prot · GW0980 · 2009-03-09 00:00:00 — Om ett uttryckligt mål är att minska utanförskapet som målgruppen är oklar kan detta innebära svårigheter att rikta åtgärder mot de grupper där effekten förväntas bli störst. En felaktig inriktning av politiken kan leda till betydande dödviktseffekter. Om utanförskapet dessutom används som det övergripande målet för sysselsättningspolitiken innebär det att andra potentiella mål, som en låg arbetslöshet, förlorar i vikt. Detta kan vara problematiskt då det kan finns starka empiriska belägg för att arbetslöshet innebär betydande individuella välfärdsförluster. Jag vill bara tillägga att det här inte är mina ord och mitt sätt att uttrycka mig på. Jag skulle normalt sett kanske inte valt den typen av uttryck. Men oavsett det tycker jag att det är viktigt att använda det här citatet eftersom det belyser vad i sin genomgång av det här begreppet har kommit fram till. Det är alltså en mycket, mycket förödande kritik. Då ska man inse att det egentligen inte är en kritik mot regeringens åtgärder. Man kan ju fortsätta diskutera innehållet i den politiken, som inte kan mätas på grund av att det ställs upp sådana här konstiga mål. Då blir debatten naturligtvis en annan debatt och en större debatt. Men bara för att se vidden av kritiken är det viktigt att ta till sig vad säger. Det ska bli väldigt spännande att höra hur finansministern använder sin tid och svarar på kritiken. Orsaken till att man gör det här är egentligen ingenting som går in på, alltså den politiska delen, för konstaterar att regeringens argumentation och den här typen av begrepp inte håller. Men den politiska komplikationen är inte att man använder detta begrepp på grund av någon sorts dålig insikt i hur samhället fungerar, utan att den borgerliga regeringen använder det mycket insiktsfullt med en kunskap och att man försöker dölja sin politik. Det ska jag komma in på i mitt andra inlägg. 29 (): Jag tycker att det var intressant det som sade här tidigare, nämligen att begreppet utanförskap växte fram som ett oväntat grepp i valrörelsen och bara var avsett att skapa uppmärksamhet. Ja, men ni förlorade ju valet på detta bland annat, inte minst enligt era egna valutvärderingar, så det måste nog ha varit någonting mer. Det är en väldig underskattning av väljarna att tro att man kan förföra dem genom PR-byrågrepp eller att uppmärksamhetsskapande åtgärder av ytlig karaktär skulle lura väljarna. För egen del har jag nog faktiskt en högre uppfattning om väljarna och deras förmåga att ta ställning i politiska sammanhang än vad har. Både och talade här om att det görs stora skillnader och att målet för regeringens politik är att skapa stora skillnader i samhället. Då kan man säga att på den punkten har regeringens politik misslyckats å det allra grövsta. har väl börsen fallit med . Någon större förmögenhetsutjämning i det svenska samhället har säkert inte skett sedan kriget. Om oppositionen tror att det är regeringens mål att öka förmögenhetsklyftorna, är det bara att konstatera att det målet har den helt misslyckats med. Det är intressant det som säger, för det ligger en väldigt långtgående slutsats i det, nämligen att människor kan uppfatta det som stigmatiserande om man säger att den grupp de tillhör är i utanförskap. Det innebär alltså att och oppositionen anser att man inte ska tala om problemen, om de som ingår i gruppen kan uppfatta det som stigmatiserande, att det är bättre att dölja problemen än att tala om dem och lyfta fram dem, att det är bättre att mörka problemen än att ta fram dem i ljuset så att man kan diskutera vilka åtgärder som kan vidtas, vilka statistiska mått som ska användas för att fånga problemets omfattning och så vidare. Jag tycker att det är en fullständigt förödande inställning i politiska sammanhang att om man har ett problem och det finns någon som skulle kunna missuppfatta problemets verkliga innebörd ska man inte tala om det. I själva verket vore det en väg rakt ned i det politiska helvetet, om man