prot · GW0985 · 2009-03-17 00:00:00 — Hyresrätten är ju den så att säga mest exklusiva boendeformen såtillvida att den här typen av tjänster ingår. Sådant ligger alltså i hyran. I de allra flesta fall är det på det sättet, så just i den delen tror jag inte att det är helt genomtänkt från sida att hävda att hyresgäster skulle behöva få göra avdrag för att kunna få snön skottad. Däremot kan fastighetsägare naturligtvis få det. Det är en avdragsgill kostnad mot de hyror som tas in. Summan av kardemumman, fru talman, är att vi är överens om att hyresrätten behövs. Dessutom är det så att det läge som vi nu har med sjunkande kostnader för bygge och minskade räntekostnader gör att det är ett gyllene tillfälle att också bygga hyresrätter. Jag hoppas att vi gemensamt kan konstatera att så också sker. Jag tackar meddebattörerna för en intressant debatt. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2008/09:370 om statens chefer 54 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att stävja den bild av godtycke från regeringens sida som avvecklingen av flera generaldirektörer skapat. ställer frågan mot bakgrund av att det, enligt hans beskrivning, är ett flertal generaldirektörer som fått lämna sin befattning och att detta föranlett att reagera genom att kräva sakliga och tydliga regler för uppsägning. Låt mig inleda med några klarlägganden om skillnaden mellan arbetsrätt och arbetsgivarpolitik. Sett ur ett arbetsrättsligt perspektiv är utgångspunkten att myndighetschefer anställs för bestämd tid. för en sådan anställning har de ett högre anställningsskydd än vad som följer av lagen om anställningsskydd, LAS. Å andra sidan föreligger ingen rätt till förnyad anställning när anställningstiden löper ut. hävdar att krav förts fram på sakliga och tydliga regler för uppsägning. Detta kan inte stämma, av den enkla anledningen att den nu aktuella kretsen enligt reglerna i LAS inte kan sägas upp . Däremot omfattas myndighetscheferna, med några få undantag, av reglerna i lagen om offentlig anställning, , avseende förflyttningsskyldighet. Dessa regler infördes i och med den så kallade verksledningspropositionen (1987/88:99) som behandlades av 1988 och innebär att en myndighetschef under en pågående anställningsperiod av två skäl kan förflyttas till en annan statlig anställning där det tillsätts på samma sätt antingen av organisatoriska skäl eller, som det heter, av hänsyn till myndighetens bästa. Om en förflyttning aktualiseras ska denna grundas på objektiva och sakliga skäl. En myndighetschef som motsätter sig en förflyttning kan begära att frågan prövas i domstol i enlighet med reglerna i lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Jag vill också understryka det självklara att en person som flyttas i enlighet med nämnda regelverk behåller samma anställningsvillkor i den nya anställningen. Ur ett arbetsgivarpolitiskt perspektiv ska regeringen som arbetsgivare för myndighetscheferna naturligtvis eftersträva att uppträda professionellt och tydligt. Regeringens övergripande ambition är att den chef som av någon anledning förflyttas till annan statlig anställning, oftast till , ska förses med arbetsuppgifter i relation till den kompetens personen i fråga besitter. Den bild jag inhämtat visar också entydigt att så är fallet även i praktiken; de före detta myndighetschefer som är verksamma i bidrar med sin kompetens och erfarenhet på ett utomordentligt sätt till att viktiga arbetsuppgifter kan genomföras. När chefer med relativt kort varsel lämnar sitt chefskap och flyttas till en anställning i kan det vara svårt att ha en plan för vilka arbetsuppgifter denne ska utföra. Då måste det, vilket också enligt min mening är fallet, vara en högt prioriterad fråga för det ansvariga departementet att snabbt identifiera lämpliga arbetsuppgifter baserade på den kompetens personen i fråga besitter och utifrån det agera. antyder att regeringen godtyckligt flyttar på myndighetschefer och att åtgärder bör vidtas för att detta ska