gäller regeringens politik i sammanhanget. Jag är mycket orolig över de här ungdomarna, som inte har arbete och som inte har bostad och kanske bor hemma hos sina föräldrar. Jag besökte en familj i . De har en 26-åring och en 28-åring som bor hemma eftersom de inte har råd med någon egen bostad. Båda föräldrarna är också arbetslösa. Jag tror inte att det utvecklas någonting sunt av detta. Det gäller dels mellan de här människorna, dels när det gäller synen på samhället. Det var just därför jag var hos dem och diskuterade lite grann. Jag kan bara konstatera att ingen av de här fyra människorna men är det ju ungdomar vi diskuterar och därför ska jag bara tala om dem ser någon möjlighet att få jobb. Det intressanta med dem är att de har gymnasiekompetens. Den ena har dessutom högskolekompetens. Det börjar också bildas en grupp med sådana ungdomar. Det tycker jag är det som kanske blir allra mest komplicerat. Hur ska vi få den gruppen att över huvud taget gå till de åtgärder som regeringen talar om att man kan erbjuda? För dem finns absolut ingenting. Det kanske är en mycket liten och marginell grupp, men den finns där och den behöver också hjälp för att kunna komma tillbaka på arbetsmarknaden. Statsrådet säger att de flesta får jobb . Det är ingenting nytt. Vi har alltid vetat att även om ungdomsarbetslösheten är jättehög har de flesta förhållandevis korta arbetslöshetsperioder. Det visste vi tidigare, och det har inte förändrats i sig. Man får kortare anställningar, man åker ut och blir arbetslös i kanske tre eller och sedan får man en ny anställning igen. Det är ingenting nytt under solen. Det ligger i ungdomsarbetslöshetens karaktär. Det som är problemet, statsrådet, är fortfarande att många ungdomar går så månad ut och månad in utan att känna att de har någon förankring på arbetsmarknaden. De får mindre och mindre tilltro, och undrar: Kommer jag någonsin att kunna få ett arbete? Kommer jag någonsin att kunna skaffa familj? Kommer jag någonsin att kunna skaffa bostad? Detta är särskilt påtagligt i . Vi stockholmare är också människor, men väldigt många fler. Situationen blir komplicerad i det avseendet även om ungdomsarbetslösheten procentuellt sett kanske inte är den värsta i . Men vi är väldigt många fler. 46 Arbetsmarknadsminister (): Låt mig först säga att jag naturligtvis håller med . Jag är djupt bekymrad över just den här gruppen helt sysslolösa. Det är rätt att det är ett stort problem i därför att vi är många. Men jag har varit i alla län under det här året och besökt arbetsförmedlingar, ungdomar, uppsagda och företag som har varslat. När jag åker runt på det sättet blir jag rätt orolig för rätt många orter i landet bruksorter och liknande där man lätt går från att vara sysslolös till att bli hopplös, det vill säga att hoppet försvinner. Och när hoppet försvinner är vi illa ute. Om man tittar demografiskt bara eller två framöver är det i grunden så att vi kommer att behöva varenda själ på arbetsmarknaden. Vi behöver de här ungdomarna. De får inte ge upp. De måste finnas med och vara beredda att hoppa in och jobba. Det finns ett strukturellt problem som vi delar med alla länder runt hela världen oavsett vilka skyddsmekanismer och regler man har utanför. Ungdomar är alltid konjunkturkänsliga. De får lättast jobb när det spruttar på bra i ekonomin, och de blir snabbast av med jobben och har svårast att komma in när det går sämre i ekonomin. Vi har ju haft en debatt om LAS och turordningsreglerna. Då brukar jag påpeka att i , där man inte har några som helst skyddsregler av det här slaget, är ungdomsarbetslösheten också dubbelt så hög som den reguljära arbetslösheten. Det verkar inte påverka på det sättet. Frågan är om vi kan minska det här gapet? Kan vi påverka och göra det lite mindre? Kan vi göra ungdomarna något mindre konjunkturkänsliga? Jag har besökt både och , eftersom de tenderar att ha lägre ungdomsarbetslöshet, för att försöka se vad det är som skiljer gentemot oss. Jag tror att en av de viktigaste sakerna handlar om något som vi är ganska dåliga på i , nämligen kopplingen mellan skola och arbetsliv. Det kan manifesteras i flera olika dimensioner. En