prot · GW09115 · 2009-05-11 00:00:00 — Jag delar verkligen uppfattningen att många sektorer måste hjälpa till. Problemet är att någon måste ta huvudansvaret. Ingen myndighet har det . Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska samordna vad andra gör. Men ska de ha ansvar för att initiativ tas om andra inte gör någonting? Det framgår inte av deras instruktioner och framför allt inte av deras anslag. De kommuner som söker anslag kan se att anslaget mycket snabbt tar slut, för det står inte alls i paritet med vad som behövs för att skydda såväl invånare som egendom mot de förändringar som det framtida klimatet kommer att kunna orsaka. Nej, jag anser att det här har blivit en sorts svartepetter som man skickar mellan sig. Många inser att problemet finns, men ingen vill ta ansvar. Det tycker jag att vi i riksdag måste göra någonting åt. 11 (): När nu Klimat- och sårbarhetsutredningen och de riskerna debatteras vill jag passa på att fråga , vår miljöminister som representerar som ju har ändrat uppfattning när det gäller kärnkraften, om säkerhetsfrågor rörande vår energiförsörjning. Tidsperspektivet är viktigt i klimat- och sårbarhetsfrågor. Tidsperspektivet för kärnkraften är långt. Enligt de uppgifter jag har skulle en ny reaktor kunna börja producera el . Vi brukar säga att i 60, 70, eller så ska väl en sådan reaktor kunna producera. Det betyder att vi då är framme vid ungefär när det gäller en sådan här anläggning. I Klimat- och sårbarhetsutredningens betänkande står det en hel del om situationen för våra kärnkraftverk. Till exempel berättar man att när vi får mindre snö och mer regn i våra fjäll kommer temperaturen på det vatten som rinner ned i att vara högre än den är . Det gör att vi snabbare får sommartemperatur i och till och med en högre sluttemperatur än vi nu har. Kärnreaktorerna i är beroende av havsvatten för kylning. Man pumpar väldigt mycket vatten genom våra kärnreaktorer för att hålla dem kalla och ha driftssäkerhet. Enligt Klimat- och sårbarhetsutredningen kommer man att behöva använda av den energi som produceras i en kärnreaktor för att pumpa den mermängd vatten som behövs. Det här står i Klimat- och sårbarhetsutredningens betänkande. Den utredningen är gammal. vet vi att den här processen går fortare. Därför kan man undra hur ni funderar på detta med säkerhet när temperaturen ökar och vi har ett teknikval som är beroende av vatten med en viss temperatur. Jag vet att är marginalen ibland under 1 grad kan det vara med den pumpkapacitet man har för att man helt enkelt måste stänga på grund av att det inte går att kyla med den pumpkapacitet som finns. Det här är intressant i kärnkraftsfrågan i sig men också i ett sårbarhetsperspektiv och ett rättssäkerhetsperspektiv för den som vill ha reda på hur stora riskerna är i det här sammanhanget. Det skulle, herr talman, vara intressant att få höra hur man i har resonerat om informationen i Klimat- och sårbarhetsutredningen och om det faktum att underlaget bör uppdateras med den nya information som vi får om att den här processen nu går snabbare. pratar man om havsnivåns höjning och om säkerheten i ett slutförvar och sådana saker, så det finns många andra aspekter i sammanhanget. Men jag har mest fastnat för det faktum att det behövs en viss temperatur på kylvattnet för att det med den el som produceras i reaktorn ska gå att kyla ned denna. 5 procents ytterligare energiförbrukning för att klara pumpningen är ganska väsentligt för det slutgiltiga ekonomiska resultatet i sammanhanget. Min fråga blir därför hur ministern ser på den här delen av informationen i Klimat- och sårbarhetsutredningen. 12 Miljöminister (): Den fråga om anpassningen som vi diskuterar nu är en viktig fråga. Vi genomför nu i ett ambitiöst program och omfattande insatser just för att förebygga när det gäller mycket av det som behöver göras i anpassningsfrågorna. kan vi konstatera att är ett av de länder i världen som kommer att ha de minsta problemen. Vi kommer att se problem, men de är inte jämförbara med vad man kommer att uppleva i många av som ju har orsakat minst problem men som drabbas värst av problemen. Det är klokt att ha den utgångspunkten. När det gäller det övergripande ansvaret för anpassningsfrågorna konstaterar jag att det är mycket viktigt att det ligger just på sektorsmyndigheterna. Det här kommer att påverka olika delar av samhället. Gång på gång visar det sig att den effektivaste modellen för att få åtgärder genomförda i verkligheten är att ansvaret ligger på respektive sektorsmyndighet. Vi har också lagt ett ansvar på länsstyrelserna för samordningen av arbetet. Jag tror att det blir en mycket effektivare väg att gå för att få fram verkliga åtgärder och för att veta att det som behöver genomföras verkligen genomförs än att lägga detta på en särskild myndighet, till exempel på Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Däremot inträder i rena krissituationer en annan ordning. Också detta är förberett i det svenska systemet. Översvämningar är dock inte någonting helt nytt i . Vi har upplevt sådana tidigare, så i princip är