stävjas. Min och regeringens ambition är att genom ett ambitiöst reformprogram åstadkomma förändringar som är till det bättre för . Ett av mina bidrag i detta arbete är att förändra myndighetsstrukturen. Regeringen har således beslutat att avveckla 27 myndigheter och beslutat att inrätta 13 nya myndigheter. Därutöver har såväl verksamhetsmässiga som institutionella förändringar av myndigheternas respektive uppdrag genomförts. Att det mot denna bakgrund finns myndighetschefer som förflyttats till beror naturligtvis inte på godtycke från regeringens sida. Jag ser det i stället som en helt rimlig konsekvens i tider som präglas av förändring. Jag kan därvidlag också försäkra att regeringen även framgent kommer att ta ansvar för att före detta myndighetschefer i erbjuds arbetsuppgifter i relation till deras respektive kompetens och erfarenhet. De statliga myndighetscheferna är en viktig grupp för regeringen, och regeringen har redan tidigare aviserat att man avser att avlämna en skrivelse på temat regeringens utnämningspolitik. I det sammanhanget kommer en fördjupad och kvalificerad redovisning av regeringens syn på rollen som myndighetschef och frågor relaterade till rekrytering, utveckling och avveckling att samlat redovisas för . 55 (): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. förlängdes förordnande som generaldirektör för . Vad hade hänt? Det här handlar om att TLV har fått nya uppdrag i och med omregleringen och i och med tandvårdsbiten. I samband med det tycker regeringen att det är lämpligt att se över kompetensen på myndigheten och se till att den är bemannad med rätt kompetens, säger , pressekreterare hos . Sakläget är följande: 1.Omregleringen av apoteksmarknaden var väl känd när Taubermans förordnande förlängdes. 2.Det nya uppdrag som har ett samband med tandvården och som pressekreteraren kallar för tandvårdsbiten var också väl känt. 3.Generaldirektörens kompetens eller förmåga att leda myndigheten hade över huvud taget inte förändrats mellan och . Det som sedan framkommit är att generaldirektören och regeringen var oeniga om så kallade handelsmarginal. Apotekskedjorna gynnades inte tillräckligt mycket. befaras en utveckling där de internationella apoteksaktörerna får ett större svängrum. Det finns en risk för att vår nya chef blir en marionett i den här frågan, säger en TLV-tjänsteman till tidningen . Omoraliskt och förkastligt, säger ledamoten i om avsättningen och efterfrågar de egentliga skälen till avsättningen. och hennes myndighet, TLV, har mycket stort förtroende i och internationellt. Jag är förvånad över att regeringen lyssnar mer på utländska apoteksgrossister än på alla andra aktörer, säger , vd i branschföreningen för de forskande läkemedelsföretagen. Så här ser historien kring ut. kom ett pressmeddelande där Arbetsförmedlingens chef avsattes. hade det förts ett samtal mellan honom och arbetsmarknadsministern. Hans förordnande hade förlängts . förlängdes det, och avsattes han. När det här läckte ut fanns det heller inget regeringsbeslut. fattade man det beslutet. I båda de här fallen skedde avsättningarna kort efter det att dessa förordnanden hade förlängts. Några begripliga motiveringar har aldrig presenterats. Intrycket blir tyvärr att generaldirektörer som inte helt går i regeringens ledband eller som av någon anledning inte passar in riskerar att under en snabb process bli avsatta. Det är självfallet orimligt. Så sköter man inte en modern statsförvaltning. Inför valet sade högeralliansen: Politiskt tillsatta chefer sparkas efter maktskiftet. Det var en rubrik. En annan rubrik var: En borgerlig regering gör rent hus i myndighetstoppen. Är avsättningen av och ett uttryck för denna nya anda? I båda fallen handlar det om kompetenta och dugliga tjänstemän. 