prot · GW09130 · 2009-06-11 00:00:00 — Under har också EU försökt efter bästa förmåga men tyvärr inte kommit så långt som vi hade önskat. Det som har åstadkommits fram till räcker inte till för ett hållbart förvaltarskap av vattenresurserna. bakåt har inte minst haft ett annat problem. Det har funnits ett misstroende mellan naturvänner, fiskare och forskare. Det har minsann inte heller bidragit till en snabb och bra utveckling i det här sammanhanget. bryter vi detta. har vi ett betänkande på bordet där vi konstaterar att näring, forskare och en stor del av politiken är överens. Utövarna, näringen är alltså med på detta, som jag sade. Det är ett steg i rätt riktning för att få ett hållbart fiske med ansvar för miljö och företagande. Det möjliggör en fortlevnad för företag som ägnar sig åt fiske. kommer kammaren att besluta om att ge näringen ett verktyg för att kunna ta ett ansvar om man vill göra det, och det är jag övertygad om att man vill. Det är också viktigt att påpeka att regeringen frånhänder sig varken ansvar, makt eller inflytande över frågan. I vartenda replikskifte tycks göra gällande att regeringen frånhänder sig detta och inte har klokskap nog att förstå det. Men fallet är väl precis tvärtom, och som kristdemokrat är jag glad att få yrka bifall till förslaget i det här betänkandet och därmed till regeringens förslag till hur ska kunna ha ett livskraftigt, storskaligt fiske och se till att det kustnära fisket, som ju personifieras i den här kammaren av , får villkor när det gäller de fiskarter som berörs och som gör att även de som jobbar med fiske kan fortleva med sin näringsverksamhet. I det senare fallet har jordkruksministern också gett ytterligare ett uppdrag, nämligen att plocka fram och se över så att vi kan bli ännu bättre på att ge det småskaliga fisket goda förutsättningar . Då är det intressant att läsa reservationerna i dagens betänkande från de rödgröna eller ska vi säga den grönröda oppositionen? Man talar bland annat om att vissa kommer att få stora ekonomiska möjligheter, vilket riskerar att smitta av sig på dem som inte får ta del av dessa. Vad är detta? Jag trodde att ett fritt företagande i det här landet skapade morötter, lite Gnosjöanda, eller vad vi nu vill kalla det. Vad är det för smittsam sjukdom som med flera tror att det här ska åstadkomma? Den debatteras i ett annat sammanhang, tror jag. I en annan reservation säger man att man vill att marknadsekonomin ska få verka fullt ut. Det står också i det som har skrivits samman med bland annat . Det är också en besynnerlig skrivning, fru ålderspresident. Jag har sällan sett ett så påtalat tryck från . är tyvärr inte representanten här i kammaren , så jag har strukit några meningar i anförandet om att det här väl ändå är första gången som Vänstern talar sig varm för marknadskrafter och tydligen inte har läst vad regeringen föreslår, för det är precis det som kommer att ske i det betänkande som vi nu behandlar. Marknaden får råda. Vi har haft uppe jag lägger ytterligare någon kommentar kring detta diskussionen om utländskt ägande och kvoterna. Då är det intressant att lyssna till som i den här debatten använde precis motsatt argumentation mot vad hans partikollega gör vad gäller den fjällnära jakten i . Det är intressant att man kan använda argumentationen precis som man finner för gott för tillfället. är det väl ändå så att de här fiskekvoterna är framförhandlade i den europeiska gemenskapen, och det här är andel. Sedan ska vi på ett klokt sätt förvalta den andelen. Det har vi i det här betänkandet tydliga regler för, och har också en stor utredning på gång som hänvisade till där vi ska se över hela den svenska fiskelagstiftningen. Så jag tror att ingen behöver vara orolig, utan detta kommer att kunna stanna hos det svenska fisket och den svenska fiskenäringen. Att tala om att de här rättigheterna skulle utarma fisket är mer än vad jag förstår. Dagens beslut påverkar inte, som jag sade, de svenska kvoterna. Men det är viktigt att däremot i de