handlar förmodligen om lärlingsutbildning och den typen av arbetsplatsförlagd utbildning. Det har vi knappt någonting av i . Det finns ju avtalslärlingar, men det finns än så länge inga gymnasielärlingar, men det är på gång. Det är naturligtvis inte hela förklaringen, men det är en förklaring med tillhörande trygghetsavtal, kollektivavtal och sådana saker som vi bör ha runt det också. Eftersom ungdomarna inte sällan har den mer konjunkturkänsliga funktionen är arbetsmarknadspolitiken, och bör också vara, konjunkturellt anpassad. Så har det sett ut oavsett om det har varit en socialdemokratisk eller borgerlig regering. Man har dragit ned på volymerna i goda tider och dragit upp dem under lite sämre tider. När vi nu går från 125 000 till 250 000 kommer vi att ha av arbetskraften i aktiva arbetsmarknadspolitiska insatser . Det är den största ökningen som jag har kunnat se någonstans. Det är också den högsta nivån någonsin som är registrerad. Är det bra eller dåligt? Jag hade naturligtvis helst sett att volymerna hade varit mindre och att vi hade haft fler personer i arbete. Det hade varit en bra idé. Men när nu ekonomin ser ut som den gör får man nog tänka sig att arbetslinjen i sämre tider stavas aktiv arbetsmarknadspolitik, det vill säga att människor behålls nära arbetsmarknaden av sämre tider så att man har möjlighet att så snabbt som möjligt ta sig ut. Till de ungdomar som är arbetslösa och som riskerar att bli hopplösa försöker jag för det första att säga så här: Ge inte upp! Varenda kotte kommer att behövas. Vi har ett stort generationsskifte på gång, och konjunkturen kommer att vända. Det andra jag brukar säga är: Gå till Arbetsförmedlingen! Anmäl er på Arbetsförmedlingen så att ni får någon typ av hjälp! Om den inte är bra nog får vi förbättra den. Det tredje jag säger är: Passa på att studera under dåliga tider om ni kan! Det är en god investering och en bra sak att göra. 47 (): Jag håller med om två saker. Jag håller med om det sistnämnda, att det är bra att studera i dåliga tider. Det tror jag att vi båda är överens om. Det andra handlar om den lite hallelujaliknande rörelsen som vissa partier, dock inte våra partier, har där de säger att förändringar i LAS skulle minska ungdomsarbetslösheten. Det är bevisat att så inte är fallet. Jag tror också att det finns en annan sak som man måste säga är lite grann av en hallelujalösning, och det är lärlingsutbildningen. Vi ska inte diskutera den , men ibland tycker jag att det låter på regeringen som om det är den framtida lösningen på väldigt många problem. I det här sammanhanget kan jag inte låta bli att ta tillfället i akt och säga: Varför satsar man då inte på något som vi själva kan påverka, nämligen att kommuner och staten inte säger upp ungdomar? Det är precis vad som sker . Där sägs man också upp. Jag kan förstå att ett företag med fem anställda inte kan ha en halv resurs extra. Däremot har jag svårt att förstå varför inte stora arbetsgivare som kommuner, landsting och stora industrier inte kan försöka att övervintra genom att ha detta. De vet ju att de kommer att få ett elände när konjunkturen vänder. Låt mig ta ett exempel på en föredömlig sak. Vi hade traineer på chefsnivåer som en del av arbetsmarknadspolitiken, men dem avskaffade ni väldigt snabbt. Jag tycker att det var en bra sak. Det kommer att behövas väldigt många chefer. Låt mig ta ett exempel på det. När jag var vice ordförande i i visste vi att alla chefer skulle gå i pension . Då måste man börja fundera på om man inte bör göra någonting åt detta redan på ett tidigt stadium. Det är många frågor som inte har fått några svar i den här debatten, men jag tackar ändå för debatten. 