56 Statsrådet (): Alliansen gick mycket riktigt till val på att förändra utnämningspolitiken för att komma bort från en situation där man i slutna rum fattade beslut om myndighetschefer och komma till en process som var öppen, tydlig, spårbar. Vi har genomfört detta. Och vi kan konstatera att det har lett till att myndighetschefer som har utsetts efter detta i mycket större utsträckning än tidigare avspeglar sammansättningen av befolkningen. Det gäller antalet kvinnor och män som har utsetts och också etnisk bakgrund. Det har varit en väldigt lyckad politik. Det här har bekräftats av olika, helt oberoende, undersökningar som har gjorts. Senast var det Ekoredaktionen som helt på egen hand gjorde en utredning, under jul- och nyårshelgerna, och presenterade detta för en häpen omvärld, att det faktiskt var på det viset. Så i den delen har utnämningspolitiken lagts om precis som vi sade före valet. tar fram ett antal enskilda fall. Jag har varken möjlighet eller underlag för att kommentera de enskilda fallen som statsråd, utan vi har autonoma myndigheter som hanterar detta. Regeringens ställningstagande finns klart och tydligt i olika beslut som har fattats. säger att intrycket blir det ena och det andra. Det ligger naturligtvis i betraktarens eget öga vad man tycker sig se för intryck av detta. Min bedömning är att regeringens omläggning av utnämningspolitiken har följt precis det vi sade. Sedan har det naturligtvis inträffat att utnämningar har kommit i ett läge där myndigheten tillsammans med regeringen har kommit fram till att flytta på vederbörande, helt i enlighet med regelverket. Jag kan, som sagt, inte gå in på de enskilda fall som redovisar. 57 (): ska bygga på integritet, saklighet, rättssäkerhet. Om statens chefer avsätts och tillsätts på grunder som upplevs som vaga rubbas förtroendet. Och de avsättningar som genomförts av personer som reser många frågetecken. Statsrådet vill inte diskutera enskilda fall. Men det är i enskilda fall som substansen i det man säger prövas. Det är då man ser det konkreta innehållet i de mer allmänna formuleringarna. Andra generaldirektörer som är knutna till i en så kallad friare roll är från , , , och . Jag tror inte att det har undgått statsrådet att det finns en oro inom delar av statsförvaltningen för regeringens handlag i den här typen av frågor. Jag har här en artikel i tidningen , där det står så här: I , en intresseförening för gemensamma frågor för höga statliga chefer, finns en oro och osäkerhet om jobben. vid ett möte med stod reglerna för förtida avveckling av ett förordnande på agendan. Gruppen vill ha klara regler och preciserade krav i fem punkter, bland annat sakliga och tydliga skäl för uppsägning, kommunikation före förflyttningen, , och erbjudande om nytt arbete innan avvecklingen sker. Det är klart att det finns många trygghetsaspekter när det gäller statliga chefer på den här nivån. Jag har inte sagt att man på djupet ska förändra det här regelverket. Men jag är fundersam och kritisk. Det uppstår alltså ett läge där toppcheferna i den statliga förvaltningen känner sig föranledda att reagera därför att de har en oro och undrar om det finns en ökad grad av godtycke när det gäller om man får gå. Är man för självständig kanske man riskerar att bli av med jobbet. Bara att den här diskussionen har kommit upp är en kritisk punkt för regeringen som man borde ta till sig. Och finns det en känsla på yttersta chefsnivå av att man lever ett osäkert liv i alltför hög grad av självständighet fortplantar sig naturligtvis sådant ned i organisationens olika led, och det är inte bra för statsförvaltningen. kan lägga upp ett resonemang om konkurrens, kompetens, hur man tillsätter chefer och hur man rekryterar chefer. Men jag tänker på de här konkreta fallen, och som är erkänt skickliga och kompetenta och som inte tycker sig kunna diskutera. Det är klart att när sådant inträffar krackelerar en del av trovärdigheten. Jag tycker ändå att man från regeringens sida är skyldig att ge rimliga förklaringar. Om man är kompetent och får ett nytt förordnande och förordnandet upphör därefter är det klart att det skapas ett läge av förvirring och osäkerhet. Det tror jag även att kan se. Jag skulle vilja uppmana att ta den här kritiken på allvar. Ta också de här exemplen på allvar! Du borde känna till att de är väl omdiskuterade och har skapat viss turbulens och att det här är någonting som också har satt sig i övriga delar av statsförvaltningen, där man är fundersam över det hela. Jag skulle gärna vilja att du kommenterade det här lite ordentligare. 