prot · GX0937 · 2009-11-25 00:00:00 — Därför anser Socialdemokraterna att det är angeläget att utvärderingsmyndigheten , som inrättades 2006, får ökade resurser och att dess kapacitet successivt ökar , något som man också i utvärdering av instämt i. 94 HANS (): Världen står inför en rad utmaningar inför en klimatkris och en ekonomisk kris men också inför en rättvisekris, en fattigdomskris och en jämställdhetskris. För att vi ska klara av att möta fattigdomen, ojämlikheten mellan män och kvinnor, klimatförändringarna och kränkningarna av de mänskliga rättigheterna krävs det en rad åtgärder på en rad områden. Det krävs skuldavskrivningar, ett ökat bistånd och en klimatpolitik där de rika länderna och de multinationella företagen tar sitt ansvar. Det krävs också ett stärkt regelverk för vapenhandel, en reformering av IMF och , tydligare globala regler för utländska investeringar, rättvisa handelsregler med mera. I grunden krävs det en ny ekonomisk världsordning med en tydlig omfördelning av både makt och resurser från nord till syd. Varken bistånd eller kan ensamt lösa alla dessa utmaningar. Men och vårt bistånd kan spela en viktig roll för att förändra vardagen för åtminstone en del av världens fattiga, hungriga och förtryckta. Medan vi här i ibland kostar på oss lyxen att diskutera om klimatförändringarna verkligen existerar ser vi att klimatförändringarna är en stor och växande redan existerande utmaning i utvecklingsländerna. För befolkningen på sluttningar, i delta och på savannen i har verkligheten redan satt punkt för alla debatter om klimatförändringarnas existens. Där kämpar man med att hantera klimatförändringarnas konsekvenser. Vi här i men också bär huvudansvaret för klimatförändringarna. Men det är de fattigaste i syd som allra värst kommer att drabbas, enligt FN:s klimatpanel. Vi i har i vårt budgetförslag en satsning på 3 miljarder till klimatbistånd just för att förebygga klimatförändringar, minska koldioxidutsläppen och möta konsekvenserna av de klimatförändringar som vi redan ser. Även den borgerliga regeringen har presenterat en så kallad satsning på klimatbistånd. Medan har valt att lägga sin satsning på klimatbistånd utöver enprocentsmålet väljer regeringen att lägga sin så kallade satsning inom ramen för biståndet genom att omfördela redan utlovade medel. Men vi kommer inte att lösa någon av alla de utmaningar som vi står inför genom att ta resurser från hivprevention, landsbygdsutveckling eller skolbyggen och använda dem till bekämpning av klimatförändringarna. Klimatförändringarna är i grunden en ny utmaning. Då krävs det också i grunden nya resurser. har också lagt fram en rad förslag om hur vi stärker arbete för att skärpa rätten att bestämma över sin egen kropp och uttrycka sin egen sexualitet. Det här är fundamentala utmaningar, på samma sätt som klimatförändringarna är. , , beräknar att 400 kvinnor och flickor dör i samband med osäkra aborter. I 85 länder riskerar vi hbt-personer att bli fängslade på grund av vår sexualitet eller könsidentitet. I 9 länder riskerar hbt-personer dödsstraff. Enligt FN dör 536 000 kvinnor i samband med barnafödande. Det innebär att under mitt tolvminutersanförande här kommer tolv kvinnor att dö i samband med en graviditet. Vi kommer inte att kunna skapa någon hållbar ekonomisk utveckling eller ens tillväxt utan alla dessa kvinnor, och vi kommer inte att kunna bygga demokrati och prata om respekt för mänskliga rättigheter så länge man fortsätter att diskriminera hbt-personer. Men har möjlighet att förbättra vardagen för åtminstone några av dessa hbt-personer och dessa kvinnor genom att utforma en samlad utrikespolitik där vårt land tar täten i det internationella arbetet för allas rätt till sin kropp och sin sexualitet. Vi kan öka tillgängligheten till preventivmedel. Vi kan stödja arbetet i syd med sexualupplysning. Vi kan bidra till att våra samarbetsländer i syd tar fram handlingsplaner för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, SRHR. Vi kan