48 Arbetsmarknadsminister (): Det sista känner man igen. Jag tror att en tredjedel av alla anställda på Arbetsförmedlingen går i pension inom bara . Den här generationsväxlingen är väldigt tydlig. Ska man ha bra människor som kan träda in i de här yrkena kan man inte bara plocka in dem från gatan. Man måste förmodligen ha en ganska bra intern sammansättning åldersmässigt och strukturmässigt för att man ska klara av ett generationsskifte. Jag har pratat med en hel del av de företag som har sagt upp anställda. Jag var på och diskuterade detta. De berättade för mig att snittåldern på medarbetarna kommer att stiga med kanske under den här krisen. Det är extremt mycket. Om inte konjunkturen blir bättre kommer de att få, som också 90-talskrisen visade, ett gap där man saknar personer. Man kommer inte att ha några 20-åringar eller 30-åringar eller 40-åringar . Där finns det mycket att göra. Vi resonerade om det, och sedan sade de: Vi har ju tagit diskussionen om turordningsreglerna, och det är de här listorna vi har fått fram. Så är det väl lite grann, men är det så som sade. Låt oss till exempel titta på . Förändrade turordningsregler betyder egentligen inte någonting för ungdomsarbetslösheten. I har de haft både hög och låg ungdomsarbetslöshet med samma arbetsrättsliga regelverk. Det kan inte vara förklaringen. Det är någonting annat som är förklaringen. Jag tror ändå att en förklaring ligger i kopplingen och närheten mellan skola och arbetsliv. Jag håller med om att lärlingsutbildningen inte är hela svaret. Det kan också finnas andra saker man kan göra för att koppla skolan närmare arbetslivet. Man kan till exempel förbereda ungdomar för mötet med arbetsmarknaden. Jag tror att det är en god idé. Jag vill tacka för en god och framför allt viktig debatt. Jag är helt säker på att vi kommer att försöka återkomma till den framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2009/10:80 om gränsproblematiken 49 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vad jag ämnar göra för att skynda på arbetet med att lösa gränshindersproblematiken gällande dels långa handläggningstider för utfärdandet av intyg E301, dels hur den tid under vilken personer som arbetat i och är permitterade ska behandlas i den svenska arbetslöshetsförsäkringen. Först, vad avser de långa handläggningstiderna för utfärdandet av intyg E301, håller jag med om att det är olyckligt att enskilda under en ibland alltför får vänta på att deras ansökan om arbetslöshetsersättning ska behandlas. Jag vill emellertid i detta sammanhang påpeka att det yttersta ansvaret för arbetslöshetskassornas handläggningstider vilar på arbetslöshetskassorna. I egenskap av tillsynsmyndighet över arbetslöshetskassorna har dock Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, IAF, en löpande dialog med myndigheten i om de långa handläggningstiderna vid inhämtande av intyg E301. Som ett resultat av myndigheternas möte har IAF fått förslag på hur de administrativa rutinerna kring hanteringen av intyg E301 kan tydliggöras och förenklas. Denna information har IAF i sin tur fört vidare till Arbetslöshetskassornas samorganisation (SO). Vad avser frågan hur den tid under vilken personer som arbetat i är permitterade ska behandlas i den svenska arbetslöshetsförsäkringen analyserar IAF denna fråga för att finna en lösning. Jag är glad att noterar att frågan är komplex det är den och en konsekvens av detta är att den måste beredas ordentligt. Mot bakgrund av det arbete som pågår för att lösa frågorna har jag inte för avsikt att vidta några ytterligare åtgärder. 50 (): Jag är glad att jag har fått ett svar av arbetsmarknadsminister , men jag är besviken. Svaret säger ingenting om vad ministern avser att göra åt de problem som jag belyser i min interpellation. Jag vill klargöra för alla som lyssnar till diskussionen här i kammaren att jag inte står här för min egen skull utan för alla de arbetstagare som drabbas av ministerns inaktivitet. är ett avlångt land, och vi har långa gränser mot våra grannländer hela vägen från och ned till . I har vi som närmaste granne. I när arbetslösheten når skyhöga nivåer i är den större nordiska arbetsmarknaden en möjlighet för många svenskar. rör det sig kanske om 20 00025 000 personer som har en del av sin löneinkomst från . Högst är antalet från med runt 4 0005 000 personer. När två länder möts på det här sättet är det lätt att det blir problem. Det råder byråkratiska hinder som försvårar en rörlig arbetsmarknad över landgränsen. Så här beskriver en arbetslös värmlänning som har arbetat i problematiken: blev jag arbetslös och fick inte mina stämplingspengar