prot · GX0948 · 2009-12-11 00:00:00 — Det finns naturligtvis en del som saknar jobb och ledsnar, och det förvärrar saken. Men jag tror att många av dessa ungdomar har problem . Jag ser det samarbete som vi har coachat när det gäller polis, kommun och olika aktörer lokalt. Det handlar om att samverka mycket mer så att vi får ordentliga nätverk. Problemet för många ungdomar är att de sociala nätverken inte finns. Många av dessa ungdomar har inga vuxna som orkar ställa upp, eller i varje fall inte tillräckligt många. Jag skulle vilja att de myndigheter vi har gjorde vad de kunde för att se till att det finns vuxna ögon och där någon tar tag, reagerar och som gör något. Därför är samarbetet viktigt som vi kan åstadkomma tack vare polissatsningen. På en del håll tycker jag mig se förbättringar som är väldigt hoppfulla. Det måste vi jobba vidare på. Men det finns mycket kvar att göra. När det gäller var det inte så mycket nytt som vi inte redan visste. Men det är bra att man uppmärksammar detta. Vi måste följa upp resultaten inte minst när det gäller unga lagöverträdare mycket bättre och mycket snabbare. Annars har vi inte svar på vad vi ska göra. 108 (): Tack ministern, som jag anser idkade en viss självkritik. Det är gott så att man kan göra det. kan man inte göra så mycket åt historien. Det vet vi alla. Men det som har varit bekymret är att uppföljningen inte har varit tillräckligt god. Man har inte följt upp detta med unga lagöverträdare. Det kritiserade också revisorerna. Det görs mycket hos och så vidare. Det handlar också om myndigheter och det nätverk som inte finns för ungdomar. Det är bra att det är andra som träder in. Jag kommer ändå till att man förändrar skadeståndsskyldigheten. Det kan vara föräldrar som är arbetslösa, är sjukskrivna och mår psykiskt dåligt. Har en förälder problem blir det också så att barnen får problem. Det är där regeringspartierna och vi som sitter i oppositionen skiljer oss åt. Vi vill ha trygghetssystem som garanterar att vi har långt fler och mycket tryggare människor i stället för att komma med repressiva åtgärder. Man måste kunna förebygga på ett mycket bättre sätt. Jag vill ändå fråga: Finns det något ytterligare som ministern under debattens gång eller tidigare funderat på att man skulle kunna göra för att förbättra det relativt snabbt? Det handlar om att brott utreds snabbt, att samhället reagerar snabbt och att ungdomar snabbt får hjälp för att komma tillbaka. Det är så lätt att få en ungdom på rätt spår igen. Jag inbillar mig att ingen vill hålla på på det viset. Ung och dum har vi väl alla varit. Men det finns så att säga grader i helvetet. När det gäller ungdomsvård gjordes det undersökningar på det. Man kom fram till att det ser väldigt olika ut i landet. Det har inte varit i gång så väldigt . Man kan förbättra det. I mitt hemlän gjorde man en undersökning, och där fungerade det bra i alla kommuner. När man tar upp frågan om böter kontra ungdomstjänst handlade det om att ungdomar gallras ur registren om de har fått böter i stället, för att det är jämställt. Jag har fått svaret på den frågan. Jag kommer inte exakt ihåg det . Men jag tror att ministern här avser att jämställa det. Jag vill återigen ställa en lite kort fråga. Finns det något mer akut som man ska göra från regeringens sida? 109 (m): Finns det något regeringen kan göra snabbt? Det vi har lovat och det vi kommer att göra februari och skicka till Lagrådet är ett förslag som rätar ut det här med böter och ungdomstjänst. Ungdomar är logiska. De väljer ett sämre alternativ än ungdomstjänst eftersom de inte vill vara kvar i registret för . Vi har lovat att vi ska rätta till detta, och förslaget ska alltså vara klart och kunna gå till Lagrådet februari. Det finns många andra saker man kan göra. De goda exempel som finns i några kommuner måste på något sätt bli mer välkända. Det gäller till exempel . kallar där tillsammans med en polis föräldrar och barn till ett samtal. Det görs vid sidan av hela det rättsliga. Det visar sig att