skärpa vårt arbete för hbt-personers rättigheter genom att efter utvärdering av den nuvarande handlingsplanen för hbt-frågor arbeta fram en ny och betydligt skarpare handlingsplan. Jag hoppas att vi här får ett tydligt besked från biståndsministern om att en ny handlingsplan för hbt-frågor är på väg. SRHR-arbetet visar också på vikten av frivilligorganisationerna. För att människors rätt till sin egen kropp och sin egen sexualitet ska stärkas i utvecklingsländerna kommer det att vara avgörande att människor i syd själva organiserar sig i kampen för sina egna intressen. Här kan också de svenska frivilligorganisationerna med sina erfarenheter spela en avgörande roll. RFSL:s stöd till den lilla men modiga hbt-rörelsen i eller stöd till barnmorskeutbildning i abortförbudets är bra exempel. Men arbetet för allas rätt till sin kropp och sexualitet kommer inte att kunna bygga bara på retorik och handlingsplaner. Det kommer också att behövas resurser. Då går det inte att, som den borgerliga regeringen gör, skära ned på stödet till , IPPF det globala nätverket med medlemsorganisationer som arbetar i 150 länder med SRHR-frågor. Inte heller går det att skära ned på stödet till , , vilket nu också sker. samlades parlamentariker från 150 länder i för att uppmärksamma att Kairodeklarationen fyller och för att synliggöra behovet av ytterligare åtgärder för att bekämpa mödradödligheten. I sin slutdeklaration skickade man en tydlig uppmaning till alla givarländer, inklusive : Öronmärk av era biståndsbudgetar till SRHR, till sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter! Det är en uppmaning som vi vänsterpartister tycker att ska följa. Dagens debatt handlar om den borgerliga regeringens förslag till budget för internationellt bistånd . Det är den fjärde och, får jag väl säga, förhoppningsvis sista biståndsbudgeten som den borgerliga regeringen presenterar till . Det mest slående med de fyra budgetar man presenterat från de fyra borgerliga partierna är att man har lyckats slå nytt svenskt rekord i urholkning av biståndet. Aldrig förr har så många biståndsmiljarder använts för helt andra saker än just bistånd. I sina fyra budgetar har man tagit från biståndsbudgeten för att finansiera flyktingmottagande i . har både i och utanför denna kammare slagits för en mer human flyktingpolitik, men för oss är flyktingmottagande inte bistånd. Vi har som land förbundit oss internationellt att respektera asylrätten, och våra egna svenska åtaganden ska inte finansieras med bistånd. I sina budgetar har den borgerliga majoriteten även tagit 2 000 miljoner från biståndsbudgeten för att finansiera skuldavskrivningar, men man har genom uppblåsta siffror och budgettricksande sett till att merparten av dessa resurser aldrig har lämnat . är positivt till skuldavskrivningar. I våra reservationer har vi krävt totala och ovillkorade skuldavskrivningar för de 50 fattigaste länderna, och vi har krävt ett moratorium, ett stopp för avbetalningar på skulder från syd. För oss är det dock orimligt att bistånd ska betala för att svenska företag skulle kunna sälja kustbevakningsfartyg till den dåvarande diktaturen i eller att svenska företag skulle bygga tvivelaktiga dammar i diktaturens . Som om inte dessa över 10 miljarder i urholkning hade varit nog har den svenska, borgerliga regeringen aktivt arbetat för att öka urholkningen av det svenska biståndet. I Dac har som enda europeiskt land velat öppna upp för att mer av militära insatser ska kunna finansieras med bistånd. Dessutom vill den borgerliga regeringen nu införa avgifter för utländska studenter som studerar på svenska universitet, avgifter som också ska kunna finansieras med bistånd för studenter från utvecklingsländer. För mig som vänsterpartist handlar bistånd inte om generositet. Det handlar inte om att vara snäll. Det handlar om att betala tillbaka lite av alla de resurser som har forsat och fortsätter att forsa från de fattigaste länderna i syd till oss här i nord och som har bidragit till