prot · GW0960 · 2009-01-21 00:00:00 — För min del yrkar jag bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) Föredrogs näringsutskottets betänkande 2008/09:NU4 Statliga företag (skr. 2007/08:120 och redog. 2008/09:RRS7). 73 (): Återigen står de statliga företagen i fokus för kammarens intresse. är det inte fråga om någon ny utförsäljning, utan vi ska debattera det som varit. Förhoppningsvis kan regeringsföreträdarna för den blå alliansen lämna några svar på hur regeringen ser för våra gemensamt ägda tillgångar. Det handlar om den årliga redogörelse som regeringen lämnat om sin förvaltning av de statliga företagen. Utskottets betänkande tar också upp redogörelse för regeringens försäljning av av aktierna i . Dessutom tar utskottet ställning till ett tjugotal motionsyrkanden framför allt från oppositionspartierna. Den svenska staten är största företagsägare. förvaltas 54 företag och koncerner, varav 40 företag ägs helt och 14 tillsammans med andra. Totalt finns ca 170 000 anställda i dessa bolag. omsatte de statligt ägda företagen , och resultatet efter skatt blev hela . Företagens utdelningar till staten för uppgick till drygt 31 miljarder. Det sammanlagda värdet av de förvaltade tillgångarna bedöms uppgå till . Det är mycket pengar. Det är välskötta företag som hävdar sig väl både i den inhemska och i den internationella konkurrensen. Det är inte redogörelsen för förvaltningen av företagen som är kontroversiell i detta ärende. Det är den ideologiska synen på statligt ägande och det sätt på vilket den blå alliansen sålt ut statliga företag. Vi socialdemokrater har en pragmatisk syn på det statliga ägandet. Vi har en blandekonomi, och vi anser att en viss del statligt ägande är bra för konkurrensen på marknaden. De statliga företagen är också ett verktyg för att uppnå politiska mål. För att vara tydlig tycker vi att statliga ska ha en uppgift att vara föregångare för att ställa om energiproduktionen på ett ekologiskt hållbart sätt. Ett annat exempel är . ska ha som uppgift att rehabilitera och hjälpa människor att komma tillbaka till arbetsmarknaden när de en gång hamnat utanför. Vi har också en del företag vars syfte är att medborgarna ska få fullgod tillgång till tjänster till samma kostnad oavsett var de bor i landet. Exempel på detta är Posten och , två företag som den blå alliansen experimenterar vådligt med. Det är vår ideologiska ingång, men regeringen står för en annan. Där är det privatkapitalet som ställs överst, och de politiska målen och folkets önskemål kommer i andra hand. Det är inte bara det ideologiska synsättet som vi tycker är klandervärt, det är också det sätt varpå regeringen handlagt utförsäljningen av statlig egendom. Det är inte bara vi i oppositionen som tycker så, det tycker också den fristående som i två granskningsrapporter har klandrat regeringens och utförsäljningsminister handläggning av ärendet. Först får regeringen svidande kritik för att man inte berett ärendet som man utlovat i budgetförslaget . Inga konsekvensanalyser gjordes innan en bemyndigande proposition lämnades till . gick så långt i sin kritik att man ansåg det vara ett brott mot grundlagen. Trots kritiken tuffade utförsäljningsprocessen vidare, kantad av olika dikeskörningar. var det rena svängdörren in och ut i regeringens utförsäljningsorganisation. När sedan utförsäljningen på av Sonera AB:s aktier genomfördes och var klar kom ny kritik från , framför allt på två punkter som tas upp i detta betänkande. För det första genomfördes försäljningarna med stor brådska, och därför antyder revisorerna att regeringen lämnade en onödigt stor rabatt. Eftersom det var så bråttom gjordes inga ansträngningar för att göra en försäljning med lägre rabatter. Varför var det så bråttom? Det var den ena frågan. För det andra var det återigen brister i dokumentation och underlag för redovisningen i budgetförslaget. Detta försvårar också egen uppföljning. Den slarviga handläggningen, bristen på respekt för grundlagens regler är i sig skäl nog att ta tillbaka bemyndigande för att sälja ut resten av de ursprungliga sex angivna företagen. Men det finns flera skäl. Utförsäljningen är en mycket dålig affär för svenska folket. Utvecklingen visar att det statliga långsiktiga ägandet står sig väl i konkurrensen. Företagens värde växer, och utdelningen är en värdefull tillgång för statskassan som bidrar till att upprätthålla välfärden. 