prot · GW09120 · 2009-05-18 00:00:00 — Vi välkomnar också att man kan stänga verksamheter som har allvarliga missförhållanden och inte bryr sig om de förslag till förbättringar som lägger fram. Men jag vet också att många kommuner nu sliter mycket med sin ekonomi. De tappar i skatter, och försörjningsstödet ökar. De höjer skatten, men får ändå lägga ut besparingar på verksamheten. När vi stärker rättigheterna på vissa områden i tider av dålig ekonomi är det tyvärr risk att inte lika hårt lagreglerade områden får ta stryk. Det brukar tyvärr vara de viktiga områdena med förebyggande arbete. Därför kommer jag att säga som jag tänker säga i alla debatter som handlar om den kommunala välfärden: Det behövs mer pengar till kommunerna. Annars riskerar vi att stå där med en förstärkt tillsyn men med nedläggningar av öppna förskolor och träffpunkter för äldre, otillräckligt med personal så att äldre kvinnor och män inte kan komma ut, en missbrukarvård som haltar fram och en krympande fritidsverksamhet för ungdomar. Jag tycker att det borde vara en självklarhet att den personal som jobbar på äldreboenden har samma yttrandefrihet, meddelarfrihet och meddelarskydd oavsett om man jobbar för en eller en privat utförare. Så ser det tyvärr inte ut . Jag tycker att det är viktigare än någonsin att vi får en ändring i den här frågan eftersom vi har en privatiseringsvåg som rullar över framdriven av de borgerliga partierna. Jag var i . Där kommer man snart, efter den senaste upphandlingen, att ha kvar av äldreboendena i regi. Det innebär att av de anställda på äldreboenden i inte har meddelarskydd. I finns det många delar där kommunens utförare inte får vara med när man konkurrensutsätter äldreboendena. Vi får fler och fler äldreboenden där personalen inte har meddelarskydd. Det kan få allvarliga konsekvenser. Det är viktigt att äldreomsorgens personal kan och vågar delta i debatten. Personalen finns mitt i verksamheten och ser vad som händer. Man kan rapportera brister om man är kommunalt anställd. Man kan göra det öppet om man vill. Om man tycker att det är tufft för det kan det vara också i en verksamhet kan man vända sig till medierna anonymt. Arbetsgivaren får inte efterforska eller bestraffa på grund av att man har vänt sig till medierna med saker som berör ens jobb. Men så ser det inte ut hos de privata arbetsgivarna. Där har företaget lojalitetskrav. Företagshemligheter anses finnas; det tycker inte jag att man alls behöver tala om när det gäller skattefinansierad vård och omsorg om äldre. Jag kan inte se att det ska finnas några företagshemligheter där. Man har alltså rätt att efterforska och använda disciplinåtgärder mot personal som pratar med medierna om saker man tycker skadar företaget. Har detta hänt? Ja, det har hänt. Det har hänt i som ligger precis intill . Där blev undersköterskan av med jobbet efter att ha skickat ett mejl till om missförhållanden på ett Attendo Care-drivet äldreboende. Det hände på här i för den kvinna som tyckte att det inte var speciellt trevligt att de som tog över verksamheten för missbrukare i när man knoppade av verksamheten kunde göra en vinst på 85 miljoner. När hon talade om det för medierna tog man genom att gå in i datasystemen reda på vem det var som hade läckt hemligheten. konstaterar också i sin rapport att bara hälften av kommunerna ser till att det kommer in meddelarskydd i avtalen. Tyvärr är det skyddet inte lika starkt som grundlagsskyddad meddelarfrihet. Om ett företag bryter mot avtalet är det inte den person som man har tagit reda på har snackat med medierna som får skadeståndet, utan det är kommunen man bryter avtalet med och kommunen som får skadeståndet. Jag tycker att vi behöver en öppen debatt om hur äldreomsorgen fungerar. Finns det tillräckligt med personal? Får de äldre på demensboendet för mycket medicin på grund av att bemanningen är för låg? Finns det tid att följa med de äldre ut? Har man tid att arbeta rehabiliterande? Anställer man personal som har erfarenhet