vår välfärd. har gjort en lång rad internationella åtaganden. Vi har gett världens fattiga, hungriga och förtryckta ett tydligt löfte att med bistånd och utvecklingssamarbete försöka förbättra deras situation. Millenniemålet är ett sådant exempel. Det löfte som vi har gett världens fattiga, hungriga och förtryckta är inte förenligt med att genom uteblivet bistånd låta världens fattiga betala för vårt flyktingmottagande här i , för våra stödinsatser till det svenska näringslivet, till vårt försvar eller till våra högskolor. Vi har i en borgerlig regering som håller högstämda tal om kvalitet. Man har dock med önskvärd tydlighet visat att de riktigt stora kvalitetsbristerna i svenskt bistånd visserligen finns, men inte i frivilligorganisationernas arbete eller i de svenska biståndsprojekten ute i fält. De riktigt stora kvalitetsproblemen med svenskt bistånd finns här i , på . Dessa kvalitetsproblem har denna regering i sina fyra budgetar bara förvärrat. Attackerna mot de svenska frivilligorganisationerna har löpt som en röd tråd genom den borgerliga biståndspolitiken. Att människor i vårt land gått ihop med andra för att ofta offra både sin fritid och några slantar för att visa solidaritet med människor i syd har gång på gång ifrågasatts och misstänkliggjorts. De ekonomiska förutsättningarna för deras arbete har försämrats genom en införd egeninsats för informationsarbete, och dessa attacker har krönts med ett förslag om en mer än halvering av informationsstödet till frivilligorganisationerna i budgeten . Frivilligorganisationer i har spelat och spelar en viktig roll i det svenska utvecklingssamarbetet. Genom alla de svenskar runt om i vårt land som ideellt engagerat sig i solidaritets- och biståndsarbetet har den svenska utvecklingspolitiken fått en tydlig folklig förankring. Som fria och ibland, får vi väl erkänna, kritiska röster i den svenska biståndsdebatten har frivilligorganisationerna bidragit till att uppmärksamma brister inom det svenska utvecklingssamarbetet och därigenom till att stärka kvaliteten. planeras för neddragningar runt om i frivilligorganisationerna. Interntidningar kommer att läggas ned, hemsidor kommer inte att uppdateras, personal kommer att avskedas och information om deras arbete kommer att minska. Färre människor kommer att involveras och informeras om utvecklingssamarbete, och fria röster kommer att tystas. Jag måste säga att det är förvånande att en regering som har gjort kvalitet till sitt honnörsord i biståndsdebatten nu försämrar förutsättningarna för just biståndskvalitetens vakthundar. Jag har dragit över min talartid , och jag vill därför avsluta. har svensk biståndsdebatt fokuserat på enprocentsmålet. Även om vi vänsterpartister har varit en av de starkaste krafterna för att detta mål ska uppfyllas kan jag erkänna att debatten om nivåer ibland skymt debatten om innehållet. Därför vill jag trots allt avsluta med att rikta ett genuint tack till den borgerliga majoriteten för att man så tydligt synliggjort de tydliga skillnader som finns i svensk biståndspolitik. Jag avslutar med att yrka bifall till reservationerna 4 och 11. 95 (): Det börjar komma en del glädjande signaler om att världens ekonomi har börjat återhämta sig åtminstone EU-ländernas ekonomi. Det är i alla fall en del av vad de europeiska ledarna försöker få sina respektive medborgare att tro. I vissa länder kommer det att gå fortare, och i andra tar det . Finanskrisen har målats upp som det värsta som har hänt världen sedan den stora depressionen . Land efter land har hostat upp enorma summor pengar till stimulanspaket för banker och industri. Visst har finanskrisen varit tuff för många människor i , och , men det är förmodligen ingenting mot hur tufft det har varit för många i de allra fattigaste länderna, där finanskrisen förvärrat livsmedelskrisen som bland annat orsakats av klimatkrisen. Trots att de fattigaste inte bär skulden för vare sig klimatkrisen eller finanskrisen är det de som i längden drabbas värst. har