58 (): Anledningen till att jag ändå vill komma in i den här interpellationsdebatten, där jag tycker att har redovisat sina synpunkter ganska väl, har att göra med den kommentar som statsrådet gjorde angående vallöftet om att man nu skulle göra en transparent och öppen process när det gällde tillsättningen av höga myndighetspersoner. Öppen process, tror jag att sade. Det har kommit signaler om det omvända, om att ansökningsförfaranden ska kunna vara sekretessbelagda. Då blir min fråga till , fru talman, om jag ska tolka det som att de löften som gavs inför valet är aktuella. Är det inte en öppen process som regeringen vill ha fortsättningsvis när det gäller tillsättningen av de här tjänsterna? 59 Statsrådet (): Låt mig börja med den sista frågan. Vi sade också inför valet att vi vill utvärdera den här processen, som den nu är upplagd. Det handlar om att man nu går från de slutna rum som var gängse , när det aldrig annonserades, när det aldrig fanns någon öppenhet, när man skötte alla sådana här saker i en ganska sluten krets och det även skedde väldigt hastiga avgångar. Ni kan själva dra er till minnes sådant. Detta var någonting som vi ville komma bort från. Då sade vi också att vi vill utvärdera om det behövs någon typ av sekretess för de personer som söker. Det är inte säkert att man tycker att det är acceptabelt för den personliga integriteten att om man söker en offentlig tjänst den nuvarande arbetsgivaren kan läsa om det i tidningen. Den utredningen överlämnades till regeringen för . Den är nu ute på remiss. Vi får se vad remissinstanserna säger om detta. Vi har haft goda resultat när det gäller att annonsera och har fått in en mängd helt nya personer som aldrig fått förutsättningar att över huvud taget komma i fråga för en tillsättning som Socialdemokraterna regerade det här landet. Jag avvaktar faktiskt tills jag har sett remissutfallet på innan jag tar ställning till om det är något som ska införas. läser ur och vill att jag ska kommentera det. Det är oerhört viktigt, och i den delen tror jag att och jag är helt överens, att det här sköts bra trots de speciella förhållanden som gäller för statliga myndighetschefer som jag redogjorde för i mitt interpellationssvar. Man omfattas inte av lagen om anställningsskydd, LAS, utan man omfattas av lagen om offentlig anställning. Där har man också möjligheten att bli förflyttad. Jag nämnde de två fall där detta kan ske. Men man har rätt till samma anställningsförmåner, och man har rätt till att få arbetsuppgifter där ens kompetens tas till vara. Jag tycker att det är ett regelverk som är ändamålsenligt, och vi ser ingen anledning att ändra på det. Men jag vill gärna understryka att det är viktigt att man tar hänsyn till personerna i fråga, att det här sköts på ett bra sätt, att det kommuniceras och att de fackliga organisationerna får vara med och komma in i de processer där det är aktuellt att göra den här typen av omflyttningar. Detta är också något som jag i egenskap av ansvarig för statlig arbetsgivarpolitik har tagit upp i kretsen av mina kolleger. Vi har gått igenom vilka villkor som bör gälla. Jag förutsätter att det här kommer att fungera på ett bra sätt framöver. Det är i alla fall regeringens ambition. 