skulle ha handlingslinjen att undvika att tala om problem bara därför att det är någon som kan ta illa upp. 30 Finansminister (): Den här diskussionen handlar egentligen inte om ett statistiskt begrepp eller olika statistiska mått, utan den handlar om full sysselsättning. Full sysselsättning har vi när alla som vill och kan arbeta har ett arbete. Spegelbilden till det är ett utanförskap. Det är när vi inte har uppnått full sysselsättning. Det är när människor som vill och kan ha ett arbete på grund av arbetsmarknadens funktionssätt, på grund av hur vi utformar skatter och regelverk eller på grund av hur vi utformar transfereringssystem hamnar utanför arbetsmarknaden. Naturligtvis ska vi ha en god ekonomisk trygghet för människor, en bra inkomsttrygghet i samband med sjukdom, allvarliga funktionshinder eller arbetslöshet. Men den svenska arbetsmarknaden har gått in i en alltmer problematisk utveckling. Vi har haft en arbetslöshet som har kommit upp på högre nivåer. Vi har haft arbetsmarknadspolitiska åtgärder som har stigit som de ska i lågkonjunktur, men sedan stannat kvar på en hög nivå och cementerat att människor inte kan försörja sig på marknadsarbete. Vi har haft en sjukfrånvaro som har kommit upp till allt högre nivåer, trots att befolkningen blivit allt friskare. Både den upplevda hälsan och den som kan mätas i studier har förbättrats, och har sjukfrånvaron ökat. Förtidspensioneringen har år för år ökat till nya nivåer. I många fall har det funnits en oro för att detta i grunden har handlat om ett bristande funktionssätt för arbetsmarknaden. Full sysselsättning är eftersträvansvärt. Eftersom full sysselsättning är det som vi strävar efter måste vi titta på hur utanförskapet utvecklats. Det har gjorts . Jag rekommenderar att gå tillbaka till de socialdemokratiska finansplanerna. Jag tror att begreppet utanförskap introducerades i budgetproposition, där också helårsekvivalenterna träder in som ett av de många mått man kan använda för att mäta vad detta är. Full sysselsättning är inte ett entydigt begrepp. Vi har ingen statistik som säger när det råder full sysselsättning eller inte, utan det är ett eftersträvansvärt mål där en lång rad indikatorer visar om vi gör framsteg. Är det fler som långsiktigt har arbete? Är det färre som är arbetslösa? Är det färre som står utanför arbetsmarknaden än när den fungerar illa? Är det färre som är i sjukskrivning eller arbetslöshet? Det är viktiga frågor för ett samhälle eftersom arbete är så mycket mer än bara inkomst. Arbete är en stor del av tryggheten i livet. Kärnan i att Socialdemokraterna har bekymmer med utanförskapet är att de inte riktigt vill erkänna det grundläggande problemet. har en arbetsmarknad som , , har fungerat så att en betydande grupp och en växande grupp har ställts utanför den reguljära arbetsmarknaden. Det är grundproblemet som vi måste försöka göra något åt. Det är detta problem Socialdemokraterna har så svårt att förhålla sig till eftersom de då skulle behöva diskutera de egna systemen, de egna riktlinjerna, de egna försäkringssystemen och de egna regleringssystemen. Det är detta Socialdemokraterna har så svårt för. Därför är detta i grunden ingen fråga om vilket statistiskt mått SCB ska utveckla eller hur ser på det ena eller det andra utanförskapsbegreppet. Det är en fråga om den grundläggande skiljelinjen i svensk politik där vi i alliansen vill återupprätta full sysselsättning, minska utanförskapet och i åtgärd efter åtgärd lägga fast en arbetsmarknad där alla som vill och kan arbeta också ska ha en möjlighet att arbeta. 