prot · GW09109 · 2009-04-29 00:00:00 — Det finns ett antal motioner om tomträtter. Det som har föranlett motionerna, är att vissa kommuner tyvärr missbrukar sin ställning gentemot villaägarna och höjer tomträttsavgälderna med belopp som inte hade accepterats i andra sammanhang. Från att ursprungligen ha varit en möjlighet för människor med begränsad ekonomi, har tomträtten blivit en kassako för en del kommuner. Problemen har accelererat och därför behövs det en ändrad lagstiftning. Ett närmande mot arrende- och hyreslagstiftningen är fullt tänkbart, för där finns det både begränsningar och prövningsprocesser som fungerar. Fram till dess att en ny lagstiftning börjar gälla kan jag bara uppmana politikerna i berörda kommuner att besinna sig och beakta det som utskottet skriver i sitt ställningstagande och som väl stämmer överens med den reservation som har skrivits. Det finns en uppenbar samsyn om att det behövs en ändring i gällande lagstiftning. När det gäller en motion om ersättning vid expropriation nöjer jag mig med att hänvisa till pågående utredning men vill markera att det vid tvångsförsäljning bör utgå en högre ersättning än vid en vanlig försäljning av en fastighet. Att bli tvingad att sälja måste ha ett pris. Vanvårdade byggnader handlar en motion om. Det som är intressant är att motionärerna åberopar byggnader i centrumkärnor. För mig är frågan bredare än så. Det finns minst lika många fastigheter på landsbygden, i mindre orter och i förorter som påverkar omgivningen på ett negativt sätt. Jag instämmer dock i uppfattningen att de nuvarande verktygen är för svaga och hoppas att vi framöver kommer att kunna se en lagändring. går det ju inte att göra allt på en gång, och önskvärda förändringar måste ha en prioriteringsordning. Det innebär att jag riktar in mig på att det kommer att ske saker under nästa mandatperiod. Det finns också en motion om skymmande vegetation. Ofta är det fråga om att grannar inte kan lösa problemen tillsammans. Det innebär dock inte att det för den skull behöver ske någon lagändring. Rättigheten att plantera på den egna tomten måste rimligen få finnas. I en del andra fall kan det handla om skymmande vegetation i gathörn och i vägkorsningar. Här finns det tydliga regler för vad som gäller. Däremot är min uppfattning att kommunerna inte är särskilt aktiva när det gäller att påtala för berörda fastighetsägare att de måste hålla sig till regelverket, vilket får till följd att det ibland inträffar onödiga trafikolyckor. Utskottet föreslår att samtliga motioner ska avslås. Jag bifaller detta och yrkar bifall till förslagen i utskottets betänkande. 116 (): Ämnet fastighetsrätt låter väl lagom stimulerande. genomgång visar att när det inte fungerar är det enskilda personer som får problem. Det är alltså en jordnära företeelse. I motionerna kan man se att det handlar om enskilda personer som har haft problem. Lagfartskapningar tas naturligtvis upp. I ett yttrande från Socialdemokraterna utgår man ifrån att regeringen tar problemet på allvar. Alliansregeringen har ju ingen anledning att inte ta det på allvar när det gäller att enskilda människor får problem. Man ska inte sticka under stol med att det, som sade, är obehagligt att råka ut för detta, och att man får mycket problem som enskild person. Generellt kan man säga att omfattningen är tämligen liten. Lantmäteriet har kommit fram till att det är ett till sex fall . Det kan man relatera till 150 000 fastighetslagfarter . Då är det på samhällsnivå ett tämligen litet problem. Sedan konstaterar man också att det är väldigt svårt att undvika denna typ av brottslighet. Det är klart att man kan förbjuda förfalskningar, och det är förbjudet. Det är en brottslig handling. Men att förhindra en förfalskning är väldigt svårt. Det förslag som Lantmäteriet har lagt fram innebär att man har som syfte att man ska kunna upptäcka dessa kapningar i ett tidigare skede. Det kan säkert vara ett bra förslag i sig. Men det pågår, som sagt, en beredning i , och