alla kommer. Då rätar man upp mycket. Man har fått goda resultat av den aktiviteten. har en annan modell som också är bra. Vi har gett socialtjänst och kommuner ett stort ansvar för att ta sig an dels dem som är , dels en del andra som har begått brott. Jag tror att vi är överens om att det har varit alldeles för dåligt; man har inte tagit detta till sig. Vår idé är att man ska göra en sakligt bra utredning där man vet vad som har hänt och vem som är skyldig. Ungdomar vill ju gärna smita ifrån. Med en sådan utredning får man ett bättre underlag för att arbeta efter. Jag tror att vi alla ska ha viss självkritik. Det finns mycket när det gäller barns och ungdomars uppväxtvillkor som vi kan förändra. Dock är jag inte överens om att skadeståndsansvaret för föräldrar skulle vara ett problem. Jag tror nämligen att det är viktigt att markera föräldrars ansvar. Det gäller även en ensamstående mamma och även den som har dålig ekonomi eller något annat. Avsikten är att man ska ta hänsyn till sådana saker. Men alla har ett föräldraansvar och måste få det upprättat. Om vi tar från föräldrar allt ansvar har de inte ens det att sätta emot sina ungdomar. Jag vet många föräldrar som när ungdomarna har gjort ofog betalar och sedan tvingar barnen att jobba igen det hemma. Det är på en ganska enkel nivå, men det är ett sätt. Jag tycker inte att det är fel att markera att alla föräldrar har ett ansvar. Även dåliga föräldrar är de enda föräldrar barn har. Även en dålig förälder är viktigare än och andra för ett barn. Barn är lojala, och ungdomar är lojala. De som arbetar med unga lagöverträdare säger att det inte finns någonting som är viktigare än att få även en aldrig så strulig förälder att vara med på vagnen om vad man ska göra. Det är därför den här typen av bekymringssamtal och andra olika aktiviteter som man har på olika håll i världen faktiskt fungerar. När man sitter där med mamma och pappa om man har båda föräldrarna och kanske en faster, en moster och en granne och alla får veta vad man har gjort och diskuterar igenom vad som ska hända blir man inte så kaxig. Då har man en möjlighet att räta upp sin tillvaro. Jag tror mycket på det här. Jag är helt med på uppfattningen att vi måste fundera över åtgärder för att ge föräldrar mer stöd. Det är också sant att många föräldrar som har barn med problem sliter livet ur sig. De kör runt nätterna igenom för att leta upp missbrukande ungdomar. De bönar och ber om hjälp från olika håll och får väldigt lite. Det bekymrar mig, för jag tror att vi skulle kunna ge dem mer stöd. Men om det får vi återkomma. 110 (): Jag tycker att det är bra att vi är överens om ungdomsvården och att det inte blir någon förändring, utan att vi spinner vidare på det. Det är som med allting annat; de goda exemplen behöver komma fram och spridas ut. Så är det i mångt och mycket, och det är synd att det inte förekommer mer. Vi kan säkert föra en jättelång debatt om skadeståndet, och där kommer vi nog inte heller att bli överens. Jag hoppas för ungdomarnas skull att vi ska ha långtgående förslag där vi kan vara överens. Som det ser ut nu är det absolut inte bra. Det måste tas krafttag när det gäller detta. Precis som ministern säger har vi stora ungdomskullar , så det är oerhört viktigt att det här blir rätt från början och att man hjälps åt med det. I politiken har vi olika åsikter om detta. Jag står fortfarande för att vi ska ha ett solidariskt samhälle där vi är med och betalar till olika system, fler fritidsgårdar, fler vuxna i skolan och så vidare. Jag vet att det har betydelse. Jag har sett beviset i min egen hemkommun där man satsar på detta. Man har fått utmärkelser när det gäller skolan, man är bäst i på äldreomsorg och man har inte något enda som är privat. Jag vet inte om kommer att medverka i budgetdebatten . Om du inte gör det vill jag för säkerhets skull avsluta med att önska dig god jul . 