31 miljarder är mycket pengar, det är tre fjärdedelar av vad försvaret kostar. Dessutom skulle det i dagens marknadsläge vara i det närmaste förskingring att sälja ut statliga företag, och det är tydligen inte heller aktuellt för dagen. Men uttalade här i kammaren att försäljningsprocessen ska fortsätta när läge uppstår. Vi är tre partier på den röda sidan, och vi är överens om synen på det statliga ägandet och försäljningar av statliga företag. Vi har utvecklat detta i reservation 1. Jag vill avsluta mitt anförande genom att ställa några frågor till regeringsföreträdarna. Vårt folkkära Posten behandlade vi här i , då ett samgående med . Det kan vara en bra utveckling för Posten, men i beslutet låg också frågan om en bolagisering och, efter vad vi kan förstå, en plan på börsintroduktion. Det är vi däremot mycket kritiska till. har det gått sedan riksdagsbeslutet, och har inte informerats om vad som händer. Kommer samgåendet att fullföljas? Vid beslutet var underlaget undermåligt. Det gick inte att utläsa de långsiktiga konsekvenserna för postmarknaden. Kommer regeringen att lämna ett bättre underlag till innan ett eventuellt samgående slutförs? I väntan på svar på dessa frågor anser vi att bemyndigandet att minska statens ägande i Posten till ska återtas. En annan fråga är försäljning av . är för oss en mycket viktig aktör som ska skapa trygghet för människor om säker medicinhantering, service i hela landet och priser som är konkurrenskraftiga. Förutom att dessa delar äventyras i en försäljning är det så att regeringen trots läget på finansmarknaden ämnar fullfölja sina planer på att sälja en stor del av . Givetvis står vi socialdemokrater bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 1. 74 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 1 och 7 men står givetvis också bakom de två övriga reservationerna från . Reservation 1 handlar om att återta det bemyndigande som gett till regeringen om utförsäljning. Reservation 7 handlar om och avkastningskraven där. De övriga reservationerna handlar bland annat om styrning av de statliga företagen. Det handlar om att roll i energiomställningen behöver förtydligas. Det handlar också om sammansättningen av statliga bolags styrelser, där det finns betydligt mycket mer att önska. anser att det utförsäljningsbemyndigande som gav regeringen bör återtas och att den pågående utförsäljningsprocessen omgående bör avbrytas. Det beslut som fattade var felaktigt redan då, och utvecklingen bekräftar det felaktiga i beslutet. Och det som jag sade , herr talman, är lika giltigt , tyvärr. De svenska statliga företagen är välskötta, även om styrningen av de statliga företagen visar på brister och i vissa fall väldigt stora och allvarliga brister. Dessutom ska vi komma ihåg att de statliga företagen genererar intäkter till statskassan som vi använder till att finansiera vård, skola och omsorg. Statligt ägande behövs som en motvikt till den spekulationskapitalism och kortsiktighet som delvis är ett resultat av globaliseringen. Det visar med all tydlighet den senaste tidens utveckling, inte minst inom det finansiella systemet som mer eller mindre kollapsat och som får återverkningar i hela samhällssystemet. I det läget finns det bara en som kan stå som garant för att upprätthålla ett fungerande finansiellt system, och det är staten med dess institutioner. vd uttryckte sig på det här sättet i : Bara stater kan lösa den finansiella krisen. , ordförande i , hyllade i samma tidning statens försäkran om att garantera kreditförsörjning