prot · GX0940 · 2009-12-01 00:00:00 — Sedan var de nöjda med att det var många barn i grannskapet. Den skandal som vi hade med det är faktiskt en skandal kanske behövdes för att verkligen få upp frågan på dagordningen så att alla ser vad som händer och för att vi ska kunna få ut något gott av det framöver för barnens skull. Den skandalen kanske behövdes. Vi kan få en större samsyn, och ute i kommunerna kan det bli en större samsyn. 11 Statsrådet (): Låt mig börja med att vända mig till interpellanten. Regeringens inställning är glasklar i den här frågan. Ska det system för mottagande av ensamkommande barn som vi har i och som har beslutat om fungera måste fler kommuner teckna avtal med . Det finns ingen annan väg. Det finns inget annat som löser det problem som vi ser . De åtgärder som regeringen har vidtagit syftar till att försöka hantera den akuta situationen, bland annat genom att utse en koordinator för mottagandet av ensamkommande barn som har i uppgift att i dialog med kommunerna snabbt se till att antalet platser ökar. Det är min förhoppning att det vi nu ser och hör rapporter om, nämligen att fler kommuner ställer sig i kö hos , ska innebära att det som jag talade om i debatten ska kunna undvikas, nämligen att systemet upphör att fungera. Det finns inget enkelt sätt att hantera detta. Vi har bara 290 kommuner i . Av dem är det bara lite mer än 100 som har tecknat avtal med . Detta är ett ansvar som åvilar alla oss i den här kammaren som representerar samtliga partier. Samtliga partier i ställde sig bakom den nuvarande ordningen. Även interpellanten ställde sig bakom den nuvarande ordningen och röstade för den när vi införde den . Det kan vara värt att tänka på i det här sammanhanget. Jag har inga problem att diskutera i sig. Jag har varit mycket tydlig med att jag tycker att kommun, precis som alla andra kommuner i det här landet, ska teckna avtal med . Men det finns andra kommuner som har haft exakt samma retorik, exakt samma sätt att resonera kring den här frågan. 2007 väckte mina partikolleger i kommun en motion till kommunfullmäktige om att kommunen skulle teckna avtal om att ta emot ensamkommande barn. Den motionen röstades ned av den socialdemokratiska majoriteten i som använde exakt de argument som har framförts från : Det kostar för mycket, man tycker inte att man får ersättning från staten trots att det är uppenbart att systemet är kostnadsneutralt, och man tycker upprepade dessutom det argumentet här i talarstolen att det är ett nationellt ansvar. Men ett nationellt ansvar bygger väl rimligen på att alla är med och gör sin del av jobbet? Det tycker jag i alla fall som migrationsminister. Därför har jag varit tydlig och kommer att fortsätta att vara tydlig med att det som löser det här grundläggande problemet är att vi alla bjuder till, att vi alla ställer upp och tar ansvaret så att de ensamkommande barnen kan få ett värdigt, humant mottagande under sin första tid här i . En ibland i debatten förbisedd detalj är att deras rättssäkerhet ska kunna garanteras. Det är det som är problemet. Jag lade märke till att både och använde uttrycket transitboende. De pratade om transitboende som en lösning. Det är ingen lösning på det här problemet. Lösningen är att de här barnen får ett permanent boende. Det är också därför som jag i debatten med för någon vecka sedan eftersom han tog upp det kan det vara värt att rekapitulera den debatten sade att transitboende inte är en lösning på problemet. Det kan aldrig vara det. Det handlar bara om att tillfälligt placera barnen på ett ställe. Ska prövning av de här barnens ärenden kunna komma i gång måste de ha ett fast boende. Jag menar att det är dags för alla partier att ta sitt ansvar gentemot sina kommunpolitiker. Frågan tillbaka till interpellanten blir: Vilka åtgärder tänker Socialdemokraterna vidta för att samtala med sina kommunpolitiker och få dem att teckna de avtal med som är nödvändiga för att det här systemet ska kunna fungera? 