111 (m): Tyvärr kommer jag nog inte att delta i budgetdebatten. Men jag har fullt förtroende för mina kamrater i riksdagsgruppen. Debatten om hur vi satsar resurser på rättsväsendet är en viktig debatt. För att gå tillbaka till interpellationen vill jag säga en sak som inte var uppe och som bekymrar mig. Det handlar om den tredjedel kommuner som inte har lyckats så bra med att erbjuda bra ungdomstjänstplatser. Jag tror nämligen att det är en viktig reform att man får som en påföljd att arbeta på ett vettigt sätt. Det är också ett sätt att uppmuntra en del ungdomar att söka jobb. En del ungdomar som går utan jobb länge har strulat till det. De är inte särskilt motiverade och de har dåligt självförtroende. Ungdomstjänsten kan i bästa fall vara ett sätt att komma över en tröskel och ge dem en motivation att komma in i den världen. Det bekymrar mig ganska mycket att vi inte har nått fullt ut där. Siffrorna är något bättre än , men det är verkligen inte tillräckligt. Här får vi lägga ned lite mer kraft. Vi måste få de här ungdomarna att välja behandling, aktiviteter och något slags introduktion till fortsatta studier eller arbete. Annars är det svårt att nå resultat. Jag delar den uppfattning som jag tror att alla drivs av; vi måste ha en ordning som gör att vi förebygger så många ungdomsbrott som möjligt och att vi tar tag i de unga människor som begår brott. Ungdomar är brottsaktiva. De allra flesta klarar sig med att bara begå ett brott, men sedan har vi en liten grupp som är bekymmersam. För dem gör vi inte tillräckligt eftersom vi har organiserat det hela på ett sätt som gör att man inte når de här ungdomarna på ett mer handlingskraftigt sätt. Jag är tacksam för alla goda idéer och alla bra diskussioner som man kan ha om hur vi får mer kraft i det arbetet. Jag vill också passa på att önska en riktigt god jul. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Ändringar i sjukförsäkringen Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2009/10:SfU13 Ändringar i sjukförsäkringen. Kammaren biföll utskottets förslag att ärendet fick avgöras efter endast en bordläggning. 112 (): fick jag ett telefonsamtal från en man . Han är frisk och har ett bra jobb som är välbetalt. Han bor i en av södra villaförorter. Han var orolig, och han var arg. Han var egentligen inte orolig för sin egen skull. Han var orolig över hur grunden för en av de viktiga välfärdsförsäkringarna håller på att rämna. Han sade till mig: Jag har jobbat i hela mitt liv. Jag tjänar rätt bra. Jag har betalat till en försäkring under hela mitt yrkesliv. Jag har betalat genom avstått löneutrymme till en sjukförsäkring, för om olyckan skulle vara framme ska jag veta att jag har en trygg försäkring om jag skulle behöva bli sjukskriven. Och ändrar man försäkringsvillkoren! Efter all den inbetalade tiden ändrar regeringen villkoren i min försäkring. Han tänkte ett varv till och sedan sade han: Det kanske är så att regeringen vill att jag ska teckna en privat försäkring och att det bara är så jag ska kunna känna mig trygg. Det där tycker jag var ganska viktigt. Det visar på själva poängen med att ha gemensamma försäkringar den där upplevelsen av att det faktiskt inte räcker, att försäkringen inte är till för mig och att vi har en välfärd som bara är till för dem som har det allra tuffast. Då måste jag själv betala min välfärd. Jag är hundraprocentigt övertygad om att detta är det största hotet mot en generell och allomfattande välfärd, mot ett där vi faktiskt bryr oss om varandra även om man råkar vara sjuk. Om man har ett bra jobb ska man ändå kunna känna trygghet. Sjukförsäkringen är till för oss alla, för att också du och jag som är friska ska kunna känna en trygghet i att vi har en försäkring som vi har betalat och har ett försäkringsvillkor till om olyckan skulle vara framme, om vi skulle bli sjuka, råka ut för en olycka, förlora arbetsförmågan eller om vi skulle få ett barn som har ett funktionshinder. kom en rapport från LO-ekonomerna. De hade mätt samtliga löntagare, inte bara LO-medlemmar utan medlemmar i , och . Man konstaterade att varannan löntagare saknar förtroende för att