31 (): Det här handlar om att ni i politiskt syfte använder begrepp som ni inte kan definiera. Ni har inget konkret svar på kritik. sade att det fortfarande saknas en redovisning av vilka antaganden som ligger bakom prognoser för utanförskapet, att olika reformers effekter på utanförskapet inte redovisas i de ekonomiska propositionerna och att det inte heller redovisas vilka grupper inom utanförskapet som bör och kan påverkas av regeringens politik. Men ni har inget att säga om detta. För mig är det så att arbetslöshet är arbetslöshet, sjukdom är sjukdom, handikapp är handikapp och värnplikt är värnplikt. Det behövs inga utanförskapsbegrepp som stigmatiserar människor för att beskriva den typen av verklighet. Svara på frågan varför människor som jag möter som är i det så kallade utanförskapet upplever detta som negativt, stigmatiserande och som att få en stämpel i pannan som säger: Du är utanför; du är tärande och inte närande! Det här är bara en variant på debatten som borgerligheten förde om offentlig sektor som tärande och privat som närande. Ni hittar på begrepp för att nå era politiska mål. , du talar om att bekämpa arbetslösheten. Den var och blir 2010 enligt Arbetsförmedlingens statistik. Ni har misslyckats. Arbetslösheten ökar och socialbidragstagarna blir fler enligt ditt eget departement och enligt dina egna helårsekvivalenter. Så ser verkligheten ut i i ditt som du ansvarar för med dina politiska åtgärder. Människor som lämnar a-kassan står utan försäkringsskydd. Så ser det ut i ditt , . Ni kör ut människor i det ni själva kallar utanförskap. Vi har en statsminister som säger att det bara går att påverka arbetslösheten marginellt och att ingen regering kan göra något åt detta. , du talar om full sysselsättning. Delar du inte uppfattning? Tar du avstånd från hans uppfattning som han har redovisat här i talarstol? Han sade att man bara kunde göra något marginellt. Jag kan upplysa herrarna om att 119 000 fler platser i arbete, utbildning eller arbetsmarknadsåtgärder finns redovisade i Socialdemokraternas alternativförslag, finansierat och klart. Det går att stödja det. Så enkelt är det. Det går att åstadkomma saker om viljan finns och om retoriken bottnar i någon sorts verklighet. Men det kanske bara är luftballonger, vilket jag uppfattar det som. Jag vill återkomma till socialbidragen. I Borgs helårsekvivalentstatistik står det 2008: 78, 2009: 85 och 2010: 86. Bakom detta döljer sig tusental; 78 000 ökar till 86 000. Man räknar med en mer än 10-procentig ökning av antalet socialbidragstagare . Det är människor som har fått göra sig av med allt bostadsrätt, bil och andra tillgångar. För att få försörjningsstöd måste man vara ren. Därefter ska man till och vägas, mätas, bedömas och utfrågas. Livet ska läggas upp på bordet. Detta ökar i ditt , . Det kan man kalla ett utanförskap. Vad ska du göra åt detta? 32 (): När ska regeringen börja satsa på jobben? Det är jobb vi behöver ha här i landet. Hur kan en regering stå handfallen och se på när människor förlorar sina arbeten, socialbidragstagarna blir fler och ungdomsarbetslösheten rusar i höjden? Människor kan inte försörja sig och hamnar i svåra situationer för att ni har tagit bort skyddsnäten, möjligheten att utbilda sig under arbetslösheten och möjligheterna till omställning. Vi vill gärna diskutera dessa frågor; det är precis därför vi interpellerar om detta. Regeringen har totalt misslyckats med det man sade i valrörelsen. Att de borgerliga vann valet är bara att beklaga, men man gjorde det för att man påstod att man skulle komma till rätta med många saker i samhället. Det har dock visat sig att det har blivit precis tvärtom. Det var under vårt senaste år vid regeringsmakten som 153 000 nya jobb tillkom. Året därpå tillkom hälften så många. Det var bra men bara hälften så bra. tvärnitade det som vi alla vet. skyller ni på en internationell lågkonjunktur och säger att ni inget kan göra: Det är inte vårt fel, så vi kan inte göra något. Varför har vi en regering som inte kan eller vill göra något? Ni kan göra saker och ting, men ni vill inte. Ni har sett till att vi har mindre inkomster till staten. ska vi låna till de skattesänkningar som ni har genomfört. Vi har mindre inkomster till åtgärder, och människor har förskjutits från a-kassan. Det har ni gjort. Det är inte någon internationell lågkonjunkturs fel. Det är hemsnickrad politik, för ni vill ha det så. Det är högerns avsikt