förhandlingar och det ordförandeskap som vi nu går in i offensivt driver en hållning som gör att vi i gemenskapen kan bli mycket bättre på att förvalta de resurser som finns i havet. Jag vet, och det har vi sagt i den här kammaren den här mandatperioden, att vi nu har en regering och en jordbruksminister som med emfas driver också fiskefrågorna. Även om han likt undertecknad är en landkrabba av stora mått driver han de här frågorna med den äran. Det handlar om att helt och fullt se till att vi följer de rekommendationer som Ices ger och att vi helt och fullt arbetar i unionen och i på att få en tydlighet i regelverket och en efterföljelse av det som är beslutat. Jag yrkar med glädje bifall till förslaget i dagens betänkande och avslag på samtliga motioner. I detta anförande instämde (). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 11 § En långsiktigt hållbar organisation för de allmänna förvaltningsdomstolarna i första instans Föredrogs justitieutskottets betänkande 2008/09:JuU23 En långsiktigt hållbar organisation för de allmänna förvaltningsdomstolarna i första instans (prop. 2008/09:165). 44 (): Vi behandlar nu regeringens proposition En långsiktigt hållbar organisation för de allmänna förvaltningsdomstolarna i första instans. Förslaget handlar om ändrat namn på länsrätterna till allmänna förvaltningsdomstolar. Dessutom innehåller det en redovisning av vilka domstolar och länsrätter som ska läggas ned eller slås samman med andra. Först vill jag yrka bifall till reservation 1 från oss socialdemokrater, med yrkande om avslag på propositionen. Jag yrkar också bifall till reservation 2 ifall reservationen inte får majoritet. Utredningen om en förändrad organisation av länsrätterna har genomförts av . Regeringen har gjort vissa ändringar i det förslag som lade fram, bland annat vad gäller orter där nya förvaltningsdomstolar föreslogs förläggas. Till exempel föreslog utredningen som domstolsort, vilket regeringen nu ändrat till . Det är en väsentlig förändring som försämrar tillgängligheten ännu mer. Hade det varit en parlamentarisk utredning skulle resultatet förmodligen ha sett annorlunda ut. Betecknande för denna regering är att man undviker parlamentariska utredningar och det alldeles oavsett frågans tyngdpunkt och att regeringen ofta struntar i vad utredarna kommer fram till eller vad remissinstanserna lämnat för synpunkter. Inte heller har Lagrådet fått lämna några synpunkter på regeringens förslag. Därtill kan man anföra kritik mot att regeringen nu lägger fram förslaget och inte inväntar andra utredningar som kan få betydelse för förändringen av organisationen för de allmänna förvaltningsdomstolarna, till exempel förslag om en ny läns- och landstingsindelning. Det finns också andra utredningar som man nu föregriper genom regeringens förslag. Detta om utredningsförfarandet. Om man bortser från namnändringen från länsrätt till allmän förvaltningsdomstol i första instans innehåller propositionen en drastisk förändring från 23 länsrätter till 12 allmänna förvaltningsdomstolar med motiveringen att en del länsrätter är för små och att större domstolar medger mer av specialisering och därmed skulle kunna bli mer effektiva. Därom råder tvivel på sina håll, kan jag säga. Regeringen verkar inte ha gjort någon konsekvensanalys av hur förändringen kommer att slå mot orter och län, hur tillgängligheten blir när avstånden blir längre och hur rättssäkerheten ska kunna upprätthållas. Eller också är det så att regeringen struntar i vilka konsekvenser det blir av förslaget. I förslaget om beslutet som regeringen ju äger själv kan vi inte ändra något. Jag vet inte om ni på den borgerliga kanten har försökt er på att ändra något eller om det är så illa att man inte ens har lyssnat på er. Med en socialdemokratisk regering genomförde vi stora förändringar i tingsrättsorganisationen, och då var vi socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister involverade i förslagen och fick också till stånd förändringar. Hur förslaget