12 (): Jag kan börja med att svara på fråga. De åtgärder vi kommer att vidta är att vår partiledning kommer att tillskriva samtliga kommuner som styrs av oss och påtala det här. När det gäller har den socialdemokratiska distriktsstyrelsen tagit ett likadant beslut och satt i gång att jobba med varje kommun. Det är alldeles självklart. Jag sade inte att någon går fri. säger att man använder samma retorik i andra kommuner. Nej, det gör man inte. Det är riktigt att man klagar på ersättningen, och det är riktigt att man pratar om det nationella ansvaret. Men det som stod på hemsida var något helt annat. Det var insinuationer. Det var försåtliga formuleringar som ifrågasatte barnen. Det skulle ha varit ett problem att en stor del av dem var av manligt kön och att de kom från och . I den texten är det uppenbart vad man vill och vad man underblåser för stämningar. Det är tack och lov inte vanligt i Kommunsverige, oavsett politisk färg. Det är det som har gjort att så många, inte minst Vellingebor, har gått ut och sagt att nu är det stopp, nu kan vi inte leva med en sådan här stämpel på vår kommun. Jag tycker att det är en väsentlig skillnad. Jag försöker prata om och ställa frågan om ansvaret när det gäller att sätta i gång sådana här opinioner och framför allt underblåsa dem med den typ av resonemang som förts på kommuns hemsida av kommunledningen. Jag skulle gärna sett att statsrådet som är ansvarig varit betydligt tydligare i den frågan. Det är snarare den moderata partisekreteraren som har fått ta jobbet att inom partiet ta Vellingemoderaterna i örat och försöka klara upp det. Om vi låter de här formuleringarna stå okommenterade från regeringens sida, om vi säger att det är okej att man underblåser främlingsfientlighet i sin kommun är vi riktigt farligt ute. Vi som bor därnere och som har gjort det vet mycket väl hur fort och illa en sådan utveckling kan ske. Det är bara att titta över sundet hur politiker av olika schatteringar i försök att röstmaximera har hängt på sådana här trender och till och med underblåst dem. Jag säger alltså ja när det gäller åtgärderna bra att regeringen nu är på gång med mycket av det som inte minst har påpekat här i kammaren. Men vi väntar fortfarande på frågan om det politiska ledarskapet när det handlar om de kommunalpolitiker som underblåser främlingsfientlighet. 13 (): Visst var en del av den retorik som kom fram från kommunledningens sida på blogg och hemsida i tidningen olycklig. Det är bara att konstatera. Man sade helt enkelt att man inte kunde tänka sig några asylsökande i kommunen, trots att lösningen i det här fallet var tillfällig och man inte skulle betala. Då undrar man ju vad det är för motiv som ligger bakom. har man bett om ursäkt för detta och ändrat sina uttalanden lite grann. Jag håller med om att det är beklagligt, och jag vet att mina partikamrater i i har drivit att ska ta emot både traditionella flyktingar och ensamkommande flyktingbarn. Men det stora problemet blir ändå, och andra i oppositionen, att oavsett om det är rödgröna kommuner eller allianskommuner så är det alldeles för många kommuner som inte tar sitt ansvar. Där vill jag nästan haka på ministerns fråga. För att ha en dialog här skulle det vara intressant att höra vad ni har för fler förslag. Vi har öppnat för att försiktigt pröva lagstiftningsmöjligheter och att ha en organiserad samordning med koordinator och så vidare och att resonera. Utgångspunkten måste ändå vara att det blir allra bäst om man frivilligt kan komma överens och kan ta hänsyn till kommunens speciella förutsättningar både ekonomiskt och praktiskt. Sedan ska det ändå finnas något slags tvingande möjlighet i bakfickan. Min fråga är återigen: Har ni några andra förslag, mer än det här med koordinatorn och att titta på lagstiftningsåtgärder och så vidare? Jag hoppas och tror att vi ska kunna visa att fler kommuner ställer upp, och det tycker jag är ännu viktigare än att fördöma en del av den retorik som i sig var värd att fördömas det är jag den första att instämma i. 14 (): Först vill jag säga till att jag tror att det är tredje gången jag står i kammaren och debatterar frågan om ensamkommande flyktingbarn. Varje gång har vi avkrävts svar på lösningar. hade jag en del förslag som jag resonerade kring. Dessa förslag avfärdades av statsrådet som tillfälliga och kortsiktiga och inte som några lösningar alls. Det handlade om ersättningssystemet, och det var den kortsiktiga lösningen men ändå en lösning för den situation vi har kring transitboende. Det handlade också om att se över möjligheten att stärka lagstiftningen på området så att man inte ska kunna neka att ta emot ensamkommande flyktingbarn. Allt det där resonerade jag kring, men avfärdade det och tyckte inte att det var en lösning. Nog sagt om det. Jag kan konstatera att det är ett underlag för de initiativ som tagits bra! Vi ska noga följa detta, men i regeringens och egen bok var detta inte en lösning. Kom ihåg det! Vi ska följa om utredningen löser problemen långsiktigt men också om de här tillfälliga initiativen löser det akuta läget som vi har . För akut är det. Jag har vänner som jobbar inom psykvården i , och de beskriver hur illa de här ungarna mår, hur de skär sig och hur de försöker ta sitt liv i ren desperation för att bli sedda och accepterade. Det är med dem för ögonen som jag, inte i första hand som socialdemokrat utan som medmänniska, har slagits för att fler kommuner, även socialdemokratiska, ska ta ett ansvar. Det kommer jag att fortsätta göra. 15 (): De rödgröna har också föreslagit att ingen kommun ska få lov att neka till att ta emot. Det är inte detsamma som att tvinga människor att flytta till en viss kommun, som en kvot eller något annat, men ingen ska helt enkelt få neka som har gjort. Här finns ett boende och möjligheter att ta emot; då ska man inte kunna säga nej. Det man också kan se över är möjligheten för regioner att ta ett större ansvar. Jag vet att man i min region diskuterar att regionen ska vara mer inblandad. Detta har dock stött på patrull på grund av den lagstiftning vi har som säger att det är kommunerna som ska ta emot och inte regionerna. Men regionen har större möjligheter att samordna de tio kommuner som vi består av, och därför bör man titta på möjligheten att ändra lagen så att även regionerna kan ta ett annat ansvar. får man göra det liksom vid sidan av på något underligt sätt, och då blir det inte riktigt som det var tänkt från början. Men det viktiga är att man hittar en lösning så att barnen får någonstans att bo i en kommun som välkomnar dem och ser till att de får gå i skola och annat. Vi som sitter i har självklart ett ansvar i våra hemkommuner att ligga på för att de ska ta det ansvar vi förväntar oss av dem. När alliansen tillsammans med en gång skrev ett brev till alla kommuner började till exempel min egen kommun att titta på frågan, och man bestämde sig för att man skulle ta emot. Jag tror att alla vi som sitter här faktiskt måste ta ansvar på hemmaplan och tala om för våra egna kommuner att vi förväntar oss att de ställer upp, om vi nu vet att de inte redan gör det. Det är också vårt ansvar. 16 Statsrådet (): Jag ska börja med att säga att jag kanske trampade på en öm tå när jag pekade på att retoriken eller diskussionerna i väldigt många kommuner när det gäller sakfrågan faktiskt påminner om den diskussion vi har haft i . Det är som sade i sitt första inlägg: Vill man hitta ursäkter för att inte behöva teckna avtal så finns det alltid sådana ursäkter att ta till. Då kan man alltid hitta undanflykter eller svepskäl. Det är det jag tycker är så tråkigt. var vi alla överens om att det dåvarande systemet skulle ändras. Beslutet fattades i den här kammaren om att vi skulle gå ifrån den tidigare modellen med delat ansvar mellan stat och kommun när det gäller mottagandet till en total uppdelning där staten bara svarade för prövningen och kommunerna bara svarade för mottagandet, eftersom kommunerna var de som ansågs ha den bästa kompetensen i det avseendet. Det tycker jag är viktigt