sjukförsäkringsärendena behandlas rättssäkert. Man saknar förtroende för rättssäkerheten i försäkringen. Det är en generell, allomfattande och solidariskt finansierad försäkring med bred riskspridning, som vi vet att vi alla betalar till via avstått löneutrymme. Vi vet också att vissa grupper löper större risk att utsättas för en arbetsmiljö där man riskerar att förlora arbetsförmågan. Det är det bästa sättet att bryta en fattigdomsfälla och att öka jämlikheten. Det är grunden för det som vi lite slarvigt brukar kalla den svenska modellen eller den skandinaviska modellen en generell, allomfattande välfärd och en väl fungerande arbetsmarknad är de två grundpelarna som den svenska eller nordiska modellen vilar på. Båda dessa pelare rämnar , och jag vill koncentrera mig på det som handlar om välfärdsförsäkringarna. Det som är viktigast är tilliten, för det är bara när vi i de breda befolkningslagren du och jag och alla andra känner att försäkringen är till för oss och att vi själva är beredda att betala för att andra som kanske löper större risker än vi själva också ska ha ett gott skydd. Regeringen har förändrat villkoren i försäkringen. Det leder till två saker, först och främst det uppenbara som vi har sett och som beslutet har resulterat i, nämligen att enskilda sjuka människor drabbas hårt. Försörjningen rycks undan, sjuka människor kastas ut ur försäkringen och ställs längst bak i kön på Arbetsförmedlingen. Men det har också och det är minst lika allvarligt lett till att tilliten till försäkringen brister. Tilliten till den generella välfärden brister, tilliten till att man har ett skydd om olyckan är framme. Denna tillit brister i alla löntagargrupper, men bristen på tillit är störst hos akademikergrupper. debatterar vi ett ärende som heter Ändringar i sjukförsäkringen. Jag har längtat efter att debattera ett ärende med den rubriken. Jag vill göra ändringar i sjukförsäkringen. Jag vill ha en sjukförsäkring som ger trygghet för den som är sjuk och som är trygg också för mig som arbetar. Jag vill ha en sjukförsäkring där den som är sjuk och inte kan arbeta har rätt till ekonomisk ersättning och rätt till aktivt stöd tillbaka på arbetsmarknaden. Bara med de två ingredienserna kan vi ha en väl fungerande och generell välfärd. Annars brister tilliten. Det som vi ska debattera handlar inte om detta. Det som högermajoriteten ger sken av är att det handlar om förbättringar i försäkringen. av mediestorm kryper man till korset. För ganska exakt sedan, , kallade man till presskonferens och sade: Vi ska försöka fixa det här. Man ger sken av att man ska förbättra försäkringen. Sanningen är att stupstocken i försäkringen är kvar. De dogmatiska tidsgränserna som bara handlar om att rycka undan pengar för folk, inte om att ge stöd, möjligheter eller rehabilitering, är kvar. Bristen på rehabilitering är kvar. Rehabilitering får man möjligen efter att man kastas ut ur försäkringen, har gått den långa passiva sjukskrivningstiden och fått pengarna undanryckta. Då hamnar man i en introduktionsaktivitet. Det är den ena sanningen. Det förändrar inte sjukskrivningsreglerna. Den andra sanningen är att det inte finns några pengar. Det finns ingen budget för det här förslaget. Om sjuka människor verkligen skulle slippa kastas ut ur försäkringen borde det rimligen betyda att de får ersättning, och då borde det finnas ett budgetkonto för det. När jag frågar om det blir svaret nej. Dessutom har det här förslaget blivit hårt kritiserat, framför allt av , som säger att tolkningen av nya begrepp som oskäligt är väldigt oklar. Det är oklart vad skillnaden mellan allvarlig och mycket allvarlig sjukdom är rent juridiskt. Och man säger att detta försätter handläggare i ännu en svår situation när de ska göra bedömningar. Det är alldeles för dåligt förarbete, vilket ju inte är så konstigt när det är sedan man kom på idén om att ändra lagen. Dessutom är ärendet ytterst dåligt berett. Det är inget ovanligt för regeringen att ärenden är dåligt beredda. A-kasseförsämringarna