med de stora skillnaderna i samhället. Ni vill att det ska vara så, och ni har lyckats. säger att man vill satsa på jobben. Det är viktigt att folk får jobb. Varför gör inte det då? Varför förlorar fler och fler sina arbeten när regerar? säger han att det är bra om människor får arbete. Varför gör han inget åt det då utan skyller på andra? Om vi har en regering som har otur varenda gång och säger sig inte kunna regera i lågkonjunktur, varför har vi i så fall regeringen över huvud taget? Varför vill ni inte göra något åt detta? Varför säger ni att ni ska vänta med att vidta åtgärder tills vi kommit längre in i krisen? Jo, för att ni inte vill vidta åtgärder. Ni vill att kommunernas ekonomi ska försämras så dramatiskt att man måste försämra den offentliga sektorns service. Det är er egentliga avsikt, även om ni har försökt skylla på den internationella lågkonjunkturen. Ni säger att ni inte kan göra något. Ni kan om ni vill, men ni vill inte. Jag beklagar att fortfarande försöker skylla på den internationella lågkonjunkturen och säger att han satsar på jobben när han i själva verket inte gör det. Han lägger inte två fingrar i kors för att människor ska ha jobb. Vi behöver en regering som satsar på jobben. 33 (): Finansministern säger att den här diskussionen inte handlar om statistik. Jag kan delvis hålla med om det, men för att komma fram till vad diskussionen handlar om är vi tvungna att först ta oss igenom det här missförståndet. Jag skulle vilja tala om vad professor säger om den här frågan: När statistiken görs om till ett politiskt kampanjmedel, när alla distinkta avgränsningar mellan olika grupper och tillstånd suddas ut och allt reduceras i en enda formel som massarbetslöshet eller utanförskap rör det sig om missbruk av statistiken. Ett mått som gäller arbetslöshet ska inte överges till förmån för allsköns godtyckliga mått på verklig arbetslöshet som inkluderar diverse grupper utan arbete som inte söker arbete. Det skriver i polemik mot de nydefinitioner av arbetslöshet som och övriga allianspartier ägnar sig åt. Orsaken till att vi ändå vill ta oss igenom de här missförstånden och försöka komma till rätta med dem är att vi tar frågan om full sysselsättning och arbetslöshet på allvar. Det gör oss genuint upprörda när man försöker slänga ut dimridåer för att man inte ska behöva diskutera det som politiken verkligen handlar om, den klassiska skillnaden mellan höger och vänster, den klassiska skillnaden i hur vi hanterar de här problemen i samhället. Det är just därför vi måste ta oss igenom de här dimridåerna, de statistiska falsarier som den borgerliga regeringen ägnar sig åt. Det är skönt att veta att vi har forskningen bakom oss. Den brukar finansministern luta sig mot i vanliga fall. Vi har oberoende källor som bakom oss så att vi kan komma till botten och lämna statistiken därhän och diskutera den verkliga politiken och de verkliga åtgärder som vi måste diskutera för att komma till rätta med detta. Då är vi inne i en normal politisk diskussion om höger och vänster i samhället där vi kan diskutera olika lösningar på problemen. Då kan vi titta på vad det är som gör att arbetslivet slår ut folk. Vad är det som gör att människor blir sjuka? Vad kan vi göra med arbetsmiljöforskningen för att komma till rätta med de problemen? Den borgerliga regeringen säger: Rusta ned arbetsmiljöforskningen, lägg ned . Se till att det inte finns några politiska åtgärder att vidta som skulle kunna ställa detta till rätta. När beskriver full sysselsättning som ett mål och arbetslöshet som ett stort samhällsproblem är vi helt överens. Det som gör mig så upprörd är att när får makten gör han inte någonting för att åtgärda problemen. Man gör tvärtom allt för att förvärra problemen. Man avrustar arbetsmiljöforskningen. Man ser till att fler människor slås ut från arbetslivet. Man ser till att vi skapar ett delat samhälle med större inkomstskillnader. Man går sakta men säkert bakåt i utvecklingen och skapar ett gammaldags samhälle med