i . I dagens finns ett reportage om EKN:s verksamhet och betydelse för svensk ekonomi och svensk industri. , ansvarig för exportfinansieringen på , uttryckte sig på följande sätt: Utan EKN:s stöd skulle vi med största sannolikhet inte ha kunnat leverera 10 000 maskiner. Det visar med all tydlighet på statens roll för den svenska industriella utvecklingen och statens roll för att upprätthålla det finansiella systemet. Vi kan ha olika ideologiska ingångar när vi diskuterar statligt ägande, och det är helt okej. Men om ingången är att staten inte ska äga, som med flera borgerliga ledamöter har som sin ledstjärna, med motivet att marknaden är bättre än staten att driva företag, då handlar det inte längre om ideologier utan om en ideologisk låsning som bortser från verkligheten, som styr efter kartan. Då tycker jag att man kan ta till sig vad , en amerikansk nationalekonom, sade. Han uttryckte sig på följande sätt: Om du någonsin hör en politiker säga jag tänker strikt följa mina principer då ska du springa och gömma dig. Den springande punkten är inte att utförsäljningarna är ett uttryck för ideologi utan ett uttryck för en ideologisk låsning från de borgerligas sida, och det är allvarligt. Vem som helst, utom den svenska staten, är alliansens ledstjärna. Hur ska vi annars tolka att det är helt okej att andra stater och företag är bättre som ägare av svenska börsen än den svenska staten? Det är så att vinsterna ska privatiseras och förlusterna ska bäras av skattebetalarna, alltså socialiseras. Det är en politik som är helt felaktig, enligt . Med tanke på den kris som finansmarknaden genomgår och den bristande konkurrensen på banksidan menar att frågan om statens roll måste diskuteras. Ska statens roll bara vara att agera städgumma när den privata finansmarknaden inte klarar av att upprätthålla en fungerande finansiell marknad? Det är en berättigad fråga, för historien upprepar sig igen. socialiserade den dåvarande borgerliga regeringen . var det dags igen. var det den nuvarande borgerliga regeringens tur att efter en rad av skandaler bita i det sura äpplet och förstatliga investmentbanken . kan det finnas någon här som tror att jag tycker att det var bra. Men det är väl aldrig bra att man ska behöva gå in och städa upp efter någon annan som har ställt till det. Det här visar med all tydlighet att det behövs en motvikt till det privata finansiella kapitalet som kan stå för stabilitet och långsiktighet. menar jag inte att regeringens åtgärder var felaktiga. Vi stödde dem givetvis. Det fanns inget bättre alternativ. Vad jag menar och vill diskutera är att det inte kan vara rimligt att staten alltid ska behöva agera städgumma när marknaden inte fungerar. Men det visar också att staten är den enda som i det långa loppet kan vara garant för en fungerande finansiell marknad. I stället för att göra som regeringen har gjort och beslutat om, att avisera en utförsäljning med avgörande inflytande över exempelvis Nordea, anser att man ska vända trenden. Nordea är kanske den bank som står starkast av alla nordiska storbanker under nuvarande kris. Den är välskött och har en bra intjäningsförmåga. Och som jag sagt tidigare behöver vi ett starkt statligt engagemang på den finansiella marknaden som komplement till den privata. För att möta den allt hårdare konkurrensen och den finansiella kris som vi upplever är det av stor vikt att fortsättningsvis har en bank med ett stort statligt inflytande. Det finns egentligen två orsaker till det. Den ena är att upprätthålla en fungerande konkurrens. Konkurrensen ökar inte om vi säljer ut. Det ska ingen försöka inbilla mig eller någon annan i den här kammaren. Den andra är att vi måste ha ett statligt ägande som har en annan ägarstrategi än de privata bolagen, nämligen långsiktighet och inte det kortsiktiga vinstintresset som ledstjärna. Likadant är det med . Med envishet fortsätter man att förklara att visst, ska säljas ut, hela eller delar. Jag kan för mitt liv