60 (): Jag tyckte att den sista saken som var inne på, att det är viktigt att det sköts på ett bra sätt, att det kommuniceras, att man också har de fackliga organisationerna delaktiga och att han har tagit upp det med sina kolleger, var ett intressant svar. Jag tolkar det som en signal om att man kanske inte är helt nöjd från Odells sida med sakernas tillstånd i alla stycken. Är den tolkningen den riktiga tycker jag att det är bra att den signalen ändå finns. Jag kan ändå inte släppa ärendet Tauberman och . Man får ett förordnande förlängt, och på vaga grunder och utan någon sorts rimliga förklaringar får man gå. Då är frågan, även om kanske inte tycker om ordet i sammanhanget, om det är så att chefer som är för självständiga får gå. Är det rimligt att få ett förordnande förlängt och på vaga grunder bli avsatt? Är det här rimligt över huvud taget? Är det här andan i rubrikerna som var före valet om att politiskt tillsatta chefer sparkas efter maktskiftet? De två exempel jag har nämnt anser jag vara två kompetenta och dugliga tjänstemän. Jag ser en viss självkritik i formuleringen att det ska skötas på ett bra sätt och kommuniceras och att de fackliga organisationerna ska vara med. Men jag skulle vilja ha det förtydligat. Är det så nu att ministern kommer att ta ett rejält tag i det här med att man får förlängt förordnande och sedan kort därefter på vaga grunder får gå? Kommer det att bli slut på den typen av hantering? 61 (): Det känns som att vi har haft den här debatten tidigare, jag och . För mig är det ändå viktigt att poängtera att det inte var så enkelt och inte är så enkelt att tillsätta personer på höga chefsbefattningar som den nuvarande regeringen tyckte när man var i opposition. Det är det jag tycker att man nu talar om. Man redovisar att det inte är så enkelt som att bara sätta i gång ett annonsförfarande. Jag tycker att tillsättningen av generaldirektör visar väldigt tydligt hur komplicerat det kan vara. Man har annonserat ut en tjänst och trots det uppenbarligen inte fått tag på personen. lämnar en person in ansökan, och tjänsten tillsätts samma vecka på regeringssammanträdet. Det visar att det är lite mer komplicerat än att bara ha ett öppet annonseringsförfarande. Jag tycker att det är bra att den borgerliga regeringen har insett att det är lite mer problematiskt än att bara säga att om man annonserar blir allting bra. Anledningen till att vi har lyft upp frågan om tillsättningen tidigare är just att visa att det inte är så enkelt, och anledningen till att under förra mandatperioden inte kände till hur alla tillsättningar gick till var för att han inte satt i regeringen. Så enkelt kan det faktiskt vara, och eftersom jag inte sitter i regeringen utan befinner mig i opposition har inte jag heller alla fakta. 62 Statsrådet (): För att den offentliga sektorn ska kunna leva upp till medborgarnas förväntningar är det helt centralt att vi har bra chefer. Därför är det viktigt att rekrytering och kontakter under arbetet och också det som är en avveckling sker på ett transparent, värdigt och förutsägbart sätt. och jag är helt överens om att det måste ske på ett sådant sätt. Jag har vidtagit olika åtgärder för att informera inåt i departementen på olika nivåer om hur de här reglerna ser ut. Jag hoppas att de kommer att efterlevas. Är det så, frågar , att chefer som är för självständiga får gå? Svaret är nej. Självständiga chefer är nödvändigt att ha. Men det måste fungera på alla plan. En chef måste fungera, och det går inte att exakt definiera vad det är. Om det går snett, om det inte fungerar måste vi kunna omflytta enligt det regelverk som finns. Det måste då ske med värdighet, med respekt för individen, och man måste se till att ta till vara den kompetens som vederbörande har. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2008/09:385 om bonus till AP-fondernas ledning mitt i jobbkrisen 63 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att AP-fondernas bonussystem tas bort. Genom fempartiarbetet med den nya lagen om AP-fonderna som beslutade om klargjordes bland annat att AP-fonderna var statliga myndigheter men att det var lämpligt att ändå ge fonderna rätt att själva sluta kollektivavtal för sin personal. AP-fonderna hade då tillämpat de anställningsvillkor som tillämpas av de flesta andra aktörer inom samma bransch, det vill säga bankavtalet, och det ansågs lämpligt att de skulle kunna fortsätta på den inslagna vägen