därför uppmanat den rika världen att inte låta den ekonomiska krisen gå ut över de allra fattigaste. gör en uppföljning av hur det går med millenniemålen och konstaterar att krisen slår dubbelt mot de fattiga: Minskad handel och investeringar globalt ger utvecklingsländer minskade inkomster, parallellt med att biståndet från de rika länderna blir lägre i tider av recession. Vad är då egentligen värst finanskrisen eller klimatkrisen? Även en djup konjunktursvacka går över, men frågan är om den klimatsvacka vi nu står inför är lika lätt att ta sig igenom, och om det går att ta sig igenom den. Frågan är varför inte världens ledare unisont hostat upp lika stora resurser för att klara klimatkrisen som för att klara finanskrisen. Ju längre vi väntar, desto dyrare blir notan. EU och FN har bestämt sig för att medeltemperaturen inte får höjas mer än . Många bedömare menar att det får bli högst för att inte ett antal öriken i världen ska försvinna helt och hållet. Vissa menar också att vi förmodligen inte alls kommer att klara oss . Vi behöver alltså skynda på om vi ska klara klimatet över huvud taget. Vad är de rika ländernas svar på detta? Jo, inför COP 15 tänker de i första hand på sig själva och den egna ekonomin i stället för att faktiskt ta ansvar för den skada eller den skuld vi gemensamt har till dem som drabbats av vår ohållbara livsstil. De fattigare länderna, till exempel i , försöker ställa högre krav än EU-länderna är villiga att gå med på. Ändå hör som vi alla vet inte EU till värstingarna i klimatavtalsförhandlingarna. Det lilla som EU-länderna i slutändan kommer att gå med på att dela med sig av till de fattigare länderna för klimatåtgärder hamnar förmodligen inom biståndet, inom ramen för alla de olika ländernas biståndsbudgetar. Inte ens når många av dem upp till de utlovade av bruttonationalinkomsten, och det trots att vi genom och Kyotoprotokollet har förbundit oss att finansiera utsläppsminskningar och anpassning till klimatförändringar i syd. I de överenskommelserna anges det uttryckligen att finansieringen ska ske utöver den ordinarie biståndsramen. Det krävs massiva finansieringssatsningar för utsläppsminskningar och anpassning till klimatförändring i syd. Enligt vissa uppskattningar rör det sig om så mycket som . EU:s andel av en sådan finansiering beräknas uppgå till eller mer. Med de siffrorna i åtanke är det uppenbart att klimatåtgärderna måste finansieras utanför biståndet. Hur ska vi annars nå millenniemålen, som vi har en förpliktelse att arbeta för? beräknar nämligen att det krävs dryga för att klara millienniemålen. Det är inte så stora summor jämfört med det som finanskrisen har kostat världen. Ändå vill länderna ta av de medel som ska gå till att klara millenniemålen för att betala kostnaderna för klimatpåverkan. Pengarna kommer inte att räcka. För är det en självklarhet att allt bistånd ska vara klimatsäkrat. Bistånd ska naturligtvis inte ges till projekt som späder på klimatpåverkan, men svenskt bistånds främsta syfte är att bekämpa fattigdom. Att använda biståndspengar till finansiering av åtaganden enligt Kyotoprotokollet tar resurser från fattigdomsbekämpning i syd, och det strider mot ingångna åtaganden i de internationella avtal som har undertecknat och som regeringen säger sig respektera. Ändå lägger regeringen, precis som tidigare tog upp, hela för klimatsatsningar inom biståndet. föreslår i stället ett anslag för klimatsatsningar utanför biståndsramen under utgiftsområde 20. Det handlar inte om bistånd, det handlar om en skuld som vi ska betala tillbaka. Vi måste ta ansvar för de skador som vi åsamkat andra genom de utsläpp som vi har haft här i landet. återför därför i sitt budgetförslag de 1,3 miljarder regeringen öronmärkt till klimatåtgärder i biståndsbudgeten till ordinarie bistånd. Även räknar regeringen med att kommer att ta emot ett stort antal flyktingar från länder som kvalificerar sig för bistånd, och även använder regeringen en orimligt stor andel av biståndsmedlen