prot · GW0995 · 2009-04-01 00:00:00 — Det skulle vara sällsamt om jag påstod någonting sådant. Det är inte roligt att säga att det här tycker jag inte är bra. Jag tycker inte att utskottet heller har skött detta på ett hedervärt sätt. Jag tycker också att det är märkligt att ett beslut av den här digniteten baseras på en ensamutredares resultat. Någon har sagt här och det lyser väldigt klart igenom, vågar jag också påstå att det i tankegodset inte riktigt har blivit klart att kyrkan är skild från staten. Därför är det också på sitt sätt lite märkligt, för att bara få det sagt, fru talman, att kyrkomötet, som om inte det vore politiserat, nu ska fatta beslut i den här frågan. Det finns väl de här som har sina förlängda armar in i kyrkomötet, trots att kyrkan är skild från staten. Jag påstår inte att vi i vårt parti står helt fria där heller. Vi som fattar beslut i detta ärende, vilken sida vi än står på, tar på oss, om jag får uttrycka det så, ett stort ansvar. Jag kan inte låta bli att säga även om ni inte tycker att detta hör hit så säger jag det i alla fall, som något slags budskap till mig själv om inte annat att det inte är så att heterosexuella eller homosexuella par har rätt till barn, men barn har rätt till sina biologiska föräldrar i görligaste mån. Av och till går det serier på tv där man får följa barn som med något tv-team i stort sett jagar världen över för att se om de kan hitta en mamma, en pappa eller syskon. Det är inte helt ointressant för oss som biologiska varelser att ha kunskap om vårt ursprung i den mån man nu kan få det. Jag vill inte som lagstiftare vara med och försämra den möjligheten. Det gäller då inte enbart den här frågan utan flera andra. Det beslut som tas utvärderas inte vare sig eller i övermorgon. När det utvärderas är inte jag så säker på att vi som har platser här i kammaren har det, men jag tror att beslut får stora konsekvenser för framtiden. Jag vet mycket väl att jag inte har med andra partiers inre liv att göra, men här i kan jag inte låta bli utan jag tar mig friheten att säga att jag inte känner igen Moderata samlingspartiet. Jag dristar mig att retoriskt fråga vart frisinnet, som jag lärde känna det, tagit vägen. ledarskap har jag inte heller märkt mycket av här . Det är nya tider. Det är nya partier. Så är det. Och vi som lever i tror alltid att vi har den största klarsyn som någonsin har funnits och exponerats i mänsklighetens historia. Det har alla generationer trott. Det har säkert alla ledamöter i en eller annan kammare trott. Vi kan inte vara helt säkra på att det är så. Reflexionen och eftertanken kan under inga omständigheter vara till förfång eller skada ens i vår hetsjakt på allt det nya och så kallat moderna. För min egen del vill jag avsluta med att säga att jag tror att det svenska folkhemmet, barn och ungdomar, vi alla, skulle må mycket bättre om vi i detta sammanhang, i andra sammanhang, i alla sammanhang vågade värdera och arbeta för en renässans för trohet, för familj och, fru talman, för de värden som varar. I detta anförande instämde , , , , och (alla kd). 68 () replik: Det är lite med en dåres envishet jag står här och ställer samma fråga för tredje gången. Jag har hört med all respekt, för barn och barns behov tror jag är min prioriterade fråga, säga att äktenskapet ger barnen en större trygghet. Då ställer jag denna fråga igen: Vad är det som gör att kd tycker att barnen till homosexuella föräldrar inte ska ha samma trygghet som barn till gifta heterosexuella föräldrar? De allra flesta barn som jag känner som har föräldrar som är homosexuella har både en mamma och en pappa. De lever ungefär på samma sätt som otroligt många barn gör , i växelvis boende. Det är bara det att i stället för att man lämnar sin biologiska mamma och åker till sin biologiska pappa med plastmamma, som jag tycker är ett jättefult ord, och vice versa är det så att man lever hos sin biologiska pappa med sin extrapappa och sedan åker till sin biologiska mamma och lever med henne och sin