inte förstå på vilket sätt konkurrensen på bolånemarknaden ökar om vi säljer ut . Men företrädare för alliansen har ju möjlighet att förklara hur den matematiken går ihop. Är det då ekonomiskt motiverat att sälja ut de statliga bolagen? Det har ibland hävdats att vi ska använda pengarna till att amortera av på statsskulden. Det är bara det att vi inte har någon finansiell kris i . Vi har en stark ekonomi i . Vi har större tillgångar än skulder. Man skulle också kunna uttrycka det på det sätt som , tidigare LO-ekonom, gjorde för inte så länge sedan. Han menar att försäljningarna av bolagen i slutändan kommer att innebära ett inkomstbortfall. Aktieinnehaven genererar en avkastning som är högre än den ränta som vi betalar på statsskulden. På lång sikt kan det röra sig om ett par procent av bnp, enligt . Det är just det som är poängen med ett statligt ägande. Det ska vara en långsiktighet och en stabilitet som styr lite längre än de kortsiktiga vinstintressena. Jag vill säga ett par ord om det statliga företaget som genom det statliga engagemanget har visat sig vara av central betydelse för utvecklingen, inte minst i . Det är också oerhört viktigt i en nationell europeisk strategi för att kunna garantera att vi har en järnmalmsproduktion. står man inför stora investeringar igen. Det är gigantiska investeringar som kommer att påverka hela samhället i och . I det läget vore det rimligt att man från och utskottets sida poängterade vikten av att ge möjligheter att vara med och finansiera flytten av genom att inte ta ut så mycket vinst så som det har varit tidigare. 75 PER (): Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 5. Från sida anser vi att statligt ägda företag fyller mycket viktiga funktioner i svensk ekonomi och på svensk arbetsmarknad. Viktiga delar av svensk elförsörjning, gruvindustri och skogsindustri utförs av statliga bolag. Dessa bolag sysselsätter uppemot 200 000 personer och omsätter . Företagen har också en avgörande funktion i att ställa om samhället till minskad miljöpåverkan och till ökad social hållbarhet om man använder dem på rätt sätt. Vi anser inte att regeringen använder företagen på rätt sätt, och vi anser inte att de utförsäljningar av statliga bolag som görs genomförs på ett seriöst sätt. Vi anser därför att bemyndigandena avseende Sonera, Nordea, och Posten bör återtas snabbt. Vi tycker att regeringen ska återkomma till med ett sådant förslag. I avvaktan på det kräver vi att utförsäljningsprocessen avbryts. Vi tycker att regeringen ska säkerställa att kommande utförsäljningar ska beredas i enlighet med regeringsformens beredningskrav. Det borde vara en självklarhet som man inte skulle behöva säga i en talarstol i , men tyvärr visar historien att det finns skäl att kräva detta och att påminna regeringen om att regeringsformens krav ska uppfyllas. Trots att regeringen har sålt statliga företag till ett värde av nästan värderas det kvarvarande innehavet till 750 miljarder. Det är en kraftig utveckling då det statliga företagsinnehavet var värt . Detta visar på vilken storleksordning det handlar om och vilken viktig funktion statliga bolag fyller i svensk ekonomi. Ett stort statligt ägande medför ett stort ansvar. Det ställer krav på en långsiktig och professionell förvaltning. Där anser vi inte att regeringen tar sitt ansvar. Utförsäljningarna är en mycket dålig affär för staten, särskilt i dagens lågkonjunktur. Vi kan inte se att det finns några ekonomiska eller rationella grunder till att utförsäljningarna ska ske så hastigt. Vi tycker att det är ett ideologiskt argument, nämligen att staten inte ska äga, som ligger bakom. Det sannolika är att utförsäljningarna kommer att vara mycket dyra för de svenska skattebetalarna. Det folkliga mandat som regeringen hänvisar till när det gäller försäljningar är ytterst tveksamt. Trots att dessa utförsäljningar brukar få stora följder för de marknader där bolagen är verksamma tycker vi att regeringen inte har förklarat