för att bekosta flyktingmottagandet i . Hela migrationsområdets budget är på . tar vi från biståndet till flyktingmottagning. Det är en tredjedel av utgiftsområde 8. Men satsade i flyktingarnas hemländer skulle kunna göra oerhört mycket större nytta och dessutom bidra till att minska de ofrivilliga flyktingströmmarna. En så stor avräkning som tycker vi är svår att motivera, och vi återför därför 1 miljard av dem till biståndsbudgeten. ändrade regeringen kurs i biståndspolitiken. Man gjorde en landfokusering, man delade in biståndet i särskilda kategorier och det bildades en ny budgetpost som kallas reformsamarbete i . Argumentationen då var, om jag inte missminner mig, att det handlade om bistånd som inte klart och tydligt föll under de så kallade Dacreglerna. har absolut ingenting emot att får bistånd men har svårt att förstå varför andra regler än de som gäller för ordinarie bistånd ska gälla för just . verkar det här reformsamarbetet syfta mer till EU-anpassning än till fattigdomsbekämpning. Vi återför därför även denna post på till biståndsbudgeten. EU-anpassning bör ligga under EU-budgeten. Sammanlagt blir det med budgetförslag 3,6 miljarder mer att fördela till ordinarie bistånd. Med enprocentsmålet som bas är det naturligt att biståndsramen både ökar och minskar beroende på konjunkturen. Det här innebär att alla aktörer naturligtvis drabbas, ideella organisationer såväl som Sida. Enligt Sida kommer man att prioritera ned sådant som inte direkt berör människors försörjning bland de egna projekten. Frivilligorganisationernas stöd har legat på samma nivåer oavsett att ekonomin varit mycket god och biståndsbudgeten i sig har ökat. I årets budget har frivilligorganisationernas stöd minskat. Det var inte helt lätt att förstå hur det var tänkt när man läste budgetpropositionen eftersom det stod att stödet skulle vara uppdelat i två poster. Med facit i hand vet vi att Sida minskar sina infoanslag med till 54 miljoner sammanlagt. De 54 miljoner som är kvar ska fler organisationer än tidigare dela på. I tidningen kunde vi läsa att den organisation som granskar det svenska näringslivet, det vill säga , får en minskning av sin budget . Det innebär att de kanske måste lägga ned sin verksamhet. De kan väl knappast hitta finansiering bland dem de granskar, det vill säga näringslivet. En ny mottagare blir däremot Näringslivets Internationella Råd. Är det de som ska ta över granskningen av svenskt näringslivs agerande i fortsättningen? Det är väl knappast troligt. Kommer de att uppmärksamma oss på om företagen följer miljölagstiftning, arbetsrättsliga villkor etcetera i de länder svenska företag är aktiva? Det är inte heller troligt. Det är klart att man frågar sig vad syftet med neddragningen av biståndet till folkrörelserna är. Är det bara Timbro som ska nå ut med sina rapporter som i princip går ut på att bistånd är värdelöst? Ska det folkliga stödet för biståndet inte uppmuntras så att ingen protesterar om vi minskar det? Och varför sker allt utan dialog? Varför ska organisationerna tas på sängen, och varför ska vi riksdagsledamöter tas på sängen? anser att folkrörelsebistånd är viktigt och ska värnas. har de ideella organisationernas arbete visat sig vara mer effektivt än de bilaterala eller multilaterala insatserna. Folkrörelsebiståndet är viktigt för att bevara människors positiva inställning till internationellt utvecklingssamarbete. För att organisationerna ska kunna fungera måste de ha långsiktiga förutsättningar för att bedriva sitt arbete, det vill säga en stabilitet i resursfördelningen. Om regeringen vill dra ned på stödet i dåliga tider borde det gå upp i goda, men några sådana intentioner har jag inte kunnat läsa mig till i budgetpropositionen. Avslutningsvis vill jag instämma i mycket av vad de tidigare talarna uttryckt här i talarstolen. Jag håller inte med i alla detaljer men i väldigt stor del av det som de har tagit upp. Jag yrkar bifall till reservationerna 5 och 7. 