hade man ute på två veckors remisstid. Förändringarna i sjukförsäkringen genomfördes med remisser, men man tog uppenbart inte hänsyn till och kanske inte ens del av remissvaren. Den dåliga beredningen är alltså inget unikt, men i det här fallet är ärendet osedvanligt dåligt berett. fick vi ett papper. Då krävde en samlad rödgrön opposition att vi skulle snabbremittera detta och att vi skulle få möjlighet att titta på detta tillsammans med de tunga remissinstanserna. Jag är övertygad om att de stod på tå utanför för att få möjlighet att kanske den här gången få majoriteten att lyssna på kritiken. Det röstades ned. Då krävde vi att åtminstone få ha ett extra sammanträde med statliga myndigheter. Det kunde majoriteten inte rösta ned eftersom vi har ett minoritetsskydd där. Därför hade vi möjlighet att höra åtminstone kritik mot både ärendet och beredningen. Med anledning av detta väljer Socialdemokraterna, de gröna att avstyrka det förslag som ligger på kammarens bord. Vi vill upphäva utförsäkringsreglerna. Vi vill att regeringen återkommer med ett förslag som faktiskt stärker den enskildes rätt till individuell prövning, tar bort de dogmatiska tidsgränserna och slutar kasta ut människor ur försäkringen. Det förslag som ligger på kammarens bord duger inte. Min uppmaning är samma som den var i går hela veckan: tillbaka! Gör om, och gör rätt! Med detta, herr talman, vill jag yrka avslag på utskottets förslag i betänkandet och bifall till reservationen från Socialdemokraterna, de gröna. I detta anförande instämde , , , , och (alla s). 113 (): Äntligen har debatten om sjukförsäkringen tagit fart. När vi debatterar här i kammaren brukar högeralliansen gilla att göra historiska återblickar. Det tänkte jag göra . skapades det flera nätverk för sjuka människor som redan då kunde se följderna av vad som var på gång. hade utskottet en öppen utfrågning om den ändrade sjukförsäkringen. Flera av de inbjudna gästerna var oroliga för följderna. Vad skulle hända? Hur ska tolkningarna göras? Vilken beredskap finns för dem som kommer att hamna i försäkringslöst land? Forskaren sade till och med att han befarade att vi skulle få försäkringssjälvmord. Dagen innan vi skulle besluta om försämringarna i sjukförsäkringen som borgerligheten har döpt till rehabkedjan var det en stor manifestation här utanför , där flera talare varnade för vad som skulle hända när väl rehabkedjan var på plats. Till detta kommer alla de remissinstanser som var oroliga för vad de nya, hårda, skarpa reglerna med fasta tidsgränser skulle innebära. har ett flertal manifestationer med torgmöten, ljuständning, med mera ägt rum över hela . vid utskottets hearing talade ordförande om det orimliga i att deltidssjukskrivna skulle tvingas söka annat jobb på heltid. Givetvis har vi i den rödgröna oppositionen kritiserat och varnat för utförsäkringskedjan. Men kom en artikel från onkologer som berättade om vad som väntade deras cancersjuka patienter. Då vaknade alliansen och lyssnade. Äntligen har verkligheten kommit i kapp er. Det blev bråttom. senare diskuterar vi ändringar i sjukförsäkringen. Det är ändringar som för de berörda förstås är bra men som absolut inte ändrar på de vansinniga regler som gäller för de sjuka. I betänkandet gör majoriteten, det vill säga högern, bedömningen att de föreslagna reglerna berör förhållandevis få personer. Siffror mellan 1 000 och 2 000 har nämnts. De säger också att de som omfattas av de ändrade reglerna är så få att kostnaden ryms inom budgeten. Jag tycker att det är olyckligt att regeringen återigen stressar fram ett hafsigt förslag. Det är ett förslag som jag är fullt övertygad om inte räcker. Jag tror att vi kommer att behöva ändringar i ändringarna . När oppositionen som minoritet i utskottet såg till att åtminstone få höra några av de berörda myndigheternas åsikter om det vi debatterar framkom att de föreslagna ändringarna är för otydligt beskrivna för att ska kunna säkerställa en lika tillämpning. När det handlar om det nya begreppet skäligt