och kompetens eller timanställer man kanske personal utan utbildning som man kan betala låg lön till och gör en större vinst i ett företag? Det är sådana här saker som måste kunna debatteras, och då måste vi ändra på att människor som jobbar i äldreomsorgen hos privata utförare inte har meddelarskydd. Ni i den borgerliga alliansen säger i betänkandet att ni delar bedömningen att det kan vara dags att se över den här frågan, och det har också sagt i en interpellationsdebatt som jag hade med henne. Därför vill jag gärna ha ett svar från er allihop: Kommer ni att se över frågan och när kommer ni att göra det? 54 FINN (): Jag ber att få inleda med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande SoU22 och avslag på motionen och reservationen. Staten har ett ansvar för att säkerställa efterlevnaden av de lagar, förordningar och föreskrifter som riksdag, regering och myndigheter beslutar om för de huvudmän och utförare offentliga liksom privata som ansvarar för olika uppgifter och verksamheter inom hälso- och sjukvården och . Inte minst som hälso- och sjukvården och båda är offentligt finansierade och blir alltmer av en integrerad verksamhet utgör just tillsynen av dessa verksamheter ett viktigt kontroll- och styrinstrument som staten förfogar över. Staten måste också ha god kontroll över hur tillsynen i sig sker för att vara likvärdig och rättssäker runt om i vårt land. gläds därför åt att , tillsammans med allianspartierna, varmt få tillstyrka regeringens proposition Samordnad och tydlig tillsyn av m.m. som överlämnades till och har behandlats i positiv anda i socialutskottet. Till grund för de tongivande principerna i propositionen ligger bland annat insikten om vikten av definition av att en oberoende och självständig granskning av de lagar som har beslutats av , de förordningar som har beslutats av regeringen och de föreskrifter och villkor som har beslutats av myndigheter efterlevs på ett likvärdigt sätt, oberoende av var man bor i landet. Så har tyvärr inte varit fallet när det gäller tillsynen av enligt upprepade rapporter från . påtalar att landets 21 olika länsstyrelser över åren har visat på stora svårigheter att såväl samordna som skapa en tydlig tillsyn av för hela befolkningen inte så konstigt, eftersom länsstyrelserna är självständiga myndigheter vilket därmed naturligt försvårar för en central myndighet att styra upp och likforma arbetet med tillsynen. På många länsstyrelser har ett bra arbete gjorts och arbetet mot ett framsynt framtida tillsynsansvar utvecklats på ett positivt sätt medan det åter på andra så inte har skett, vilket ibland lett till såväl svidande som rättmätig kritik från . Då utvecklingen mot en samordnad och tydlig tillsyn av lik den som föreligger för hälso- och sjukvården i regi av förklarliga skäl med 21 olika huvudmän går på tok för långsamt är det både av rättvise- och rättssäkerhetsskäl välmotiverat att nu samla och överföra även tillsynen av till , vilket regeringens proposition och detta betänkande föreslår, med ett ikraftträdande av de nödvändiga lagändringarna för detta . Låt mig få kommentera två saker i den aktuella regeringspropositionen om en samordnad och tydlig tillsyn av . Den första berör ett senkommet tilläggsdirektiv till utredningen som gällde överväganden om eventuella åtgärder som särskilt stärker barns och ungas rättigheter inom områden. Glädjande nog har detta, som vi har hört, utmynnat i att vi också har att ta ställning till ett lagförslag om ändring i socialtjänstlagen, i lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade LSS-lagen kallad och lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område om att vid tillsyn också kan höra barn. Ett sådant uttalat barnperspektiv när man nu äntligen stramar upp tillsynen av är alldeles särskilt välkommet enligt min mening. Den andra berör något som har vänts och vridits på inom likaväl som bland remissinstanserna, och det är frågan om är den självklara myndigheten för att nu ta över hela tillsynsansvaret