för svenska folket på ett tydligt sätt varför man ska sälja. Man har inte heller gjort tydligt klart innan att man ska sälja bolagen. Det viktigaste för regeringen och regeringens målsättning har tydligt varit att skynda på utförsäljningsprocessen till varje pris. Det är ett respektlöst sätt att hantera svenska folkets egendomar. Därför tycker vi att det enda rimliga är att genom ett tillkännagivande uppmanar regeringen att avbryta utförsäljningsprocessen och återkomma med ett förslag där bemyndigandena återtas för Sonera, Nordea, och Posten. Därefter får man återkomma till med ett verkligt beslutsunderlag som ger möjlighet att fatta ett väl underbyggt beslut om man vill fortsätta processen. har riktat stark kritik mot hur försäljningen av aktierna i gick till. granskning förstärker ytterligare bilden av att regeringen hellre säljer snabbt än till ett bra pris. Genom att ha en forcerad utförsäljningsprocess av statliga bolag blev försäljningspriset mycket lägre än det hade blivit om man genomfört processen på ett seriöst sätt. Jag vill också säga några ord, herr talman, om skötseln av statliga bolag. Regeringen som ägarföreträdare har ett stort ansvar i att se till att de statliga bolagen sköts och hanteras på ett bra sätt som gör att samhället utvecklas på ett positivt sätt. När staten äger företag måste man vara ledande i omställningen till ett hållbart samhälle. Man måste också vara ledande i respekten för mänskliga rättigheter. Detta ansvar tycker vi inte att regeringen tar. Statligt ägande och statlig förvaltning måste vara transparenta. Målen för verksamheten ska vara tydliga och utvärderingsbara. Det statliga ägandet ska struktureras på ett sådant sätt att alla relevanta intressen ges möjlighet att delta i förvaltning och styrning av bolagen och få insyn i desamma. Det är också viktigt att statliga bolag används för att föra samhället till miljömässig och social hållbarhet. Här skiljer sig vår syn mycket starkt från regeringens syn att statliga bolag inte ska styras över huvud taget. Det är vi mycket kritiska till. Ett tydligt exempel på detta är som har av det totala svenska utsläppet av koldioxid, alltså betydligt mer än vad hela släpper ut från alla sektorer. Som om det inte vore nog har man också planer på att bygga ytterligare kolkraftverk i sin verksamhet i . Dessa kommer självklart att öka utsläppen med flera miljoner ton . Här är regeringen fullständigt handlingsförlamad. Man gör inget för att påverka att ställa om sin elproduktion i hållbar riktning. Med en tydlig förvaltning och med tydliga ägardirektiv skulle man kunna förmå att använda sina stora resurser till att bygga upp ett helt förnybart energisystem och också ge möjlighet att exportera hållbart producerad el till kontinenten. Inga sådana ambitioner verkar dock finnas från regeringens sida. Det är tragiskt. Om man inte använder de statliga företagen för att ställa om samhället i hållbar riktning tar man inte heller sitt ansvar för att se till att vi får en hållbar utveckling i hela det svenska samhället. Det är felaktig användning av resurserna. 76 (): Regeringens skrivelse redogörelse för företag med statligt ägande är en viktig del av kontrollarbete, både vad gäller de övergripande frågeställningarna kring statens ägande, mål och riktlinjer och vad gäller bolag för bolag i verksamheten. Staten äger, som nämnts, många bolag. Det är över 50 stycken. Staten är i själva verket absolut största kapitalist. Dessa många företag fyller alla viktiga funktioner i vårt samhälle en del för att de har ett samhällsuppdrag och en del i samhällsansvaret, andra för att de fyller viktiga funktioner i ekonomin och ger många människor jobb, genererar intäkter, avkastning och inkomster till dem som arbetar där. Alla är viktiga företag, men statens roll i arbetet skiljer sig mycket åt från bolag till bolag. Staten tjänar såklart också en hel del pengar på detta. Bolagen är stora som , det absolut största, och små som kanske mindre