den kommer säkert att utmynna i någon typ av förslag. När det gäller tomträtt har det diskuterats om vi har samma verklighetsbild och problembeskrivning. Det tycker jag nog att vi har. Det finns ett problem. Det problem som har aktualiserats gäller naturligtvis tomträttsavgälden. som sådant har andra sidor som är positiva. Det som diskuteras mest gäller de språngvisa höjningarna av tomträttsavgälden, och det är det som skapar otrygghet och direkta ekonomiska problem för människor. Jag vill också framhäva att kommunerna faktiskt är en viktig aktör. I och med det har de ett väldigt stort ansvar mot enskilda kommuninvånare. Ropet efter en snabb lagstiftning blir lite dubbelbottnat på något sätt eftersom någon faktiskt är ansvarig. Dessutom är kommunerna delansvariga för bostadspolitiken. Det är ett ganska tydligt ansvar mellan stat och kommun i det fallet. Men icke förty har vi beskedet om att det behövs en översyn. Vi från håller med om att vi ska se över detta. Jag kan inte hålla med om det som skrivs i reservationen att detta är nedprioriterat. Om något är nedprioriterat anser jag att det inte finns på listan över huvud. Men man brukar ha ganska många prioriterade frågor till slut, och alla prioriterade frågor kan inte stå först. Över tid får man faktiskt även där göra en rangordning och en tidsprioritering. Om vi då talar om slutet av 2010 måste vi säga att det är närtid. Jag ska göra några kommentarer om expropriationsersättningar. Det finns en intressant bakgrund. Det gjordes ett tillkännagivande till den förra regeringen att ta tag i denna fråga. Jag tror att det var 2004 eller möjligtvis 2003. Det var ett tillkännagivande som skedde över blockgränsen den gången. Men den utredningen påbörjades aldrig eftersom det inte fanns någon speciellt stor vilja från dåvarande justitieminister att göra det. Den var definitivt inte prioriterad. har vi ett utredningsförslag. De förslag som finns där är en bra utgångspunkt i det fortsatta beredningsarbetet. Det handlar om att få ersättning för marknadsvärde och ekonomisk skada. Men det handlar också om att få ersättning för ett individuellt värde. När man, precis som var inne på, tvingas sälja något är det inte säkert att man vill sälja även om man får ersättning enligt ett rent marknadsvärde. Dessa förslag är därför viktiga att titta på. Under den förra mandatperioden hade alliansen ett samlat krav på att presumtionsregeln skulle tas bort. Detta finns också med här som ett förslag. Det handlar om att man inte kan få ersättning för förväntningsvärden men att man trots allt skulle kunna få det. Jag ser verkligen fram emot att den beredning som pågår leder till något resultat eftersom det är en fråga som har skvalpat omkring . 117 () replik: Jag är ledsen över att behöva ta kammarens tid i anspråk. Men jag skulle vilja ha ett förtydligande från därför att olika ledamöter lämnar olika besked i olika sammanhang. Jag skulle vilja ha ett klarläggande av uppfattning vad gäller tomträttsinstitutet. En av partivänner deltog i just den interpellationsdebatt som jag har talat om . Då sade att hon är tveksam till om vi verkligen ska fortsätta med institutet. Man skulle kunna hitta andra lösningar. Då blir jag naturligtvis nyfiken på vilka lösningar som kan se i stället för det tomträttsinstitut som vi har eller ett förbättrat tomträttsinstitut. Hon sade också att hon tycker att vi ska öppna för att utredningen, som hon i och för sig tycker att det kan finnas skäl att genomföra, ska kunna komma fram till att vi ska upphöra med tomträttsinstitutet. Detta föranleder min fråga till . Var står egentligen i denna fråga? 