för såväl hälso- och sjukvården som med flera tillsynsuppgifter. hävdar själv i sitt remissvar att det är naturligt att tillsynen, normeringsuppgifter och kompetensöverföring i form av riktlinjer för hur arbetet ska bedrivas inom de olika tillsynade verksamheterna ligger nära varandra. Om detta har jag en annan åsikt och håller här med exempelvis remissinstansen universitets förvaltningsskola som menar att ett problem som kan uppstå med denna hållning alltså när en och samma myndighet beviljar tillstånd, ger råd och utövar tillsyn är att tillsynsmyndigheten i praktiken faktiskt kan komma att utöva tillsyn över sig själv. Detta blir framför allt problematiskt och till och med riskabelt om en och samma mindre gruppering människor utför samtliga uppgifter tillsammans. För att analysera eventuella fördelar i förhållande till de enligt min mening uppenbara risker med samtidiga normerings- och tillsynsuppgifter bör man överväga att tillsätta en utredning som specifikt tar fram underlag som belyser lämpligheten av att eventuellt i stället tydligt skilja på normering och tillsyn inom såväl som hälso- och sjukvården och annan verksamhet som är av synnerlig vikt för medborgarna. Detta uppdrag har inte följt med den aktuella utredningen inför det förslag som vi debatterar men är alltså enligt min mening en central fråga om maktfördelning mellan å ena sidan myndigheter som tillåts tillämpa tillsyn med rätt till repressalieåtgärder i sitt uppdrag och å den andra myndigheter som kan vägleda och ge riktlinjer utifrån vetenskap och beprövad erfarenhet för olika verksamheter. Avslutningsvis ska jag passa på att kommentera den fråga som ställde. Det handlade om hur det är med meddelarskyddet. Jag ber att denna församling noterar att den tidigare regeringen fick massiv kritik från en rad olika remissinstanser kring frågan och valde alltså att inte gå vidare med frågan i den form man nu i stället kräver från oppositionen. Det förvånar mig storligen att man tar så lättvindigt på den kritik som riktades mot den förra gångens överväganden av den tidigare regeringen, medan man plötsligt nu har fallit till föga och tycker att det ska lagstiftas i all hast. Frågan är av en sådan natur, fru talman, att den inte enkelt låter sig självklart lagregleras och grundlagsändras utan att man först noggrant belyser den. Vi har också öppnat för detta i utskottets betänkande och betonat att vi naturligtvis ser positivt på om kommuner avtalar kring meddelarskyddet på olika sätt i samband med att man har privata utförare. Jag tycker alltså att vi på ett balanserat sätt, till skillnad från oppositionen, tar ansvar för frågan, precis som den tidigare regeringen gjorde. 55 () replik: Jag skulle vilja veta om det är det som menar när de i utskottet säger att frågan kan behöva ses över. Är det helt enkelt att det ska skrivas in i avtalet, inte att man ska få samma rätt som de kommunalt anställda har till meddelarskydd? Det är i praktiken en förutsättning för att yttrandefriheten ska bli meningsfull, så att man inte riskerar sitt jobb eller bestraffningar om man yttrar sig. Är det det ni menar? Vi menar inte att detta pang på ska genomföras. Vi vill naturligtvis ha en ny utredning som tittar på frågan. Grundlagsfrågor är allvarliga för oss också. Vi skulle önska att man hade viljan att tillsätta en ny utredning. Vad jag har hört var det också vad man ämnade göra när den förra utredningen inte hade ett tillräckligt bra underlag för beslut. Den frågan vill jag gärna ha svar på. Ska man ha samma rättigheter i skattefinansierad välfärdsverksamhet hos privata utförare som hos kommunala att kunna yttra sig och delta i debatten, eller är ni inte beredda att ge de anställda detta och det som det betyder för kvaliteten och debatten inom äldreomsorgen? 