som införs hörde vi som berättade om att det öppnar för att det kommer att bli upp till varje enskild handläggare att tolka vad som är oskäligt. Ett annat märkligt krav i de nya reglerna är att den försäkrade förväntas försämras. I de exempel som vi har sett i debatten och det som har varit ute i medierna handlar det inte om personer vars prognos förväntas försämras. Det handlar om sjuka som är på väg mot ett tillfrisknande. För att kunna nå dit behöver de få vara kvar på sitt arbete trots att de inte orkar jobba . Man jobbar som en del i rehabiliteringen, men det vill ni sätta stopp för. Ni vill tvinga dem att jobba heltid. Jag tror att många kommer att bli besvikna när de upptäcker att de ändringar som vi pratar om inte gäller dem och att alliansens nya mänskligare framtoning bara är ett spel för galleriet. Det betyder nästan ingenting. Låt mig ta några fler exempel på grupper som inte kommer att ha någon glädje av de ändringar som vi pratar om . Det kan gälla personer som har råkat ut för trafikskador eller olycksfall och behöver långa rehabiliteringsperioder. Lika lite som cancersjuka passar de in i alliansens fyrkantiga människosyn. Det handlar om personer som är psykiskt sjuka i perioder. För att få permanent sjukersättning krävs det att man ska vara sjuk och arbetsoförmögen resten av livet. Det går inte att sia om det för många med psykiska diagnoser. Bland dem som kommer att utförsäkras har en majoritet någon psykisk diagnos. De kommer inte att ha någon glädje av det som vi pratar om . Inte heller personer med fibromyalgi eller utmattningssyndrom kommer att ha glädje av de pytteändringar som regeringen har hittat på. Sjukdomarna räknas inte som allvarliga trots att de sätter ned arbetsförmågan. En person med reumatism som orkar jobba halvtid kommer fortfarande att tvingas söka jobb på heltid. Det var bara några exempel som visar på att högerregeringen återigen genomför något ogenomtänkt under stor tidspress. Om det hade funnits någon som helst lyhördhet hos er i majoriteten skulle ni ha lyssnat på kritikerna och förstås på oss i den rödgröna oppositionen. Jag säger som föregående talare: ! Och gör rätt ! Jag yrkar bifall till den rödgröna reservationen. 114 (): fattade denna kammare beslut om kompletterande regler i sjukförsäkringen. , drygt , ska vi fatta ytterligare beslut som ska praktiseras . Lyssna nu noga! Från och med dag 181 i sjukperioden ska det dessutom om det inte finns särskilda skäl mot det bedömas om den försäkrade kan försörja sig själv genom förvärvsarbete på den reguljära arbetsmarknaden. Så har det stått i lagen. ska det ändras till att en försäkrads förmåga att efter dag 180 i en sjukperiod försörja sig genom annat förvärvsarbete hos den försäkrades arbetsgivare inte ska beaktas om det finns särskilda skäl mot det eller om det i annat fall kan anses oskäligt. När den försäkrade haft sin arbetsförmåga nedsatt ska prövningen ske mot hela arbetsmarknaden om det inte kan anses oskäligt. Vad betyder det i praktiken för 59-åriga boende utanför som har fyra proteser och ständig värk i kroppen? Flera läkare intygar att hon helt saknar arbetsförmåga. har hon halv sjukpension. I det längsta kämpade hon med att jobba de övriga på äldreboendet i . Men för åtta sade kroppen ifrån. har hon varit sjukskriven på de som hon inte har sjukpension. Hon har sökt hel sjukpension men fått avslag av enligt regeringens nya hårdare regler som kräver att hon skaffar ett halvtidsjobb . Vad betyder det för ? Det är en annan än den ni tror. Han föll på arbetet och har fått allvarliga kognitiva skador och värkproblematik. Han är en av alla dem vars anhöriga har hört av sig till mig. Vad betyder det för alla de andra tusentals som kastas ut ur sjukförsäkringen? En företagsledare skrev till statsministern och oss ledamöter i utskottet. Han skrev så här: Jag är vd för ett mindre företag utanför . Jag, och som jag förstår många med mig, känner stark oro för det som pågår med utförsäkring av sjuka och svaga ur vårt trygghetssystem.