118 () replik: Om man nu ska påbörja en utredning med ett brett perspektiv tycker jag inte att det är lämpligt att man har utgångspunkten att vi ska avskaffa någonting, utan vi måste verkligen väga det ena mot det andra. Det som har drivit i denna fråga är faktiskt rätten till friköp, om man nu ska se på samlade politik när det gäller denna fråga. Sedan har vi inte på något vis sagt att vi tycker att tomträttsinstitutet i sig ska avskaffas. Just när det gäller lokaler och så vidare har det också ett syfte. Sedan har det visat sig att man på vissa platser där man vill styra saker och ting upplåtelseformer och annat till exempel i våra skärgårdssamhällen, har börjat diskutera att använda tomträtt eftersom kommunen då om man äger marken kan styra vissa saker, till exempel upplåtelseformer. Jag tycker att man ska se över detta väldigt brett och att man inte ska utgå från att det ska avskaffas. Det är klart att det nu är problem med tomträttsavgälden. Då är det enkelt att säga: Avskaffar vi den avskaffar vi också det problemet. Men jag tycker att vi seriöst ska titta på vad det egentligen är som är problemet. Som jag sade tidigare är det lite olyckligt att kommunerna hanterar den frågan på så olika sätt. På vissa ställen löser man frågan, men på andra ställen löser man den inte. Jag tycker att det är lite underligt. Alla har ju sina kommuninvånare att se till. 119 () replik: Jag tackar för detta klarläggande och konstaterar att socialdemokratiskt styrda kommun då kan fortsätta med sin planering för att bygga projektet , där tanken är att människor med något sämre ekonomiska förutsättningar ska kunna bo i en eget ägd bostad om än på hyrd mark. 120 () replik: Jag kan tyvärr inte på rak arm peka på någon folkpartistiskt styrd kommun. Jag har inte något sådant exempel. Men jag är helt övertygad om att det inte finns någon entydig bild som visar att socialdemokratiskt styrda kommuner kontra borgerligt styrda kommuner gör på det ena eller andra sättet. Jag tror att det mer handlar om vad man har för grundläggande syn i diskussionen om hur stor tomträttsavgäld som man ska ha. 121 (): Jag ska börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motioner och även på avvikande mening. För att socialdemokraten inte ska behöva fråga var vi står i frågan om tomträttsinstitutet vill jag redan nu göra klarläggandet att jag inte tror att det är tomträttsinstitutet i sig som ska ifrågasättas utan i stället förhållandet att regelsystemet genom tomträttsinnehavarna kan tillämpas på ett sådant sätt som framstår som olämpligt, till exempel att tomträttsavgälden chockhöjs. Jag tror att en modern tomträttslagstiftning bör utformas så att den tillgodoser både kommunernas, fastighetsägarnas och tomträttsinnehavarnas intressen. Jag ska ändå använda lite tid för att ifrågasätta den reservation som Socialdemokraterna och har skrivit. I reservationen står följande: Tomträttens betydelse som redskap i bostadspolitiken har minskat. var den till för att människor skulle kunna bygga hus även om de inte hade råd att köpa marken. Detta är intressant, särskilt med tanke på det replikskifte som var före mitt anförande. Jag tror inte att tomträttens betydelse som redskap har minskat. Jag tror att det finns väldigt många människor som vill äga sin bostad, bygga sitt hus och som skulle gynnas av ett rimligt tomträttsinstitut med rimliga villkor som man reglerar i lag. Därför tror jag att vi ska ha kvar detta institut, men vi ska hitta former för det så att det används på ett bättre sätt. 122 (): I civilutskottets betänkande om fastighetsrätt tas ett antal mycket intressanta frågor upp, som vi ju hört i debatten här. I huvudsak tänker jag hålla mig till en fråga som jag själv har en motion om. Det gäller lagfartskapningar, som jag ser som ett ganska allvarligt rättsosäkerhetsproblem. Även om omfattningen inte är stor är detta, enligt uppgifter jag fått, ett växande problem. För dem som drabbas är lagfartskapning ett mycket allvarligt och svårt problem att hantera. Även om ett litet antal människor berörs är det ett så pass stort ingrepp i ens liv när man drabbas av lagfartskapning att det är högprioriterat att lösa den frågan. Det kan bli väldigt kostsamt för den som har blivit lurad på sin fastighet. Av de exempel som jag har sett framgår att det kan vara näst intill omöjligt att reda upp det hela och att få tillbaka fastigheten. Dessutom