extramamma i den familjen. Där finns inte någon speciell skillnad. Den skillnad som faktiskt finns, som kd inte heller har velat, är att vi i har en lag som säger att barn som är inseminerade har rätt att ta reda på sin biologiska pappa, eller rättare sagt donatorn, medan vi förnekade barnen detta eftersom de föräldrarna får åka till länder där det här inte är möjligt. Det var många frågor. Jag hoppas kan reda ut dem. 69 () replik: Det är självklart att barn ska ha samma trygghet vilken uppväxt de än har, om de är föräldralösa, är barn till ensamstående eller har föräldrar av samma kön. Men det kan kanske finnas ett visst mått av trygghet i att försöka stå för principen att barn har rätt till sina biologiska föräldrar så långt man kan hålla fast vid den principen. Det är just det jag stryker under. 70 () replik: Där är vi helt överens. Att stifta en lag den övergripande lagen säger en sak får också konsekvenser ned i samhället. Den ändrar människors attityder och värderingar. Det har vi varit med om , till exempel lagen om förbud mot aga, prostitution. De gjorde att människor per automatik ändrade sina vanor. Det är samma här. De barn som har föräldrar som lever i samkönade förhållanden lever med att det är accepterat att de inte har riktigt samma rättigheter. Värderingarna gör att de blir utfrysta. De mår alltså inte speciellt bra, inte på grund av att de inte lever i en trygg relation med sina föräldrar utan för att det är precis vi som är runt omkring som tillåter mobbning. Vi tillåter att barnen får mobba varandra. Jag har själv en son det är som under en hemkunskapstimma i skolan tog en konflikt med en fröken när en tvårummare skulle inredas med hjälp av Ikeakatalogen. Det skulle vara en pojke och en flicka, en pojke och en flicka. Så blev det två flickor kvar. Då sade fröken att fick vara . Då sade min son att de kunde väl flytta ihop, att det var väl inget konstigt. Då avfärdade denna fröken honom med att sådant snusk sysslade de inte med i denna skola. Det finns attityder och värderingar som det är viktigt att vi tar hand om. En av de möjligheter vi har är att se till att alla har samma rätt och värde genom att vi inte skapar olika lagar för olika personer. 71 () replik: Mobbning ska naturligtvis inte tillåtas under några omständigheter. Tyvärr finns det mycket mobbning i vårt samhälle utifrån de mest skiftande förhållanden. Det ska inte tillåtas. Det ska väl inte sägas av en riksdagsledamot att vi tillåter att barn mobbas. Det gör vi inte. Jag tror dessutom att det förslag som lägger fram skulle ta bort en del av det som kanske byggs in i det förslag som läggs fram enligt mitt sätt att se. Jag kanske inte hängde med i all den exemplifiering som skedde här. Men det står fortfarande kvar det jag fick höra som inledande påpekande, nämligen att vi är överens om att ett barn har två biologiska föräldrar. Jag hade varit häpen om vi inte hade varit överens om det påpekandet. 72 () replik: inledde med att påstå att människovärdet inte har någonting med den könsneutrala äktenskapslagstiftningen att göra. Människovärdet är något som sitter i pannan på oss. Jag vet inte var människovärde sitter, i eller utanför kroppen, men för mig är det viktigt att så länge det finns människor som diskrimineras, så länge det finns människor som inte upplever en verklig jämlikhet i samhället, finns det ett mindre människovärde. Jag tror att människovärdet är en viktig känsla vi bär med oss, att det är något som integreras i våra personligheter. Detta är just en jämlikhetsfråga, att vi gör det möjligt för en grupp som har upplevt sig som diskriminerad att ingå äktenskap. Det är en viktig demokrati- och jämlikhetsfråga att vi tar bort den diskrimineringen. Jag hoppas att delar den uppfattningen. tar upp syn på kärnfamiljen. Alla vi som i olika sammanhang har studerat hur familjer fungerar internt och externt kan inte belägga att kärnfamiljen är en drömmodell. Vi måste bejaka alla typer av familjebildningar som bygger på kärlek och ansvarsfulla föräldrar oavsett kön. Därför är det viktigt för barnens och familjens trygghet att vi med vår lagstiftning uttrycker detta. Tryggheten är lika viktig för alla barn. Jag hoppas verkligen att delar den grundsynen. 