nu drabbar som blir av med sin länsrätt kommer att utveckla . För den enskilde är det en möjlighet och en rättighet att överklaga beslut från socialnämnd, biståndsbeslut, försäkringskassa om exempelvis sjukpenning, viktiga och ibland livsavgörande beslut som beslut om tvångsvård av barn eller psykiskt sjuka, livränta för arbetsoförmögna, skattefrågor som ibland handlar om stora belopp med mera. Det handlar om för människor vardagsnära frågor, och troligt är väl att man en eller i livet hamnar i en förvaltningsdomstol, oftare kanske än i en tingsrätt. När nu avstånden blir längre för många för att delta i en muntlig förhandling eller för att få möjlighet att gå igenom sin akt innan mål avgörs kanske man avstår från sin självklara rättighet för att det blir omöjligt eller mycket besvärligt att ta sig dit. Då tycker vi socialdemokrater att rättssäkerheten är hotad. För många av de berörda, ofta många med låg lön eller beroende av ersättningar eller bistånd från försäkringskassa eller socialtjänst, står kanske inget annat än allmänna kommunikationer till buds för att ta sig till förvaltningsdomstolen. Resor med bussar och tåg blir säkert ytterst tidsödande om det inte klaffar med tider vid byten från ett transportslag till ett annat. Vi kan ta exemplet med någon som ska ta sig från till , en resa . Med bil tar den sträckan tro mig, jag vet det och med återresa . Därtill tillkommer tid för inläsning av akt eller att närvara vid muntlig förhandling. Det blir en väldigt lång dag som man kanske inte klarar av utan att få sova över. Detsamma gäller förstås för den andra parten, myndigheten, med stora kostnadsökningar som följd. Jag vet vad regeringen tycker, men vad tycker ni i majoriteten? Kan det kallas tillgänglighet? Dessutom blir inte tillgängligheten likvärdig för alla medborgare i hela landet med det här förslaget. Pendlingen för anställda kommer att öka om de väljer att följa med till den nya domstolen. En del kommer inte att ha den möjligheten över huvud taget. Det är svårt att tänka sig att man pendlar per dag, som det blir för dem som bor i . Många av medarbetarna på länsrätten i bor i och pendlar var dag. Det tar inte än att bo i en förort till och ta sig till centrum. Men att nu börja pendla fram och åter till kommer att både ta och förmodligen vara krångligare för dem på länsrätten i . Närheten till högskola och universitet, som utredaren föreslog som grund för sin placering av förvaltningsdomstolar, är en annan sak som regeringen har struntat i. Vad det får för konsekvenser för rekryteringen till domstolen har man väl inte heller analyserat. Vi yrkar avslag på propositionen i vår reservation 1. För den enskilde, som kommer att bo på långt avstånd från förvaltningsrätten, blir konsekvenserna alltför omfattande för att vi socialdemokrater ska kunna ställa oss bakom det framlagda förslaget. Likaså blir konsekvenserna omfattande för den personal som arbetar på den länsrätt som ska läggas ned. vill jag säga några ord om hur ni i majoriteten såg på den socialdemokratiska regeringens förslag beträffande tingsrättsorganisationen. reserverade ni er, ibland ensamma, ibland tillsammans med något annat parti eller också gemensamt i hela alliansen. Ni sade bland annat att medborgarperspektivet inte har fått något större utrymme i regeringens överväganden. Ni krävde en bred politisk förankring och att skulle ha beslutanderätt. Ni krävde att ett samlat grepp måste tas innan ytterligare förändringar gjordes, att reformeringen inte fick göras till ett kostnadsbesparingsprojekt, att medborgarperspektivet med tyngdpunkt på tillgänglighet och lokal förankring borde värderas högre och att man måste belysa konsekvenserna inte bara för rättsväsendet utan också för de orter som har drabbats. Några lade också fram förslag för hur de allmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna skulle läggas samman, bland annat för att skapa möjligheter att behålla dömande verksamheter på flera orter. , som inte nu är närvarande, sade i sin