framgår det av de exempel jag sett att man, som regelverket är, har väldigt små möjligheter att få någon form av hjälp från samhället. Jag vet att ett arbete pågår i när det gäller det här problemet. Det har refererats av flera, men man har då hänvisat till Lantmäteriets förslag till lösning. Men Lantmäteriet självt konstaterar, enligt de uppgifter jag har, i sin rapport till regeringen att dess förslag inte löser problemet. Vidare finns det en promemoria från som också har försökt ta fram lösningar, men inte heller där har man egentligen kunnat hitta sätt att lösa problemet. Såvitt jag förstår mynnar promemorian ut i åtgärder som förmodligen gör det något enklare för den som har fått sin lagfart kapad att återfå densamma. Dock minskas därmed inte risken att sådant här inträffar så har jag uppfattat situationen så regeringen har väl fortfarande ett rätt stort problem att hantera. För den enskilde är lagfartskapning inte bara ett ekonomiskt brott utan också ett integritetsbrott som medför en oerhörd otrygghet för den familj som drabbas. Egentligen är det anhöriga som ofta drabbas av en stor osäkerhet. Det är ju obelånade fastigheter som kapas. Ofta är det de kommande arvingarna som har ett intresse i fastigheten och som kanske har skuldsatt sig i förväntan om att kunna ärva något som de sedan inte kommer över. Det här kan alltså drabba en ganska stor grupp människor, även om det handlar om en fastighet. Ofta är det dessutom fråga om ett större brott än så eftersom den kapade fastigheten, åtminstone i de fall som jag studerat, i nästa led har använts av kaparen som i sin tur lurar en bank att låna ut pengar. Det här är alltså ett rätt omfattande och komplicerat brott. Jag tycker att sådant här inte borde kunna ske i och att det är dags att vi försöker få till stånd tydliga signaler i sammanhanget från samhället. Förutom att jag i min motion föreslår en del åtgärder för att sådant här inte ska kunna hända tycker jag att samhället, eftersom det är fråga om så få fall, borde kunna lägga stora resurser på att hjälpa den som drabbas. Därmed kan det hela kanske stävjas. Om samhället verkligen anstränger sig för att hjälpa den som drabbas kommer de som ägnar sig åt sådant här ganska snabbt att se att det inte lönar sig att hålla på med detta. Det finns många förslag i de motioner som väckts, så jag hoppas att det kommer ett bra förslag från regeringen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs civilutskottets betänkande 2008/09:CU34 Konsumentfrågor. 123 (): Vi ska nu debattera de motioner från allmänna motionstiden som behandlas i civilutskottets betänkande 34 om konsumentfrågor. Betänkandet handlar bland annat om konsumentfrågor inom EU, obeställd reklam, telefonförsäljning, reklam riktad till barn, lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam och ersättning vid tågförseningar. Vi socialdemokrater står bakom samtliga våra motioner, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservationerna 7 och 8 som vi har tillsammans med Vänstern och . I mitt anförande kommer jag att lägga vikt vid två saker: reklam riktad till barn samt könsdiskriminerande reklam. Det är två viktiga områden där jag upplever att det även lagstiftningsvägen är svårt att komma till rätta med förhållandena. Reklam riktad till barn sker ofta smygvägen. Det tar ett tag innan den syns. Den finns ofta i samband med mat och leksaker, då i form av tidningsutskick och gratisreklam som ibland kan tyckas oskyldig. Men vi vet att sådant påverkar barn mer än vi tror. Även barns matvanor påverkas ofta av en aggressiv och målmedveten reklam om snabbmat, godis, läsk och annat onyttigt för barn att äta. Reklamen i tv är mycket målmedveten och påverkar i allra högsta grad även barn i låga åldrar. Själv har jag ett barnbarn som är . När jag går och handlar med henne ser jag att hon klart och tydligt tar ställning till vad hon sett på tv och till vad hon vill köpa. Det kan vara allt från tidningar i tidningshyllan med gratis leksaker