73 () replik: Det förslag som har lagt fram skulle eliminera det som talas om som diskriminering. Låt mig komma med en motfråga. Nej, det ska jag förresten inte bry mig om. Jag vet att är det parti som tycker att det är orimligt att någon ska ha rätt att vägra att viga. Men ni går väl nu in i en gemenskap där detta blir möjligt? Vi lägger fram ett förslag som visar att det här finns en samlevnadslagstiftning som man får använda sig av som samkönade eller som heterosexuella. Sedan har myndighetsutövarna rätt att bestämma huruvida de vill viga eller inte. Det är med och beslutar om. Hur går det ihop med vad lyfter fram här och ställer frågor till mig om? Det ska betonas starkt att när man talar om människovärde talar man inte om sexuell läggning, förståndsgåvor eller vad man än kan dra upp i sammanhanget. Det var det jag ville ha sagt inledningsvis. 74 () replik: Hur man bemöts utifrån sin sexuella läggning påverkar människovärdet som person och i samhället i stort. En del av diskussionen har handlat om att är kritisk mot och besviken på sin egen regering, på samarbetsparterna. Ni beskyller civilutskottet för ett felaktigt arbete med betänkandet, på grunder som egentligen ska riktas mot era samarbetspartier i . Det är dem ni är mest besvikna på, men ni skjuter på civilutskottet i stället. vet att ni inte har majoritet i alla frågor i regeringspartierna, och vi i har inte majoritet i alla oppositionsfrågorna i vårt samarbete. Här handlar det om att ge och ta. I det här fallet har det varit oerhört viktigt att få till stånd den könsneutrala äktenskapslagstiftningen. Den är oerhört viktig ur ett internationellt perspektiv, till exempel för att den ska vara jämförbar när det handlar om barnperspektivet internationellt. Det är helt riktigt att lagstiftningen möjliggör diskriminering eftersom vigselrätten finns kvar. Men den här frågan handlar om den kritik som , och många andra har lyft fram, nämligen att vi måste respektera vad folket tycker. av svenska folket förväntar sig att ska vara den part i samhället som utgör den största delen av dem som har vigselrätt. Det var omöjligt att gå emot den opinionen. Då hade vi inte kommit till ett beslut över huvud taget. Vi försvarar inte diskriminering. Den här lagstiftningen uppmanar inte till diskriminering. Den gör det möjligt att diskriminera genom att vigselrätten finns kvar. 75 () replik: Det är lite sensationellt att säger att lagstiftningen möjliggör diskriminering. Jag respekterar det. Därför drog jag tillbaka min fråga huruvida var med på det inte eller inte. Jag vet att ogillar det, men är ni ändå med om den lagstiftningen och ni får finna er i att diskrimineringen påtalas. Jag tycker inte att allt regeringen gör är värt att applådera i högan sky. Jag skulle gratulera om han hamnade i den situationen vilket jag hoppas inte inträffar om hans parti finns med i en kommande regering. 76 (): Föregående talare nämnde att man inte riktigt kände igen sig i Moderata samlingspartiet. Det kanske inte behöver vara någonting jättenegativt i den här frågan. Men man kan fundera över vad som är moderat politik. För mig och för mitt parti är det allas lika värde och individens frihet till sina livsval som är grundstenarna. Vår utgångspunkt är att kärleken mellan samkönade par är lika mycket värd som kärleken mellan heterosexuella par. Därför var det med ett äntligen som vi tog tydlig ställning för könsneutrala äktenskap vid vår partistämma 2007. Därför slår vi i vårt kyrkopolitiska program fast att homosexuella par ska kunna ingå äktenskap i , och därför är vi med och bildar en stark och stabil majoritet i riksdag. Valet av livspartner är och ska vara en fråga för den enskilde. Lagstiftningen ska ha sin bas i hur samhället de facto ser ut, inte i politiskt önsketänkande bakom