ett verkligt utanförskap ett utanförskap där människor inte kan försörja sig på sin lön, där människor inte kan försörja sig över huvud taget oavsett om de är sjuka eller arbetslösa, inte ens om de har ett arbete. Vi vet att i drömsamhälle finns de som vi kallar working poors. Är de innanför eller utanför i finansministerns terminologi? De har ett arbete men kan ändå inte försörja sig. Dit är vi på väg med stormsteg med politik. Är de innanför eller utanför de som i drömsamhälle arbetar med kanske ett, två eller tre jobb men ändå inte kan försörja sig? Hur definierar deras så kallade innanförskap eller utanförskap? Då hamnar vi i en verklig politisk diskussion, men först måste vi ta oss igenom de här dimridåerna och de statistiska falsarier som man gömmer sin politik bakom. 34 (): Det var en väldig kanonad, men med lösa skott. Om , professor i , säger att man inte ska blanda ihop utanförskap och arbetslöshet har han ju helt rätt. Utanförskap är ett bredare begrepp. Vi vill inte bara fånga in grupper som är arbetslösa utan även andra som står utanför samhället. Det finns ju andra kriterier på utanförskap än arbetslöshet om man inte är socialdemokrat. Vi ser det bredare. Vi ser att det finns människor som behöver stöd och hjälp men som inte nödvändigtvis är arbetslösa utan har andra problem. Jag tycker att den här diskussionen har blivit ideologiskt mer intressant än vad jag trodde. säger att sjukfrånvarande och förtidspensionerade inte finns. Den moderna diskussionen om hur de kategorierna går in och ut på arbetsmarknaden finns inte för honom. Det är en uppfattning. I sitt första inlägg sade att om man har ersättning är man inte i utanförskap. Det är en otroligt oambitiös nivå på engagemanget. Har man en ersättning är det inga problem. Det är pudelns kärna, vattendelaren i svensk politik. Man nöjer sig med att människor har bidrag. Det är den tillräckliga ambitionsnivån för Socialdemokraterna. Vi har en högre ambitionsnivå. Människor ska ha jobb. De ska ha ett produktivt jobb. Vare sig de är arbetslösa, sjukfrånvarande eller förtidspensionerade ska de, om möjligt, tillbaka i jobb. Det är det som är skillnaden mellan oss. 35 Finansminister (): Det här är en diskussion som i grunden handlar om ett begrepp, nämligen full sysselsättning. Oppositionen försöker säga att det inte är det som är kärnan utan att det är en statistisk diskussion som är nyckeln i detta. Så är det naturligtvis inte. Alla som vill och kan arbeta ska ha ett arbete. När människor som vill och kan ha ett arbete inte får jobb därför att arbetsmarknaden inte fungerar, för att vi har för mycket regleringar eller för höga skatter eller dåligt utformade omställningsförsäkringar är det utanförskap. Då ska vi diskutera det och försöka utveckla ett politiskt program som gör att fler människor kommer i sysselsättning i sjukvården, i företagen, i servicesektorn och kommunerna. Det är syftet med det politiska arbetet, att komma närmare full sysselsättning. Arbete i sig är något bra. Det är det som bygger välstånd i ett samhälle. Det är det som gör att människor har arbetskamrater, att de får vara med om löneutveckling och att de kan utvecklas. Det är bara genom fler i arbete vi kan möta en åldrande befolkning utan skattehöjningar eller nedskärningar i välfärden. Det är den här utvecklingen som vi har haft som Socialdemokraterna inte vill se. Vid varje lågkonjunktur har vi fastnat i ett läge där fler människor befinner sig bortom den fulla sysselsättningen, där fler människor inte har ett arbete att gå till, där fler människor befinner sig i utanförskap på grund av arbetsmarknadens funktionssätt. Det är grundproblemet. Det är en diskussion som förs i EU-kretsar. Den har förts av socialdemokratiska finansministrar i budgetproposition efter budgetproposition, men har Socialdemokraterna tappat bort jobbpolitiken. Här får vi veta att det finns ett vänsteralternativ som är klappat och klart. Det måste ändå vara den stora nyheten i riksdag. Vad består det i? Höjda