och andra prylar för att locka och som vänder sig till barn. Men i mångt och mycket gäller det också livsmedel som verkar vara mer attraktiva än andra. Vi anser att regeringen måste se över regelverket för reklam riktad till barn och utreda möjligheten att förhindra att barn blir utsatta för den här typen av kommersiell påverkan. Vi anser även att regeringen bör ge en lämplig myndighet i uppdrag att fortlöpande följa upp matreklam riktad till barn. Företagen måste också ta ett större ansvar för att i stället i reklamen uppmuntra barn att äta mer hälsosam mat. Det är en vinst för framtiden om vi får barn att äta mer hälsosamt. matas vi med reklam i radio, tv och tidningar men också med reklam ute på reklampelare. Överallt tar vi intryck av vad vi ser. En del reklam kan vi stänga av men inte all reklam. Vi kan inte välja bort allting. Utomhus är det svårt att komma bort från reklamen ett samhällsproblem som intar det offentliga rummet. Detta har blivit ockuperat av könsdiskriminerande bilder. Det finns ingen fredad zon. Branschens frivillighet i det här fallet räcker inte. Den är inte tillräckligt verkningsfull och gör inte att man kommer till rätta med problemet. Den tidigare socialdemokratiska regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att kartlägga utvecklingen och omfattningen av könsdiskriminerande reklam i och att lägga fram förslag om hur lagstiftning mot sådan reklam skulle kunna utformas. Utredningen överlämnade betänkandet Könsdiskriminerande reklam kränkande utformning av kommersiella meddelanden till ansvarig minister. I betänkandet föreslogs en ny lag mot könsdiskriminerande reklam. Men regeringen beslutade att inte gå vidare med det förslaget, vilket jag beklagar. Regeringen borde åtminstone ha låtit remissbehandla betänkandet. Vår ståndpunkt är att regeringen bör återuppta beredningen av utredningens betänkande och gå vidare till lagstiftning. 124 (): Inledningsvis vill jag framhålla att jag står bakom alla våra reservationer i betänkandet. Men jag väljer att yrka bifall bara till reservationerna 4 och 8. Konsumentfrågorna berör oss alla. Aldrig förr har vi som konsumenter haft så stora valmöjligheter som . Men därmed är det inte lättare att göra medvetna och hållbara val. Många konsumenter befinner sig i underläge gentemot marknadsföringsmetoder, reklam riktad till barn och reklam som är könsdiskriminerande. Alliansregeringen har medvetet försvagat konsumenternas ställning genom de försämringar av marknadsföringslagen som skedde . Då togs kraven bort på näringsidkare att lämna information av särskild betydelse från konsumentsynpunkt, och informationsplikten vid förmånserbjudanden avskaffades. Reklam och erbjudanden om förmåner tar nya vägar. Det är inte längre ovanligt att olika förmåner erbjuds direkt till kunderna via e-post och sms. Då är det svårt att få fullgod information om vad förmånerna verkligen innehåller. Vi anser att det ska finnas en generell informationsskyldighet i marknadsföringslagen. Vi behöver konsumtionsfrid i våra hem och i det offentliga rummet. För att skydda sig mot telefonförsäljning kan fysiska personer ansluta sig till . är det dock endast möjligt att spärra telefonnummer till fasta abonnemang. Informationen om möjligheten att anmäla sig till är inte heller tillräckligt lättillgänglig. Detta leder till att många personer tvingas ta emot telefonförsäljares samtal i sina hem mot sin vilja. En möjlighet att komma till rätta med detta problem vore att införa ett omvänt nixregister, det vill säga att den person som vill ta emot direktreklam via telefon i sitt hem anmäler detta till registret. Konsumenten gör då ett aktivt val att bli uppringd i marknadsföringssyfte. Alla företag i telemarketingbranschen är dessvärre inte seriösa. För att stärka konsumenternas rätt och möjlighet att göra sina val bör dessa företag vara skyldiga att ha en bemannad svarsfunktion dit konsumenterna kan vända sig med sina frågor. De ska också vid telefonavtal ha en tydligare information