efter tolv veckors väntan. Det är en byråkrati utan like kring en enda liten blankett. Vi måste se till att det är ett flexiblare system och en a-kassa som gör att man inte riskerar hela sin livssituation vid arbetslöshet. En annan värmlänning, , beskriver sin oro på ett liknande sätt: åkte jag till Grensetjensten för att skaffa de nödvändiga övergångshandlingarna till a-kassan, och så rasade hela världen . Svensk personal som varit permitterad i så länge har inte rätt till a-kassa i . Beslutet var taget , men ingen kände till det. Jag har försökt att peka på några av de gränshinder som man ställs inför och som gemensamt måste lösas mellan våra länder för att nå visionen om ett gränslöst . Även Metall hemma i västra vittnar om medlemmar som har fått vänta på pengar . Detta är inte acceptabelt. Vi måste lyssna på dem som möter människorna. Verkligheten är här och , och regeringen måste ta ansvar för de beslut som man fattar. Regeringen måste vara mycket mer aktiv i att skapa gemensamma modeller som gör att våra gränspendlares vardag fungerar på ett så smidigt sätt som möjligt. Det kan inte vara nödvändigt att man ska straffas och behöva söka ekonomiskt bistånd från hemmakommunen. För mig som tillhör oppositionen kan det vara okej att säga att frågan är komplex, men för arbetsmarknadsministern som är ansvarig räcker det inte med att säga att frågan är komplex och att den måste beredas ordentligt. På tidigare direkta frågor har ministern svarat: Att lösa gränshinder som innebär att människor som bor och arbetar i olika länder riskerar sämre ersättningsvillkor än personer som både bor och arbetar i samma land har varit en prioriterad fråga inom arbetsmarknadspolitiken sedan regeringsskiftet . Ja, herr talman, det låter ju bra. Men om man hanterar frågor som är prioriterade på detta sätt vågar jag knappt tänka på hur icke prioriterade frågor behandlas inom arbetsmarknadspolitiken. Vi har alla ett ansvar, och den som har det största ansvaret är arbetsmarknadsministern. Så vilket är beskedet till de drabbade värmländska familjeförsörjarna? Är det att de inte ska få besked om de är berättigade till ersättning, eller vad är det? 51 Arbetsmarknadsminister (): slår in öppna dörrar. För det första är det naturligtvis helt oacceptabelt med de långa handläggningstiderna. Det ska gå snabbt att få den ersättning man har rätt till. Det är väl inga konstigheter. Problemet är här att det precis som pekar på är två regelverk och två myndigheter som måste hitta gemensamma lösningar för att hantera informationsöverföring. Jag pratade med den norske statssekreteraren i i om detta just för att se till att snabba på processen så att vi kan få lite snabbare besked. IAF har varit över och pratat med NAV, som är den norska myndigheten, för att kunna förenkla den här informationshanteringen. Informationen har lämnats från IAF till A-kassornas . Går det att göra mer förenklingsarbete ska vi självklart se till att göra det, för det här ska gå så snabbt som möjligt. Den här blanketten finns, och det kan ju inte vara alltför komplicerat att fylla i den och skicka över den så att man får den ersättning som man ska ha. Jag kan lova att jag ska ligga på i det arbetet för att se till att det hanteras. Jag är av helt samma uppfattning. Har man rätt till ersättning ska man få sina pengar i rätt tid och i rätt omfattning. Det ska inte vara någon tvekan om det. När det gäller permitteringsdiskussionen är problemet lite annorlunda. Här har inte vi bidragit till någon förvirring, utan det är ju regler som har funnits ganska länge och som säger att man ska stå till arbetsmarknadens förfogande för att kunna få ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Då har det tolkats som att man inte står till arbetsmarknadens förfogande. Men det finns hopp även i den delen, kan jag säga! En dom i kammarrätten meddelade att man ska kunna betrakta tiden i permittering som arbetad tid och därmed vara grund för rätt till arbetslöshetsersättning. Det arbete som pågår är att IAF som är den myndighet som har att se över de här frågorna går igenom och ser hur man konkret ska kunna göra det. Jag har i våra kontakter