reservation att man kunde öka rättssäkerheten och effektiviteten i den dömande verksamheten och att detta kunde uppnås genom att bibehålla lokal förankring och att satsa tillgängliga resurser på att effektivisera det inre arbetet och tillgången på kompetensutveckling, att reformarbetet borde omfattas av politisk insyn och debatt samt att en parlamentarisk utredning skulle tillsättas för att se över hela den framtida domstolsorganisationen och belysa följderna för de orter som drabbats av nedläggningar respektive sammanläggningar. Innan dessa åtgärder vidtagits ska inga ytterligare sammanläggningar eller nedläggningar genomföras, sade han. Vän av ordning måste ställa sig frågan: Hur blev det med de här ambitionerna och målsättningarna? Det syns i vart fall inte i det ärende vi nu behandlar. I detta anförande instämde , , Elisebeht och (alla s). 45 (): När vi diskuterar länsrätternas omvandling till förvaltningsdomstolar är det oerhört viktigt att tänka på vad vi ledamöter har sagt i frågorna, särskilt vad de som sitter här från den borgerliga sidan sade i opposition. Jag yrkar bifall till reservation nr 1. Jag vill utveckla detta. När vi pratar om att slå ihop eller lägga ned verksamheter måste det alltid finnas ett motiv för ärendet. När vi tittar tillbaka och ser på vilket sätt utredningarna har skett kan vi naturligtvis ställa ett antal frågor till den borgerliga sidan om hur de har tänkt. Jag efterlyser precis som talaren innan, , en konsekvensanalys: Vad kommer det här att innebära för människor som bor i de här områdena? Tillgängligheten är en annan viktig fråga. Vi kan naturligtvis stå här och debattera och diskutera kilometer, mil och antal timmar i tåg eller bil. Problemet är att när det gäller människor som ska ha rätt till tvist med , kommunen eller socialnämnden är det oerhört viktigt att den lilla människan känner att staten har en känsla för hur hon som klagande känner sig. Därigenom finns det också ett skäl för att kunna behålla den här typen av instanser nära dem det gäller. En annan fråga som infinner sig och som jag är väldigt intresserad av att få svar på från de borgerliga handlar om regionindelningen. Det har varit långa, uttömmande diskussioner om att vi ska försöka dela in i större regioner, alltså ta bort de nuvarande länsgränserna och sätta ihop länen till större enheter. Om det nu är så att den diskussionen är helt färdig eller på vilket sätt den ska hanteras är ju inte justitieutskottets fråga, men varför inte invänta en eventuell sådan reform? Om det nu är så att vi ska ha större regioner, om vi ska ha tolv regioner i där de här tolv förvaltningsdomstolarna ska ligga, varför inte ta upp frågan i samband med just den diskussionen? Ytterligare en annan fråga handlar om det underlag vi brukar ha när vi diskuterar polisfrågor. Då hyllas oftast närhetsprincipen, att vi ska ha poliser som är synliga och nära medborgarna. Den jämförelsen må halta i övrigt, men den är viktig just när det gäller att människor känner att de har nära till dem som, i fallet med polisen, utövar det våldsmonopol staten har och dem som, i domstolsfallet, utövar den dömande makten. Varför gäller inte just närhetsprincipen när den ska gälla i den övriga kedjan av rättsväsendet? Jag vill också lyfta fram en annan fråga. Den handlar om rättssäkerheten och effektiviteten. tog upp också just att det finns borgerliga politiker som har vurmat för de frågorna när det gäller kopplingen till närheten. När människor hamnar i en sådan sits att de måste vara klagande eller svarande inför en myndighet är det oerhört viktigt att man känner att det finns en förståelse för ens egen situation. När man döms ska man dömas lika inför lagen, men det behövs också en idé om att det faktiskt finns olika typer av skillnader. Här kan vi kanske närmast jämföra med det icke önskvärda sätt som domstolarna dömer på när det till exempel gäller och . Enligt olika undersökningar dömer man generellt hårdare för samma typ av brott i än i . Det är inte det jag är ute efter, men jag tror att det finns ett visst värde i att ha närhet till den dömande makten också. Än en gång vill jag yrka bifall till reservation nr 1. 