skatter, vet vi. Jobbavdrag är Socialdemokraternas favoritskattehöjning den skattesänkning som kanske är allra viktigast och som är allra effektivast gör att fler människor kommer i arbete. Är det ungdomsskattehöjningar när arbetsgivaravgifterna ska upp? Är det höjd bolagsskatt och höjd arbetsgivaravgift med ? Eller är det drakoniska skattechock mot bilsektorn som är det klara vänsteralternativet? Jag tycker mig se att det finns en enighet inom vänstern om att höja skatterna. På samma sätt finns det en enighet om att föröda de offentliga finanserna. Det har länge varit ett mål för . ser vi praktiskt taget och stundligen nya förslag från vänsteralternativet. Vi försöker ta ansvar. befinner sig i den värsta ekonomiska krisen . får beröm av EU, och andra internationella organisationer för att vi tidigt mötte nedgången. Vi har gjort omfattande åtgärder för att stärka efterfrågan, för att stärka tillväxtförutsättningarna, för att stärka kommunerna, för att bygga ut arbetsmarknadspolitiken och för att möta nedgången i byggsektorn. Mot det står ett vänsteralternativ som inte vill ta de offentliga finanserna på allvar. Det är ändå kärnan i detta. Ska vi möta nedgången får vi inte föra en så expansiv politik att vi försätter oss i sitsen att räntorna börjar stiga, att hushållen börjar oroa sig för om pensionssystemen håller och att man tror att de socialdemokratiska skattehöjningarna ska komma att undergräva den privata ekonomin. Här har vi grundfrågan. Detta är en av de mest ideologiska diskussionerna som vi kan ha. Låt oss därför inte låtsas som att den handlar om ett statistiskt mått. Den handlar om full sysselsättning, att alla som vill och kan ska ha ett arbete. Vi har lagt fram en politik som lägger grunden för att vi på lång sikt kommer att få fler människor som är i arbete och färre människor i utanförskap. Men Socialdemokraterna står tillsammans med sina vänsterkamrater handfallna i jobbpolitiken. 36 (): Finansministern får ursäkta, men jag tycker att hela hans senaste anförande var bara innehållslöst trams. Det var ord utan värde. Arbetslösheten ökar just nu från . , det är du och dina regeringskamrater som bär ansvaret. Du har en kompis i statsminister som säger att detta går att påverka bara marginellt. Det har han stått här i talarstolen och sagt. Jag har frågat dig: Delar du hans uppfattning? Ni har ingenting att komma med, och du pratar om full sysselsättning. För ökar antalet arbetslösa. Du har ingen trovärdighet i detta. Du sade en gång: Döm oss . Det har gått , och arbetslösheten har ökat, och den ökar ännu mer. Det är sanningen om . Jobbavdraget är det bästa mot arbetslösheten, säger du. Arbetslösheten ökar dag för dag, månad för månad. Det är sanningen. Det som ni har gjort är att sänka a-kassan. Ute på bygden säger man nu: Man blir inte bara arbetslös. Man blir fattig också. Det är resultatet. Socialbidragsutgifterna ökar i kommunerna, och där sitter borgerliga företrädare och följer noga om man ligger något över riksnormen eller inte i fråga om den lokala socialbidragsnivån. Jag ska läsa upp dikten för hunden! Den skrevs av 1954. Lagen har sina blottor. Hund får de fattiga ha. De kunde väl skaffa sig råttor, som är skattefria och bra. sitter folk i små stugor med dyrbara hundkreatur. De kunde väl leka med flugor, som också är sällskapsdjur. Kommunen bara betalar. Det måste bli slut på, ity att annars så köper de valar, fruktar . Något måste beslutas: Hundarna skjuts! Nästa åtgärd: De fattiga skjutas, så spar kommunen en slant. Denna press på människor som ni säger står utanför måste få ett slut. Den är inte mänsklig. 37 (): Ja, visst handlar det om jobben, . Det är det som vi vill tillbaka till. Vi vill ha en regering som faktiskt vill göra någonting åt den höga arbetslösheten. Vi vill ha någon som vill använda det politiska verktyget för att se till att människor kommer i arbete. har vi en regering som står fullständigt handfallen och som säger: Vi kan inget göra. Vi vet inte hur man gör i lågkonjunktur.