skygglappar. Jag tänkte uppehålla mig lite vid de reaktioner och de argument som jag har mött sedan vi stod här senast, . Att detta är en fråga som engagerar är ställt bortom allt tvivel. För vissa har det varit en långvarig kamp för en könsneutral äktenskapslagstiftning, en kamp som man nu äntligen börjar se ett slut på. Många andra är förvånade och trodde att vi har kunnat det här . Motståndet har kanske inte varit så brett som det ibland har hävdats, men det har varit väldigt starkt från vissa grupper. har det tagit sig orimliga proportioner. Jag har fått mejl som innehåller ett språk som jag ogärna tar i min mun och som definitivt inte passar sig för talarstol. Men även bakom dem som varit lite mer nyanserade och vårdade i sin ton döljer sig en ganska beklämmande syn på såväl homosexuella som andra som inte passar in i det så kallat önskvärda. När samkönade förhållanden beskrivs är det den sexuella handlingen som står i fokus. Att kärleken skulle kunna vara densamma som den mellan man och kvinna ses som både orimligt och omöjligt. Kärleksfulla relationer beskrivs som ett resultat av effektiv lobbyism. Allt som inte är klassisk kärnfamilj beskylls för att vara tillfälliga trender i otakt med verkligheten. En av de mer osmakliga jämförelserna gick att läsa i tidningen . Där skriver man på ledarplats följande: Historien visar oss att tidsandan kan få politiker att fångas av de mest absurda idéer. Det var en enig riksdag som beslutade om ett rasbiologiskt institut i motionen som låg till grund för det nazistiska beslutet var undertecknad av statsministern (S). Statsministern personliga engagemang för en socialistisk familjepolitik, kommer med all sannolikhet att te sig lika motsägelsefull . Ska man dock försöka bemöta två av de mer sansade motargumenten det är även de som har debatterats i kammaren här som många mejl och telefonsamtal har kretsat kring, rör de dels själva äktenskapsbegreppet, dels barnperspektivet. Själv har jag alltid reagerat ganska starkt när man använt barn som politiska slagträn i debatten. Barnens bästa är det kanske allra viktigaste argumentet i familjepolitiken, men det talar för en rättvis och inkluderande familjelagstiftning, inte emot den. har haft en serie om så kallade regnbågsfamiljer, det vill säga homosexuella, bisexuella eller transpersoner med barn. I går intervjuades , som är aktuell med en fotografiutställning om just regnbågsfamiljer som öppnar i . är själv uppvuxen med två mammor och två pappor och beskriver sin egen uppväxt som varken särskilt cool eller konstig. Det enda som var annorlunda var ibland omvärldens reaktioner. Själv berättar hon: Till slut kom en vändpunkt, när jag tröttnat på att folk tyckte synd om mig. Jag ville visa: jag far inte illa. Det är inget fel på min familj. Vi är bara annorlunda för att samhället behandlar oss annorlunda. i intervjun säger hon och det är svårt att inte känna sig träffad under debatten : Tänk att det fortfarande finns folk som diskuterar om homosexuella ska få gifta sig och skaffa barn! Till dem vill jag säga: Hallå, vi existerar ju redan! Detta är också någonting som tar fasta på i sitt remissyttrande över . Här beskriver man hur ett stort antal barn växer upp i familjer som består av föräldrar av samma kön. Man skriver: För ett barn är det centralt att få växa upp med människor som bryr sig om det och som på stabil grund kan ge den omsorg barnet behöver. Det är också viktigt att barnet får känna att den familjeform det lever i är accepterad av samhället och att deras familj är lika mycket värd som andra familjer. För de barn som lever med samkönade föräldrar utgör det faktum att deras föräldrar undantas från rätten att ingå äktenskap en form av diskriminering. För barnen kan det bara vara av godo om deras föräldrar i ytterligare utsträckning ges samma rättigheter som andra. Det här är en tung remissinstans, och vi har efterfrågat vad de tycker. När jag röstar ja till en könsneutral äktenskapslagstiftning gör jag det med barnperspektivet