även efter reformen 2000/01. AP-fondernas beslut om personalens anställningsvillkor bidrog till att tre AP-fonder strax efter reformen införde bonusavtal för sin personal. pågick diskussioner i de andra fonderna. Mot den bakgrunden uttalade den socialdemokratiska regeringen att regeringens riktlinjer för bonusprogram i statliga bolag även bör vara vägledande för AP-fonderna. Så har varit fallet . Mot bakgrund av de uppmärksammade problemen i AP-fonderna och de negativa inverkningar det kan medföra när det gäller fondernas förtroende hos allmänheten har regeringen initierat en översyn av riktlinjerna för ersättningsvillkor för bolag med statligt ägande. Ersättningar i den statliga sektorn bör vara rimliga och präglas av måttfullhet. Principen att de övergripande riktlinjerna även ska vara vägledande för AP-fonderna ligger dock fast. 64 (): Vid flera interpellationsdebatter har jag och många andra i oppositionen kritiserat regeringens beslut att avskaffa förbudet mot bonussystem i statliga bolag. I mer eller mindre slutna styrelserum fattas beslut om bonus och gratifikationer till ledningen, oavsett resultat. Dessutom har historien visat att bonussystem alltid gynnar dem som redan tjänar mest. I SVT:s redovisades att flera statliga bolag delar ut bonus till sina anställda mitt under en brinnande jobbkris, så också AP-fonderna. Ansvaret för denna utveckling, menar jag, ligger på regeringen eftersom man aktivt uppmuntrar till bonussystem något som vi nu ser effekten av. Trots det har vi inte förstått att regeringen har satt stopp för bonus utan snarare uppmuntrat en utveckling av nya bonussystem. Därför var min fråga om nu skulle vidta några åtgärder för att AP-fondernas bonussystem skulle tas bort. Svaret blir förmodligen nej. Då är min fråga: Varför riskera att vårens bolagsstämmor blir bonusfester? Varför inte redan nu riva upp det beslut man tog som i korthet innebar att regeringen tog bort det generella motståndet mot bonus i statlig verksamhet? Regeringen fördubblade också utrymmet för bonusersättningar för direktörer från två till fyra månadslöner. Regeringen avskaffade förbudet mot bonus vid förluster och tog bort kravet på att bonus ska tidsbegränsas. Varför inte redan nu ge dessa signaler, ? Det skulle jag vilja ha svar på. I Tredje AP-fondens årsberättelse kan man läsa följande: Systemet för prestationsbaserad ersättning för fondens anställda revideras i enlighet med de statliga riktlinjerna om rörlig ersättning. Redan nu har regeringens beslut alltså gett effekter på bonussystemet. Redan nu har man alltså infört generösare system. Det är inte bara så att det har gett effekter föregående år, utan det ger effekter, inte bara vad ni har sagt via , utan faktiskt vad ni gör när ni fattar beslut. Är medveten om de signaler regeringen ger när man absolut inte säger nej till detta utan säger att man ska utreda det vidare? Varför detta väntande? Varför inte ta regler? Uppenbarligen borde det kunna ge effekter, även om jag inte är helt säker. Jag skulle gärna se ännu hårdare regler. Men varför inte redan nu göra någonting åt saken? 65 (): Debatten om bonus är intressant. Vi hade en sådan debatt här med finansministern. Jag analyserar frågan på så sätt att det beslut som 2003 togs av den socialdemokratiska regeringen grundade sig på förhållanden och problem som man såg vid det tillfället. Det var också en period där det hade varit en tämligen god utveckling, men där konjunkturen vände och vi hade ganska kraftiga börsfall. Det var då problemet med bonussystemen visade sig. Det fungerade inte som det var tänkt, och det gjordes en begränsning. Det som för mig framstår som obegripligt är hur man kunde göra de här justeringarna så sent som . Det var då uppenbart att vi gick in i ett annat konjunkturläge, och när jag hörde uttala sig i en ganska lång intervju i kunde jag inte vid något enda tillfälle höra säga att det fanns något som helst positivt med bonus, utan det var ett rent elände och skulle man ändra regelverket.