56 FINN () replik: Tack för frågan, ! Jag får väl läsa innantill vad vi i alliansen har sagt gemensamt i betänkandet, som jag vet att förvisso har läst men så att det blir tydligt för dem som lyssnar på den här debatten. När det gäller meddelarskydd för personal inom privat omsorgsverksamhet är detta en fråga som utretts tidigare och diskuterats . Möjligheterna att förstärka meddelarskyddet för privatanställda har övervägts av den förra regeringen, men efter omfattande kritik från remissinstanserna valde den dåvarande regeringen att inte gå vidare med ett sådant förslag. Det har oppositionen uppenbarligen vänt på. Utskottet utesluter dock inte att frågan kan behöva ses över igen. Utskottet ser det i och för sig som naturligt att en kommun avtalar om skydd mot efterforskning och repressalier mot den privata arbetsgivarens anställda. bör inte ta något initiativ. Det är den ståndpunkt vi har intagit, och den bottnar i en avgrundslik skillnad i inställning till bland annat privat verksamhet. sade oförblommerat i sitt anförande att det inte får finnas några företagshemligheter i sådan här verksamhet. Det visar att ni inte alls förstår hur man kan värna att privata näringsidkare skaffar sig olika kompetenta och konkurrenskraftiga lösningar som de inte nödvändigtvis måste avslöja. Det är faktiskt ganska känslig information som lagregleras i andra lagrum som ni viftar bort genom att inte förstå remissinstansernas allvarliga kritik, vilket den tidigare regeringen förstod och problematiserade kring. Sammanfattningsvis, fru talman, är det klart att vi inser att det finns ett delikat problem. Vi bagatelliserar inte heller problemet så att näringsidkare ska riskera att bli av med sina nödvändiga hemligheter. Det här handlar om en fråga som vi måste följa noga och se om vi kan komma vidare med, vid sidan av att man stimulerar till att det skrivs avtal . 57 () replik: Vi har skilda synsätt. För oss är äldreomsorg, den sociala, medicinska och omsorgsmässiga vården av våra äldre, inte i första hand en näringslivsfråga och företagsfråga. Det är en fråga om att ha så bra kvalitet som möjligt och att ta hand om våra äldre på ett så bra sätt som möjligt och att ha en öppen diskussion om hur man använder skattepengar. Patientsäkerheten står så att säga före det man kan säga om företagshemligheter. Dessutom tycker jag att det är lite komiskt att man ska lära av varandra och utveckla nya saker men att det ska vara hemligheter. Om man gör bra borde det väl spridas så mycket som möjligt till olika delar av äldreomsorgen. Det tycker jag borde vara en självklarhet. Jag tycker inte att Finn svarade på min fråga egentligen. Ni utesluter inte att man kan behöva se över frågan. Jag skulle bara vilja veta vad ni menar med det. Vill ni se över den eller inte? 58 FINN () replik: Jag redovisade det ställningstagande vi gör i detta utskottsbetänkande från majoritetens sida. Jag vidhåller att det är ett klokt ställningstagande, givet att detta är en komplex fråga. Man måste naturligtvis följa med utvecklingen av allting som berör sådana skyddade rättigheter som kan vara viktiga för bland annat servicenäringen. Jag är övertygad om att blandar ihop korten när hon säger att bara för att man har en offentligfinansierad, en skattefinansierad välfärd kan det inte finnas några företagsmöjligheter i den. Det är rent nonsens, men det förklarar också varför vill socialisera all sådan här verksamhet till att till bedrivas i offentlig regi, med den låga effektivitet som det skulle innebära och den lilla valmöjlighet det skulle ge patienter och klienter vilka alltid för alliansregeringen står i fokus för intresset. Att ha en mångfald av utförare är för oss ett självändamål genom att det skapar en valmöjlighet för patienter och klienter. Det skulle vara oss mycket främmande att bakbinda den typen av näringsverksamhet inom ramen för servicenäringarna med att man inte skulle kunna ha ett rättmätigt skydd för företagshemligheter där de förekommer. Det är bara fantasilöshet som visar genom att inte förstå att det här kan handla om processer i själva företagandet inom servicenäringen likaväl som det kan innebära att enskilda produkter inom den här verksamheten kan behöva skyddas. Det kan man naturligtvis inte avhända sig utan att göra en genomgripande analys. Den tidigare regeringen kom till korta här. Man insåg att det inte gick att göra någonting åt detta och lade ned det hela. Alliansregeringen är därför beredd att återigen fundera över om ett sådant meddelarskydd är nödvändigt vid sidan av att vi noga följer de avtal som skrivs för att skydda arbetare inom servicenäringar och som vi välkomnar från vårt håll att kommunerna bör beakta. 