för ögonen. Jag tror nämligen att alla barn har lika rätt till trygghet och villkorslös kärlek utan fördömanden och utpekanden från andra. Jag gör det även för alla de barn som växer upp med ensamstående föräldrar, på samma sätt som jag själv en gång gjorde. Den argumentation man använder sig av från motståndarsidan när man hävdar barnperspektivet faller ju lika hårt på oss. Vi som vuxit upp i trygga, kärleksfulla familjer får nu plötsligt veta att våra uppväxtförhållanden inte har varit önskvärda. Jag röstar framför allt ja för alla de barn som växer upp i samkönade relationer. Min politiska övertygelse, och för den delen också min tro, utgår från att vi ska hitta lagar och regler som omfattar alla barn, inte bara dem som växer upp i av andra godkända familjebildningar. Ord är starka, och de berör också de är viktiga. Äktenskap är ett sådant ord. Många av dem som har hört av sig och bett mig ompröva min uppfattning har gjort det enligt en förment liberal uppfattning. Är det inte bättre att helt skilja kyrka och stat? Är det inte rimligare med en civilrättslig lagstiftning? Då blir det ju lika för alla? Men sanningen är att det aldrig har varit fråga om ett förslag för att inkludera alla utan att i stället försäkra sig om ett regelsystem där inte bara vissa, utan till och med fler än , exkluderas. Problemet är ju att det inte är en civil äktenskapsbalk man förespråkar. Just detta ord äktenskap ska i stället utgå ur lagstiftningen. Det borgerliga äktenskapet avskaffas helt. Inte heller kyrkbröllopen ska vara juridiskt giltiga. Hellre än att släppa in samkönade par i äktenskapets trygga famn vill man slå igen kyrkporten för alla. Den som inte får eller vill passera kyrktröskeln får heller inte längre kalla sin samlevnad för äktenskap. Snopet, alla ni som trodde att det skulle bli lika för alla! Snopet, alla ni som gift er borgerligt och trott att ni har ingått äktenskap! Snopet, ni liberala ledarsidor som sjungit det alternativa förslagets lov! Jag håller med generalsekreterare när hon säger så här: Rätten att ingå äktenskap är en mänsklig rättighet och inte enbart en angelägenhet för religiösa samfund. Begreppet äktenskap har faktiskt funnits före kristendomen och kommer att omfatta såväl samkönade som olikkönade par. Och, fru talman, jag kan berätta att i den riktiga världen den utanför kammare, om uttrycket ursäktas är det redan så, i alla fall för de flesta som har ingått partnerskap sedan den lagen trädde i kraft. Känslorna är desamma, och löftena är desamma. Och inte heller är det mycket som skiljer akterna åt. Detta är vad jag möter när jag själv förrättar partnerskap, och detta är vad jag själv upplevde när jag gifte mig med min make. Detta är verkligheten nu får äntligen verkligheten en återspegling i lagstiftningen. öppnas rådhusen på lika villkor för såväl samkönade som olikkönade par. Som medlem i har jag förhoppningen att kyrkorna gör detsamma , men detta blir nu en fråga för själv att besluta över. Det är under alla omständigheter med mycket stolthet och väldigt stor glädje som jag yrkar bifall till civilutskottets förslag. (Applåder) I detta anförande instämde (), () och (). 77 (): Jag tänkte vara personlig i min inledning. Jag vill till , , , och dem på den socialdemokratiska sidan som jag inte känner uttrycka att även om jag som kristdemokrat inte kommer att rösta för en förändring vill jag från mitt hjärta som medmänniska, som svensk och som lyckönska dem till en stor politisk framgång. Ni har jobbat för detta . Det är en stor dag för er, och ni har rätt att som medmänniskor ändå känna att ni blir lyckönskade. Även om jag inte stöder er eller röstar för detta vet jag att det är en stor dag för er. Jag vill också tacka , som i civilutskottet har kämpat för oss kristdemokrater, för våra värderingar och vår uppfattning i den här frågan. Det har säkert inte alltid varit så lätt att vara ensam när alla andra partier har haft en annan uppfattning. Jag vill tacka dig, , för insatsen som kristdemokrat. Jag kan tyvärr