kända eller kursgården i . En del bedriver rent statlig verksamhet fast i bolagsform, som till exempel . Andra bedriver verksamheten på rent kommersiell basis som ett företag bland många andra, som till exempel och . Skälen till att staten äger bolagen skiljer sig från företag till företag. Det kan vara historiska skäl gamla statliga monopol där marknaderna har öppnats och det nu finns många andra verksamma företag, till exempel statens resterande ägande i Sonera som var det gamla statliga i en annan tid. Andra bolag kan staten ha tagit över i en krissituation. I fråga om ytterligare andra finns det andra historiska skäl. Det finns en lång lista i skrivelsen över företag som arbetar på rent marknadsmässiga villkor. Det finns en kortare lista över företag som har särskilt samhällsansvar. Ägarstyrningen är såklart viktig i alla dessa bolag. Ett exempel på hur ägarstyrningen har utövats är att vi har en ökad andel kvinnor i styrelserna och i ledande befattningar inklusive vd- och ordförandeposter. Ägarstyrningen har för ett konkret bolag som ägnas mycket diskussion i samhället tagit en avgörande annan riktning där samhällsuppdraget har kommit i förgrunden. utövades ägarstyrningen mer för att man skulle tjäna pengar. Detta tycker jag är bra. sade här tidigare att staten är den som kan lösa kriser. Statens uppgift är att garantera kreditmarknaden. Statens uppgift är inte bara att garantera att kreditmarknaden fungerar. Det är över huvud taget statens uppgift att se till att alla marknader fungerar, att se till att konkurrensen upprätthålls och att se till att sätta upp spelregler och att övervaka att detta fungerar på ett bra sätt. Det är också statens uppgift ibland att vara lender of last resort. I den uppgift som är statens huvuduppgift att garantera att dessa marknader fungerar kan det inte vara så att det ska ske i första hand genom att staten ska äga vissa av de företag som agerar. Det är inte det rätta sättet att se till att detta fungerar på ett bra sätt tvärtom. Ofta leder det till mer problem än vad som löses. Ska staten garantera att kreditmarknaden fungerar kan det inte ske genom att man äger vissa banker, banker som ska fungera på samma villkor som andra banker som man inte äger. Det talas här om att det skulle vara ideologiska skäl som ligger bakom avyttring. Jag vet inte när ideologi blev något fult. Men om man översätter ideologi till värderingar och erfarenheter så är det riktigt. Våra värderingar och våra erfarenheter ihopkopplade med vår ideologi om vikten av marknadsekonomins funktionssätt säger att statens huvuduppgift inte är att få detta att fungera genom att staten ska äga vissa företag utan genom att se till att hela marknaden fungerar. Det är däremot naturligtvis inte någon ideologisk låsning att sälja till varje pris tvärtom. Jag tycker att det låter mer som om det är en ideologisk låsning från oppositionen att försäljningar ska stoppas till varje pris, i varje fall innan de har ägt rum, och att antalet företag som staten äger alltid är det exakt rätta för de flesta varken fler eller färre. Det är alltid exakt rätt antal företag som staten äger, utom vad gäller som ofta vill gå vidare och äga fler. Men för Socialdemokraterna och verkar det alltid vara exakt lagom antal företag och exakt de rätta. Denna skrivelse handlar naturligtvis inte alls om försäljningsprocessen kring enskilda företag som har varit eller som kan komma. Det har vi många andra debatter för. Men det yrkas ändå här på att bemyndiganden i fråga om de företag som föreligger ska tas tillbaka. Per tog också upp beredningsfrågorna. Jag vill mycket kortfattat passa på att säga att beredningen av förslag som handlar om att lämnar ett bemyndigande, det vill säga ger regeringen möjlighet att sälja, naturligtvis måste se ut på ett helt annat sätt än beredningen av en faktisk försäljning som handlar om ett konkret affärsupplägg som ska leda fram till ett konkret beslut. Man får inte blanda ihop dessa saker.