59 (): Det finns äldreboenden och det finns HVB hem för vård och boende som är jättebra, riktigt bra. Det finns också äldreboenden och HVB som är dåliga, till och med riktigt dåliga. Det ska självklart inte vara ett lotteri med vinster och nitlotter som avgör hur vistelserna i ett familjehem eller ett äldreboende ska bli. Detsamma gäller för personer inom LSS-kretsen. Inte heller här ska det vara turen eller var man bor som spelar någon roll för att man ska få de insatser man vill ha. Ingen vill någonsin, ha en upprepning av flickan öde, där gjorde alla fel som bara går att göra. Vi vill inte heller ha några nya tragiska berättelser från vuxna om hur de har upplevt och haft det i HVB eller familjehem där har brustit i uppföljningen och tillsynen som givetvis har fått till följd att de här människorna har fått ett livslångt lidande därför att de inte fick det de behövde utan blev än mer utsatta i familjehemmet. Även om det skulle vara av alla ärenden inom som utfördes på det allra bästa sättet, med goda resultat som följd, är det i alla fall de tillfällen som går fel som är till stor skada för den enskilde och också blir det för hela samhället. Det handlar om grundtryggheten i samhället. Vi måste våga lita på att de instanser som ska ta hand om oss när vi blir svaga verkligen fungerar. Flera har också vittnat om den maktlöshet som känns då enskilda upplever att det inte finns någonstans att vända sig om man känner sig felbehandlad, kränkt eller felbemött. Det här händer oftast när man står i beroendeställning till . I flera fall har det varit tv-team som gjort oss uppmärksamma på brister både vad gäller äldreomsorgen och utsatta barn. Det har förstås varit bra att det har kommit fram, men det är absolut inte tillfredsställande att det har skett på den vägen. är positivt till regeringens förslag om en samordnad och integrerad tillsyn som innebär att länsstyrelsernas tillsyns- och tillståndsverksamhet enligt socialtjänstlagen, SoL, och lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, förs över till och samordnas med tillsyn av hälso- och sjukvården. Det som kommer att föreslås är ändring i socialtjänstlagen, ändring i lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, ändring i lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, ändring i lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område och ändring i lagen om registerkontroll av personal vid sådana hem för vård eller boende som tar emot barn samt ändring i lagen om behandling av personuppgifter inom . Detta medför bättre förutsättningar för en mer enhetlig och förutsägbar tillsyn. En samordnad tillsyn bidrar också till att uppmärksamma och tydliggöra svagheter som finns i vårdkedjan mellan kommunernas och landstingens insatser. En sådan ordning ger även förutsättningar att koncentrera resurser för tillsyn, vilket innebär mindre sårbarhet och mer effektivitet. En samordnad tillsyn underlättar för personer att hitta rätt när de vill framföra klagomål eller anmäla brister som gäller såväl hälso- och sjukvård som socialtjänst och verksamhet enligt LSS. Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionen. 