med IAF försökt att säga att naturligtvis ska det bli rätt och därför krävs det lite tid för att man ska kunna få det på plats. Men det finns ingen anledning att dra benen efter sig, utan den här frågan ska också kunna lösas. Har man rätt till ersättning ska man också i den här dimensionen få det i rätt tid. 52 (): Jag tackar ministern för att han ligger på när det gäller hanteringen av E301:an, för det är som du säger bara en blankett. Det borde man kunna lösa på ett mycket snabbare sätt, för det är tufft för dem som drabbas och lever utan ersättning. Jag måste säga, herr talman, att det var först när den här artikeln om problematiken för publicerades i som en ombudsman tog kontakt med Grensetjensten och de i sin tur fick höra talas om kammarrättsdomen. De har efter det vänt sig till IAF, och de har också vänt sig till SO, och man väntar nu med spänning på svaret. Det är som du säger att i domen avslås IAF:s överklagan på länsrättens beslut i permitteringsfrågan. Då ställer jag mig mycket frågande till ministerns okunskap om denna så viktiga dom för enskild medborgare. Man kan vidare starkt ifrågasätta Inspektionen för arbetslöshet, IAF:s, agerande. Jag undrar om IAF inte har känt till domen eller inte har brytt sig om utslaget i kammarrätten. Jag hade hoppats att de arbetslösa skulle få lugnande besked från ministern, men det verkar som att de får avvakta svaret från IAF och ministern . Ministern tar upp det här, och han belyser det ju själv. Men det gör mig ändå oerhört förvånad att regeringen inte har känt till denna dom trots att man enligt egen utsago har satsat stora resurser på att lösa problemen vid arbete i annat land. Om en så viktig dom inte finns med i ministerns underlag till svar, som jag sade, ställer sig nog många gränspendlande svenskar frågan vad som har uteslutits i tidigare svar från ministern rörande deras situation. Jag vill till slut upprepa ministerns tidigare svar och låta det tala lite för sig självt: Att lösa gränshinder som innebär att människor som bor och arbetar i olika länder riskerar sämre ersättningsvillkor än personer som både bor och arbetar i samma land har varit en prioriterad fråga inom arbetsmarknadspolitiken sedan regeringsskiftet . När nu ministern har fått kännedom om att det finns en dom som reglerar detta är det intressant att höra vilka åtgärder som ministern tänker vidta. 53 Arbetsmarknadsminister (): Jag tog ju själv upp domen i tidigare inlägg! Dessutom hade jag en interpellationsdebatt med om just detta . Det råder ingen okunskap alls om detta. Däremot är jag inte någon domstol. Jag kan inte överpröva myndigheternas hantering av frågan, men jag kan ligga på dem och kräva ett besked. Det har jag också gjort, vilket framgår av föregående replikomgång. Återigen: Man ska ha rätt ersättning i rätt tid till rätt person. Det gäller självklart också dem som pendlar över gränsen. Problemet har varit, återigen, att det är olika myndigheter i olika länder som ibland tolkar regelverk på olika vis. Det här är det ständiga problemet när det gäller gränspendling. Min ambition är, och det säger jag återigen, att det ska vara så enkelt som möjligt. Jag delar grunduppfattning. Det är oerhört bra att försöka riva de här hindren mellan våra olika länder mellan och i och andra delar av landet, mellan och i och mellan och uppåt . när vi identifierar den här typen av problem gör vi just det, och vi försöker att hantera det just på det här sättet. Men är det IAF som har uppgiften att göra detta, och vi ligger på för att de ska komma fram med rekommendationer till a-kassorna för att hantera detta på rätt sätt. 54 (): Jag är glad att ministern delar min uppfattning om att det ska vara så enkelt som möjligt och att man måste skapa möjligheter för gränspendlandet så att det kan vara enkelt. Det gläder mig. Den inaktivitet som varit har skapat stor oro bland många gränspendlare, och det måste vi ta fasta på. Jag är inte nöjd , och jag är inte nöjd . Jag kommer att följa den här frågan tills den är löst. Först då är jag möjligtvis nöjd. 55 Arbetsmarknadsminister (): jobbar vi på, och sedan får vi återkomma. Överläggningen var härmed avslutad.