inte lyckönska på samma sätt eftersom vi inte kommer att vinna i den här frågan . Så fungerar riksdag. De här debatterna är viktiga för eftervärlden, men de påverkar inte hur vi röstar. Med detta sagt tänker jag yrka avslag på utskottets förslag och bifall till den kristdemokratiska reservationen. Två dimensioner har alltid ansetts tillhöra äktenskapets essens och kärna. Det första är en positiv komplementaritet mellan manligt och kvinnligt. Det andra är en potentiell möjlighet att föra människolivet vidare. Det är dessa två dimensioner i synen på äktenskapet som med den nya lagen ifrågasätts. Jag tänker titta lite på de argument som har framförts i debatten och här i kammaren sedan kl. 9. Det första argumentet är likheten inför lagen. Svensk lagstiftning kräver att vi är lika inför lagen. Alla har samma rätt att gifta sig. Däremot får man inte i svensk lag gifta sig med vem som helst. Man får inte heller göra detta med en könsneutral äktenskapslagstiftning. Den nuvarande lagstiftningen liksom en könsneutral lagstiftning ställer upp ett antal begränsningar och säger: Stopp! Här kan vi inte acceptera att detta ska kallas ett äktenskap. Det handlar om ålder. Man kan inte gifta sig med en 13-åring. Det handlar om antal. Man kan inte äkta två fruar, två kvinnor, även om bägge är attraktiva. Det handlar om kön än så länge, åtminstone en månad till, även om vi vet hur utfallet kommer att bli. Ett äktenskap i vårt land har definierats som en relation mellan en man och en kvinna, med den komplementariteten. En könsneutral äktenskapslagstiftning kommer därför fortfarande att innehålla dessa begränsningar. Det innebär att kärleken begränsas. Man kan ha kärlek till mer än en person. Man kan ha kärlek till en släkting. Man kan ha kärlek till en för ung person. Med lagstiftning vill vi alla här i kammaren begränsa detta, och om detta är alla sju riksdagspartier överens. Argumentet om likhet inför lagen håller inte, åtminstone inte fullt ut. Det andra argumentet som används för att ändra den lagstiftning på äktenskapsområdet som vi har haft är att alla familjer är lika mycket värda. Javisst, alla familjer är lika mycket värda, men alla familjer ser inte likadana ut. Vi lever i ett samhälle med många slags familjebildningar: ensamstående, sammanboende, särboende, partnerskap och äktenskap. Jag sade partnerskap, inte registrerat partnerskap. Jag har aldrig förstått varför det föga romantiska ordet registrerat skulle puttas in när den lagen antogs. Det finns ingen anledning att ge ett gemensamt namn för det som inte är lika och inte är detsamma. Den juridiskt reglerade samlevnadsformen mellan en man och en kvinna har alltid haft namnet äktenskap. Nya samlevnadsformer som sambo eller partnerskap bör ha egna namn eftersom de inte är äktenskap. Det som är lika mycket värt kan ju fortfarande skilja sig åt på olika områden och därför ha olika beteckningar. Namngivningen behöver inte säga att det ena är finare eller mer värdefullt än det andra. Är det sämre att vara sammanboende än att vara gift? Ja, det kan man tycka utifrån olika värderingsgrunder, men lagen säger inte att det ena är finare än det andra. Det tredje argumentet som framförs är att alla människor ska vara lika i värde och rättigheter. Självklart är det så i ett västerländskt frihetligt land som , men det innebär inte att varje relation därmed per definition ska vara ett äktenskap. Man ska kalla något för vad det är. Jag vet att många känner att det är viktigt att äktenskapet får en ny definition. Jag kan känna respekt och förståelse för det arbetet, men jag hoppas att ni kan förstå oss som inte har landat i det. remissvar från Kyrkostyrelsen säger följande: Det kan vidare hävdas att äktenskapet definitionsmässigt är ett förhållande mellan en man och en kvinna och att det då inte kan vara en mänsklig rättighet att ingå äktenskap med en person av samma kön. I enlighet med en lång tradition tolkas äktenskapet inom de kristna kyrkorna som en relation mellan en man och en kvinna.