60 (): Vi ska debattera en mycket stor och avgörande reform som handlar om i första hand svensk socialtjänst. Det är en fråga som har stötts och blötts i och som har utretts . kommer äntligen regeringen, alliansen, till skott i frågan om att genomföra en mycket efterlängtad reform. Den handlar om samordnad tillsyn inom . Vilka är de bärande punkterna i propositionen och det betänkande som en majoritet lägger fram? Det handlar för det första om att vi måste se till att tillsynen samlas hos . Den flyttas från länsstyrelserna till . För det andra blir det möjligt att vid vite tvinga fram förändringar hos institutioner för äldre och för den sociala barn- och ungdomsvården, att se till att det blir förbättringar och ett avhjälpande av de brister som finns. För det tredje handlar det om att vid särskilt allvarliga missförhållanden kunna stänga en verksamhet. För det fjärde får ansvaret för att se till att de enskilt drivna institutionerna fungerar väl. Vilka människor är det vi egentligen pratar om? Det blir lätt en teknisk diskussion om förändrat huvudmannaskap för olika institutioner och tekniska lagändringar. Vilka är det vi egentligen pratar om? Det handlar bland annat om samhällets allra mest utsatta barn, det vill säga de barn som tas om hand inom den sociala barn- och ungdomsvården. Det finns ungefär 21 500 barn, motsvarande av barn och ungdomar i , som är placerade antingen i familjehem eller i hem för vård eller boende, HVB. Under har vi fortlöpande fått rapporter om missförhållanden och problem i den sociala barn- och ungdomsvården. För bara någon vecka sedan fick vi medierapporter om hur en 13-årig flicka på ett behandlingshem i hade tagit sitt liv därför att hon hade blivit misshandlad av ett par äldre pojkar på det behandlingshem hon bodde på. Tyvärr var detta ingen enskild företeelse. Det har varit ett antal rapporter . , som har granskat verksamheten, har konstaterat i flera rapporter, bland annat en rapport som kom , att det i många behandlingshem finns allvarliga brister. En tredjedel av landets HVB har allvarliga brister, bland annat när det gäller säkerheten, men det gäller också utbildning och kompetens. Det är naturligtvis så att många i den sociala barn- och ungdomsvården , bland annat på behandlingshem, gör fantastiska insatser, men den generella bilden är tyvärr negativ. Det måste sägas i klartext att den sociala barn- och ungdomsvården i är ett gigantiskt misslyckande. Vad innebär reformen som vi förhoppningsvis kommer att klubba för barnen? För det första innebär den att vi får en större kraft och kompetens i tillsynen av behandlingshemmen. För det andra kan behandlingshem där det förekommer allvarliga missförhållanden faktiskt stängas. Det här är ett bra, stort och viktigt steg och en viktig reform för att förbättra tillståndet i den sociala barn- och ungdomsvården, men mer behöver göras. Från sida har vi föreslagit att ett system med så kallad nationell auktorisation, en licens, ska införas. Man måste få ett tillstånd för att bedriva behandlingshem, HVB. Det innebär att det ska ställas tydliga krav på utbildning, kompetens och säkerhet. finns inga tydliga krav som måste uppfyllas när det gäller utbildning och kompetens hos personal eller hos dem som driver HVB för att de ska få driva HVB eller jobba på HVB. Det finns rekommendationer från och andra myndigheter, men det finns inga absoluta krav. Detta är helt oacceptabelt. Det finns inga tydliga krav på exakt hur säkerheten ska se ut. Många HVB brister tydligt i sina rutiner när det gäller säkerheten. Därför menar vi att det inte bara räcker med att ändra huvudmannaskapet och se till att tillsynen blir bättre. Det handlar också om att vi måste diskutera innehållet i tillsynen. Vi menar att det måste vara tydliga krav på att de som driver behandlingshem har en ordentlig kompetens och utbildning, att de som jobbar där också har det samt krav på innehållet i behandlingen och vården på behandlingshemmet. Inte heller på den punkten finns några tydliga krav på innehållet. Detta är naturligtvis helt oacceptabelt. Vi skulle aldrig acceptera något sådant vid behandling av benbrott eller hjärtsjukdomar. Vi skulle aldrig acceptera att vi när vi bryter benet och kommer till en vårdcentral blir mötta av en person som kallar sig läkare och som berättar för oss att man har hört på stan att det fungerar bra med alvedon för benbrott.