att framhålla i den här debatten, för det understryker den vikt jag som migrationsminister lägger vid att vi alla försöker bjuda till och göra vårt bästa för att påverka våra vänner ute i kommunerna att teckna de här avtalen. Jag ska själv till som är en kommun där styr med egen majoritet. De har inte tecknat avtal med , men när har ställt en interpellation tänker de göra det. Vi behöver fler initiativ av den typen, och vi behöver det från alla partier i den här kammaren. Sedan ska jag bara klara ut en sak så att riktigt förstår vad det här handlar om, för jag tycker inte riktigt att han gör det. Jag tycker framför allt att det är lite oroväckande att vi nu för hör de här påståendena om att hans tillfälliga lösningar ändå skulle vara en lösning. Nej det var de inte. Jag sade väldigt tydligt i den tidigare debatten att ingenting av det som föreslår hjälper den akuta situationen. Det var mitt ställningstagande då, och det är mitt ställningstagande . Det hjälper inte med fler transitboenden. Det är en temporär lösning. Det hjälper inte att man står här och pratar om att skapa lagstiftning som är tvingande, för det hjälper inte den akuta situationen. Jag har inget emot att den frågan ses över, och har vi ju lanserat den här utredningen. Dessutom tycker jag att det definitivt finns anledning att göra en total översyn av hela systemet som ni lanserade 2006 och som vi alla ställde upp på, eftersom det uppenbarligen har visat sig vara behäftat med rätt stora brister. Det visar inte minst den här debatten. Det riktigt viktiga är att vi försöker förbättra situationen i det läge vi befinner oss i . Det kan bara ske genom att fler kommuner tecknar avtal med . Inget annat hjälper. Det var mitt tydliga ställningstagande då, och det är mitt tydliga ställningstagande . hade en väldigt konstruktiv attityd. Det tycker jag att också hade. Hon gjorde en jämförelse med och att det är problem med det nuvarande systemet. Det har vi ju exempel på framför allt från där man löser frågan ganska smidigt genom att kommunerna tecknar avtal med varandra och sedan tecknar ett gemensamt avtal med . På det viset kan man komma runt de eventuella hinder som den nuvarande lagstiftningen lägger i vägen för detta. Det kanske är något att fundera över i det här länet också. Jag tycker därför att det är extra viktigt att understryka koordinatorns roll. , som av regeringen har utsetts som koordinator, har en bakgrund som landshövding i . Han har sett systemet på nära håll och han har mitt fulla förtroende när det gäller att föra ut modellen till övriga delar av riket så att man snabbt ökar antalet kommuner som tecknar avtal riktiga avtal, inte avtal om transitboende med . 17 (): har varit ansvarig minister . Då är det lite patetiskt att höra honom berätta om gamla regeringar och gamla riksdagsbeslut. Det är situationen här och vi måste ta tag i och lösa. Det som har uppstått har uppstått . Oppositionen har lagt fram konkreta förslag. En del verkar nu också bli regeringens förslag. Det är bra så långt. Det är en kvalitativ skillnad mellan de argument som fördes fram i och de som alltför många kommuner krystar fram för att inte vilja ta sitt ansvar. Det kan handla om att det kostar för mycket, att man inte får ersättning, att man inte har bostäder och att man inte har arbete. Allt det har vi hört som argument, oavsett partitillhörighet. Det som stod på kommuns hemsida var något helt annat. Det handlade om att ifrågasätta motiven, barnen och var de kom ifrån. Man spred fördomar och spelade på fördomar. Det är det som jag tycker är så annorlunda. Vi har ett gemensamt intresse av att flyktingmottagandet ska bli bra i . Därför är det viktigt att vi säger att sådant här inte är okej. Det är inte förenligt med politiskt ledarskap i . Den viktigaste delen av en lagstiftning handlar inte om att placera ut flyktingar mot kommuners goda argument. Det handlar om normbildning. Det handlar om att det är ett nationellt ansvar att delta i flyktingmottagandet oavsett kommun. Myndigheter kan förhandla med kommuner och se hur man löser det på bästa sätt. Det är det viktiga. Vad skulle annars hända? Vad skulle hända om en kommun hade använt liknande argument och sagt: Vi kan inte ta emot funktionshindrade i vår kommun. Vi måste faktiskt stå upp för alla människors lika värde, oavsett om man är i regeringsställning eller i opposition. 