46 (): Först vill jag yrka bifall till propositionen och avslag på reservationerna. debatterar vi hur vi ska få en långsiktig och hållbar organisation för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Rent formellt är det, precis som sade, ett faktum att det bara är förslaget om namnändringen som kräver att beslut tas i . Själva indelningen och antalet har regeringen makten över. Men jag kan konstatera att vi har en regering som vill föra en öppen dialog och tar frågan till för debatt och beslut om att dagens 23 länsrätter blir 12. Beträffande namnändringen föreslår regeringen att för de allmänna förvaltningsdomstolarna i första instans ändras namnet från länsrätt till förvaltningsrätt. Förslaget innebär då att exempelvis Länsrätten i kommer att heta Förvaltningsrätten i . har varit mer eller mindre oförändrad , trots att både måltillströmning och målstruktur har påverkats av stora reformer. Även EU-samarbetet har påverkat, och kommer att påverka, i mycket hög grad. Detta har inneburit att länsrätterna, som till en början hade tämligen få målområden, har tillförts måltyper som uppgår till ca 500 en dramatisk utveckling. Enligt min och regeringens uppfattning är det därför nödvändigt att länsrätterna ges förutsättningar att klara dagens men också morgondagens krav. Genom större länsrätter fås en möjlighet till specialisering, inte minst inom beredningsorganisationen. Utan en specialisering riskerar rättssäkerheten och kvaliteten i första instans att försämras. Utan en specialisering och större organisation riskerar handläggningstiderna att bli längre och få förödande konsekvenser för den enskilda, exempelvis för ynglingen från som är helt beroende av sitt körkort för att kunna ta sig fram och tillbaka till arbetet, eller för småföretagen, som inte kan överleva en utdragen tvist med . Utan en större organisation blir sårbarheten stor där sjukskrivningar och ledigheter resulterar i osäkerhet och där kompetensutvecklingen får stå tillbaka och det blir långa handläggningstider, något som inte kan accepteras. Vad som har slagit mig, fru ålderspresident, beträffande länsrätterna är att de enligt min uppfattning inte alls har samma starka och folkliga förankring som våra tingsrätter har, trots att länsrätterna hanterar de mål som kan röra de flesta av oss. Länsrätterna hanterar mål som körkortsmål, skattemål, LVU, laglighetsprövning, offentlig upphandling, jordbruksstöd ja, listan kan göras lång. Vad detta beror på vet jag inte, men kanske är människors vardagliga problem, trots att de kan få förödande konsekvenser för den enskilda, inte lika spännande medialt som brottmål. Vad som också skiljer tingsrätter och länsrätter åt är att hanteringen av målet i länsrätten till allra största del sker skriftligt, det vill säga att domstolarna avgör målen efter skriftväxling mellan parterna, men det är det motsatta i tingsrätten. I av de avgjorda målen 2008 hölls det en muntlig förhandling, och i många av fallen där muntlig förhandling förekom reste domstolen till platsen för förhandling, det vill säga till någon form av sjukhusinrättning. Med detta sagt, fru ålderspresident, kan jag inte annat än dra slutsatsen att den av regeringen föreslagna indelningen av de allmänna förvaltningsdomstolarna är helt rätt. Organisationen och indelningen av de allmänna förvaltningsdomstolarna måste vara så uppbyggd att dessa mål kan hanteras rättssäkert och effektivt. Samma slutsats drog de allra flesta remissinstanserna när huvuddragen för en förändrad indelning redovisades. Att invändningar senare, när den geografiska kartan blev klar, dök upp har jag full förståelse för. Men att länsrätternas uppbyggnad är i behov av förändring är de allra flesta överens om. För att domstolarna ska kunna säkerställa en hög kvalitet måste domstolarna helt enkelt vara dimensionerade på ett sätt som möjliggör