96 (): Det är nu fjärde gången som vi debatterar den viktiga frågan om det svenska biståndet och det arbete vi gör från svensk sida för att förbättra situationen för människor i de delar av världen som är mest utsatta och där människor har det allra svårast. Många stora och viktiga reformer har genomförts inom utvecklings- och biståndspolitiken under den gångna mandatperioden. Antalet länder där vi bedriver bistånds- och utvecklingsarbete har minskat, och biståndet är mer fokuserat och kraftsamlat till ett mindre antal länder än vid mandatperiodens början. har fortfarande ett brett engagemang i många länder, många av de länder som är allra mest utsatta i världen. Det har gjorts en uppdatering av politiken för global utveckling, en ny Afrikastrategi har tagits fram, en MR-skrivelse som behandlar de mänskliga rättigheterna har presenterats där vikt fästs vid respekten för mänskliga rättigheter, demokrati och vikten av marknadsekonomi. Fattigdomsbekämpningen och att därigenom förbättra livssituationen för de människor som har det allra sämst är en bärande faktor i den svenska biståndspolitiken. I tider av internationell finanskris blir detta kanske än mer viktigt . Miljö och klimat, mänskliga rättigheter, jämställdhet och kvinnors roll i utvecklingen har varit och är tydligt prioriterade områden, områden som är av stor vikt och som är nyckelfaktorer för att minska fattigdomen. Frågan om SRHR-frågorna, sexuell och reproduktiv hälsa och mänskliga rättigheter, är ett område som det jobbas intensivt med. Det stärker kvinnors roll och förbättrar deras förutsättningar. Hiv/aids-frågan och arbetet med denna är en förutsättning för både minskat humanitärt lidande och ökad tillväxt och minskad fattigdom. De biståndssatsningar som har gjorts har till stor del varit riktade till länder på den afrikanska kontinenten, där vi finner större delen av världens allra fattigaste länder. Mycket behöver göras i arbetet för att förbättra möjligheten till tillväxt i utvecklingsländerna. Inte minst handlar det om att skapa trygghet, säkerhet och stabilitet i de länder som berörs. Att bygga stabila samhällsinstitutioner såsom ett fungerande rättsväsen och demokratiska strukturer inom politik och myndigheter är ett exempel. Biståndet i sig är dock inte tillräckligt för att lösa alla de här problemen och skapa en långsiktigt hållbar utveckling, men det kan vara ett bra verktyg och ett smörjmedel. Vi har också varit noga från alliansens sida med att poängtera den fria handelns betydelse för utvecklingen. Genom att den svenska utvecklingspolitiken är behjälplig i arbetet med att stödja strävandet efter stärkta samhällsfunktioner kan bättre förutsättningar för handeln att fungera på ett bra sätt komma till stånd. Demokrati, frihet och marknadsekonomi är nödvändiga delar för att skapa en hållbar utveckling. Det är viktigt att vi i de lägen där det behövs kan vara flexibla och ha möjlighet att genomföra nödvändiga åtgärder. Det kan handla om att stödja människorättsaktivister, fristående journalister och så vidare i exempelvis . Det kan vara utbildning av poliser om bland annat kvinnors och barns rättigheter, det kan handla om civil minröjning etcetera. Det är åtgärder som inte alltid omfattas av så kallade Dacregler. Därför tror jag att det vore lämpligt att föra en diskussion inom om ökad flexibilitet på de här områdena, inte för att urholka biståndet utan för att göra det mer verkningsfullt för dem som är i behov av det. Jag är säker på att vi skulle kunna bli mer effektiva och uppnå ett bättre resultat om vi inte i alla lägen vore hundraprocentigt bundna av och Dacs kriterier. På samma sätt bör vi nog föra en diskussion om att få till stånd en större långsiktighet. Det har diskuterats här . Dagens enprocentsmål innebär inte bara en risk för att vi i ökad utsträckning fokuserar på utbetalning i stället för på utveckling. Det skapar framför allt en ryckighet och en svårplanerad situation. Under de flesta år har biståndet ökat, men i tider av negativ ekonomisk utveckling minskar det.