18 Statsrådet (): Det har varit en intressant och viktig debatt. Jag ska börja med att tala om för vad som har hänt under de år vi har styrt. När vi hade tillträtt 2007 upptäckte vi att det system som ni hade lämnat efter er inte fungerade, så vi vidtog ett antal åtgärder. Vi såg över ersättningarna. Det var det främsta området där kommunerna hade synpunkter. De tyckte att det var ett problem för dem att teckna avtal med de, som de tyckte, dåliga ekonomiska förutsättningarna. Vi ordnade så att det var samma ersättningssystem före och efter uppehållstillstånd. Det var också något som kommunerna hade haft synpunkter på. Vi höjde åldern till för ersättning för de barn som kanske lider av psykiska problem eller motsvarande och behöver särskilda insatser. Vi lobbade för avtal så det stod härliga till. Vid utgången av 2007 fanns det tillräckligt med platser i systemet, , det är bara att titta i statistik. Trots att systemet uppenbarligen var behäftat med de problem som alla nu har konstaterat lyckades den här regeringen uppfylla de krav som de svenska väljarna har rätt att ställa på ett välfungerande system. Utöver det har vi brevet från alliansen och till kommunerna som redan har tagit upp. På vår kommunala rikskonferens talade jag med moderata kommunpolitiker. Jag erbjöd mig att komma till och prata om detta. Jag fick ett brev från er dåvarande partisekreterare som inte precis präglades av någon större medmänsklighet. Där fanns inte några ord om att prata med kommunpolitikerna. Det fanns inte något uttryck för eget ansvarstagande. Det var bara: Nej, du är inte välkommen. Det kan jag leva med. Men det är nu upp till att visa i ord och gärning att Socialdemokraterna har tagit intryck av debatten. Jag tänker mycket noggrant följa om ni verkligen vidtar de åtgärder som du har pratat om och om ni skriver breven till era kommunpolitiker. Vi har ett gemensamt ansvar, men om vi inte tar det ansvaret spelar den typ av debatter som vi har här i kammaren väldigt liten roll. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2009/10:107 om Stockholmsprogrammets migrations- och asylpolitik 19 Statsrådet (): har, mot bakgrund av ett antal påståenden om utkastet till Stockholmsprogrammet som anges i interpellationen, frågat mig om jag avser att ta initiativ till ett program som värnar om mänskliga rättigheter för alla som befinner sig i Europeiska unionen. Hon undrar om jag avser att verka för att programmet ska respektera artikel 13 i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna, rätten att lämna sitt land, och artikel 31 i om flyktingars rätt att ta illegala vägar för att kunna söka och åtnjuta skydd. undrar också om jag avser att ta initiativ till att tillsätta en oberoende granskning av hur Stockholmsprogrammet respekterar de grundläggande fri- och rättigheterna i EU-stadgan. Hon vill avslutningsvis veta om jag avser att ta initiativ till ändringar i förslaget i Stockholmsprogrammet så att det gemensamma migrations- och asylsystemet inte riskerar att anmälas och fällas i för de mänskliga rättigheterna. Låt mig börja med att påpeka att Stockholmsprogrammet är en politisk programförklaring för de kommande fem åren. Det är inget rättsligt bindande instrument. När programmet väl antagits kommer Europeiska kommissionen att utarbeta en handlingsplan och utifrån denna kommer specifika förslag att läggas fram, efter sedvanliga konsultationer med medlemsstater, frivilligorganisationer och andra intressenter. Förslagen kommer att utgå från en rättslig grund med stöd i Lissabonfördraget. Framtida lagstiftning kommer sedan att antas av rådet och . Värnandet av de mänskliga fri- och