om vad som avtalats, och avtalet ska dokumenteras. En mycket avancerad vetenskap används för att få människor att konsumera så mycket som möjligt. översköljs vi av reklam där vi uppmanas att konsumera mer av företags produkter och tjänster. Marknadsföringen är ofta mycket aggressiv och vänder sig inte sällan till grupper av konsumenter som redan är ekonomiskt utsatta genom att uppmana dem till dyra kreditköp och skapar på så sätt ohållbara skuldfällor. Som om det inte vore nog att vi i den offentliga miljön ständigt utsätts för dessa påtryckningar får vi även så kallad direktreklam levererad rakt in i våra hem. Jag anser att direktreklamen måste begränsas och att det ska finnas en möjlighet att själv välja om man vill ta emot reklambudskap i sitt eget hem eller om man vill att konsumtionsfrid ska råda. Bluffakturor utgör ett stort problem i dagens samhälle och drabbar såväl näringslivet som organisationer, föreningar och enskilda konsumenter. Det är enligt min mening angeläget att det vidtas kraftfulla åtgärder på bred front för att förhindra annons- och fakturaskojeri. Företagare har inte samma skydd i lagstiftningen som privatpersoner. Jag anser att det därför finns anledning att se över samhällets roll vad gäller stöd och rådgivning till företagare. Marknadsföring som vänder sig till barn blir allt aggressivare och mer omfattande. På olika sätt smygs det in reklam för olika varor och tjänster riktade till barn. I sin marknadsföring till barn använder sig företag ofta av säljfrämjande åtgärder som utdelning av leksaker, gratiserbjudanden, tidningsutskick, utfärdande av så kallade medlemskort och pysselaktiviteter. Även barns matvanor påverkas i hög grad av aggressiv marknadsföring av snabbmat, godis, läsk och andra livsmedel med höga fett- och sockerhalter. Ofta har förpackningarna figurer och färgsättningar som riktar sig till barn. Reklamen i tv, i tidningar och på affischer ute på staden påverkar barns och ungdomars uppfattning av sitt utseende och skapar en orealistisk självbild för många barn och ungdomar. Inte sällan kan ökad konsumtion av de olika produkterna vara till nackdel för barnens psykiska och fysiska hälsa. anser att reglerna för reklam riktad till barn måste förstärkas. Annars ser vi inte någon annan lösning än att det införs ett totalförbud mot reklam riktad till barn. Trots de egenåtgärder som man vidtagit inom näringslivet förekommer fortfarande reklam som förmedlar en könsstereotyp bild till vuxna, barn och ungdomar. Konsumenterna matas ständigt med schablonbilder som framställer främst kvinnor som objekt. Bilderna motverkar direkt arbetet med att uppnå jämställdhet och jämlikhet mellan könen. Vi anser att det är helt oacceptabelt att kränkande sexuella anspelningar används i reklam för att sälja varor och tjänster. Problemet accentueras av att allt fler barn och ungdomar påverkas. Sjukdomar som anorexi, bulimi och depressioner ökar och förekommer allt längre ned i åldrarna. Det går inte att själv välja bort denna reklam eftersom den oftast finns utomhus. Den har blivit ett samhällsproblem som intar det offentliga rummet. Branschens frivilliga åtgärder har, enligt vår mening, inte visat sig tillräckligt verkningsfulla för att komma till rätta med problemen. Den tidigare regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att kartlägga utvecklingen och omfattningen av könsdiskriminerande reklam i och lämna förslag till hur lagstiftning mot sådan reklam skulle kunna utformas. Utredningen överlämnade betänkandet Könsdiskriminerande reklam kränkande utformning av kommersiella meddelanden, SOU 2008:5, till den ansvarige ministern. I betänkandet föreslogs en ny och fristående lag mot könsdiskriminerande reklam. Utredningen anser inte att en sådan lagstiftning är grundlagsstridig. Regeringen har emellertid beslutat att inte gå vidare med förslaget. Vi beklagar detta! ståndpunkt är att regeringen bör återuppta beredningen av utredningens betänkande och därefter överväga förslag till lagstiftning.