specialisering, kompetensutveckling och, inte minst viktigt, en fungerande beredningsorganisation. Målen kan i många fall vara mycket kniviga, och finns det då inte specialkompetens kan detta resultera i att dömandet inte är rättssäkert eller att målen inte kan avgöras inom rimlig tid. Regeringen har dock i vissa fall ansett att om de geografiska avstånden är alltför stora och tillgängligheten försämras i stor utsträckning får det väga tyngre än de verksamhetsmässiga skälen för sammanslagning. Att denna förändring är nödvändig inser som sagt de flesta, och till och med Socialdemokraterna håller nog innerst inne med. Redan i budgetpropositionen 2006 går det att läsa om att mer långsiktigt överväga länsrättsorganisationen skrivet alltså av samma parti som lyckades med att halvera antalet tingsrätter . Argument som specialisering, sårbarhet och kompetensutveckling stod det att läsa om. Jag förstår att inte är här heller då domstolarnas förändrade organisation var något han ständigt fick försvara. Hela 44 tingsrätter lades ned som justitieminister. Hans och Socialdemokraternas argument lät så här i en artikel på Brännpunkt : Enligt min uppfattning är det nödvändigt att skapa en mindre sårbar domstolsorganisation en organisation som står bättre att hantera förändringar i omvärlden som möjligheterna att utveckla verksamheten ökar. Större enheter medför bättre förutsättningar för kompetensutveckling, specialisering och en stärkt beredningsorganisation. går det under rubriken slås samman att läsa: Det finns tecken på att de mål domstolarna handlägger blir större och mer komplicerade. Den nya tekniken, den nya ekonomin, privatlivets och affärslivets internationalisering är några faktorer som kan förklara den utvecklingen. Domstolsväsendet måste mot den bakgrunden vara berett till förändring och utveckling. Kraven på förändring och utveckling är tydligen inga krav Socialdemokraterna ställer på sig själva. Jag kunde inte ha sagt det bättre själv, inte minst för att dessa faktorer förmodligen berör länsrätterna mer än tingsrätterna. När det nu kommer till en förändrad organisation för länsrätterna är det annat ljud i skällan. Trots ytterst få muntliga förhandlingar i länsrätterna, i motsats till i tingsrätterna, trots en stor mängd måltyper och trots betydligt större möjligheter att använda ny teknik säger ni nej. Detsamma gäller för både och . Har ni helt bytt fot i hur ni tror att kvalitet, effektivitet och rättssäkerhet kan uppnås inom domstolarna? Har förändringsbenägenheten helt avstannat, eller är det här enbart för opponerandets skull? Mina frågor till Socialdemokraterna, och blir därför: Är argumenten ni anförde för nedläggning av tingsrätter inte desamma för länsrätter? Är inte rättssäkerhet och rimliga handläggningstider viktiga för alla parter, oavsett var man bor i landet? Vad är ert alternativ för att länsrätterna ska ges förutsättningar för att klara av framtidens krav? I detta anförande instämde (). 47 (): Som centerpartist är det aldrig med glädje som jag beslutar om centralisering av statlig verksamhet. Min grundsyn är att statliga myndigheters verksamhet ska vara så decentraliserad som möjligt. Det finns en övertro på att större enheter placerade i storstäder skulle vara så mycket bättre än mindre enheter utanför storstäderna. Samma syn har jag på verksamhet, skolor, vård och annan för medborgarna viktig samhällsservice. Vi i har kämpat för att alla medborgare oavsett om man bor i stad eller på landet ska ha en god tillgång till det som vi gemensamt finansierar med våra skattepengar. Det handlar helt enkelt om rättvisa. Allra oftast är det mot Socialdemokraternas centraliseringspolitik som vi har fått kämpa. Men det finns motsvarande tendenser även inom partierna på allianssidan. står vi inför ett tydligt centraliseringsbeslut att lägga samman 23 länsrätter till 12. Frågan som med viss rätt ställs är hur , som landets viktigaste och starkaste försvarare av decentralisering, kan ställa sig bakom detta beslut. Det ska jag förklara.