rättigheterna utgör ett fundament för samarbetet i EU om asyl- och migrationsfrågor. Av Lissabonfördraget framgår tydligt (artikel 6.2 EU) att Europeiska unionen kommer att tillträda den europeiska konventionen för mänskliga fri- och rättigheter. har alla medlemsstater tillträtt konventionen. Vidare framgår av Lissabonfördraget (artikel 63 ) att det gemensamma regelverket rörande asyl ska bygga på och vara förenligt med . I utkastet till Stockholmsprogrammet berörs även frågan om huruvida EU ska tillträda . Vad gäller den Europeiska stadgan om de grundläggande rättigheterna så blir denna genom Lissabonfördragets ikraftträdande rättsligt bindande och framtida gemensam lagstiftning måste alltså vara förenlig med stadgan. Att EU-lagstiftning är förenlig med fördragen kan ytterst komma att prövas av . Härtill kommer att i utkastet till program uppmanas EU:s institutioner att använda sig av den expertis som finns inom Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter. Dessutom föreslås i utkastet att varje lagförslag som kommissionen presenterar ska stå i samklang med de grundläggande rättigheterna som fastslås i EU-stadgan. Dessa rättigheter gäller för alla som vistas i Europeiska unionen oavsett medborgarskap. Det finns inget i Stockholmsprogrammet som exkluderar tredjelandsmedborgare från att omfattas av de rättigheter som åberopar. Det är tvärtom så att det föreslås att tredjelandsmedborgares rättigheter ska göras mer lika dem som gäller för EU-medborgare. Mot bakgrund av vad jag här framfört anser jag att de farhågor som har inte är befogade utan tvärtom att Lissabonfördragets ikraftträdande och förslaget till Stockholmsprogram ger stärkta rättigheter för alla som vistas i EU. 20 (): Jag tackar för svaret, även om jag tycker att jag inte har fått särskilt tydliga svar. Jag vill också ge visst beröm. Det är väl lika bra att ministern lapar åt sig av det; det är ju inte så ofta det händer. Stockholmsprogrammet har genomgått en förändring till det bättre. Man kan särskilt se förbättringar i förhållande till hur det såg ut när vi tog över efter den franska asylpakten. Det är uppenbart att det var bättre för Stockholmsprogrammet att hade ordförandeskapet när det skulle tas fram än om det hade varit till exempel eller . På så sätt måste jag naturligtvis också ge ministern beröm. När jag lyssnar på ministerns svar får jag dock uppfattningen att han har missuppfattat mig. Det låter nämligen som om han tror att jag tror att Stockholmsprogrammet ska vara rättsligt bindande när det väl är klart, och det gör jag naturligtvis inte. Jag vet att det inte är rättsligt bindande utan att det är de rättsakter som kommer till i efterhand, med grund i Stockholmsprogrammet, som är rättsligt bindande. Stockholmsprogrammet är inte antaget ännu, även om delar av det diskuterades av migrationsministrarna i går. Det ska antas slutligt av stats- och regeringschefer om drygt . Från det datum då jag lämnade in min interpellation till det färdiga förslaget har en del redan förändrats, och det var precis det interpellationen syftade till vill jag få ministern att arbeta i en viss riktning måste jag ju tala om det innan Stockholmsprogrammet är klart. Jag känner mig dessutom ganska övertygad om att ministern har varit drivande för att förbättra texterna om till exempel arbetskraftsinvandring, och det är ju bra. Det jag dock inte tror att ministern har varit lika drivande kring är den fråga min interpellation utgår ifrån, det vill säga att de grundläggande rättigheterna enligt dokumentet bara gäller europeiska medborgare och inte de tredjelandsmedborgare som befinner sig lagligt i unionen. Det är i det här fallet en fråga om ordval. Frågan togs upp på den hearing som hölls på för sedan och som både jag och ministern deltog i. De frågor jag har ställt är ett resultat av de frågeställningar som togs upp vid den hearingen eller i anslutning till den. Ministern fick inte bara ros för sitt arbete med Stockholmsprogrammet utan också en hel del skarp kritik.