det inte en förändring som det kommer att handla om. Vi kommer inte att drabbas av översvämningar av ett helt annat slag, men de kommer tätare. Därför är det viktigt att vi har en beredskap också för det. När det gäller kommunernas ansvar var huvudfråga till mig varför regeringen inte vill att kommunerna ska ta mer ansvar. Sanningen är att vi tydligt och klart har sagt att kommunerna ska ha ett ansvar. Vi har skärpt kraven i när det gäller att se till att ha en samhällsplanering och bebyggelseplanering som uppfyller kraven också i fråga om översvämningsrisker till följd av klimatförändringar. Dessutom finns det ett fastställt skadeståndsansvar, så det är inte så att kommunerna kan springa ifrån sitt ansvar. Däremot säger jag i interpellationssvaret att det är viktigare att kommunerna i verkligheten tar det ansvaret därför lagstiftningen. Det följs upp att de har tagit det ansvaret. Gör de inte det kommer de att ställas till skadeståndsansvar. Det här problemet skulle inte lösas bara genom förlängd preskriptionstid. är det väl bara när det gäller fråga att konstatera att det inte finns några gränser för hur hårt man kan skruva och försöka konstruera sina frågor för att i alla fall få en kärnkraftsdebatt här i kammaren. är det inte i första hand det som den här interpellationen handlar om. Jag kan väl bara konstatera att det är mycket enkelt: Också kärnkraftsbolagens ägare kommer att ställas inför frågan om ekonomin. Vi kommer inte att ha några statliga subventioner eller skattesubventioner till företagen. Den situationen skärps naturligtvis när nya förutsättningar gäller. När det gäller säkerheten finns det ingen som helst skillnad jämfört med vad som gällt. Det är mycket stränga säkerhetskrav som gäller, och myndigheterna följer noga upp detta. 13 (): Jag skulle vilja rekommendera att läsa Mariestads-Tidningen och att titta på bilderna där. Sandstranden är borta i ett nytt förslag. Det är tyvärr inte så att alla kommuner tar det ansvar som jag och, antar jag, också vill att de ska ta. Det är så attraktivt att bygga i vattenläge, och det är så attraktivt att försöka locka till sig nya skatteintäkter till kommunerna att det långsiktiga ansvaret tyvärr fallerar inte på alla håll men på många håll. Klimat- och sårbarhetsutredningen hade verkligen på fötterna när de föreslog att man skulle förlänga preskriptionstiden. När det gäller sektorsansvar i länsstyrelser vill jag att alla ska ta ansvar. Men ibland måste någon ta huvudansvaret för att enskilda inte ska trilla emellan. Jag kan ta exemplet med avvattning av . Det skulle antagligen behövas en ny tunnel eller en kanal för avvattning av mot . Vilken myndighet tar ansvar för det? Jag har ställt den frågan upprepade gånger här i och blivit hänvisad till jättemånga. Jag kan se att regeringen anslår 20 miljoner under utgiftsområde 6 Försvar. Men i Klimat- och sårbarhetsutredningens delbetänkande menar man att en sådan här tunnel eller en kanal, om den ska byggas, kostar någonstans mellan 3,5 och 4,6 miljarder. Vem tar ansvar för det? I klimatpropositionen säger man att man återkommer när man ska fastställa infrastrukturplanerna . Men det är i så fall utgiftsområde 22. Inte ens regeringen har klargjort vem som tar ansvar för avvattning av . En annan ansvarsfråga: Vem har ansvar för det kunskapsunderlag vi behöver när det gäller konsekvenserna av det förändrade klimatet? Jag har frågat varför ni pekar ut SLU som ansvarig för miljöanalys. är annars den statliga myndighet som ska svara för kunskapsinsamlingen på det här området. Jag har fått till svar att SLU har fått ytterligare resurser och ett utpekat arbetsområde. Varför ska inte ha det ansvaret? Av vilken anledning vet regeringen på förhand att SLU är den som är bäst skickad att svara på frågor som har? Enligt mina uppgifter om vad som framkom på seminarium är det inte alls självklart så, utan det finns många högskolor och universitet som kan hjälpa till med att ta fram det underlag som behövs för att ska kunna följa upp miljöanalysen. Jag skulle vilja veta vem som ska ha huvudansvaret för till exempel avvattningen av . Var finns anslagen? Vilken myndighet är det som ska ta ansvaret? Jag har inte fått något svar. Vad ska den enskilde säga om det har gått när det svämmar över? Försäkringsbolagen kan rimligen säga: Det här är ingen oväntad händelse, vi ersätter inte dig som enskild. Kommunen säger: Det har gått beslut. Preskriptionstiden är ute, vi har inget ansvar. Ska de enskilda vända sig till statsministern? Vem ska de vända sig till? Rimligen måste den som fattar beslutet ta ansvar, och räcker inte för att ta ansvar gentemot den enskilde för konsekvenserna av ett förändrat klimat. 14 (): Jag ber om ursäkt om jag förde in ett vidare perspektiv än själva frågeställningen, men jag utgick från ministerns svar. Där står det: Det ska inte råda något tvivel om att kommunerna har ett avgörande ansvar när det gäller bebyggelsens lokalisering och att man ska ta hänsyn till de olika riskerna. Då tänkte jag att vi har riksintressen där det faktiskt inte är kommunen som fattar beslut. Det står vidare: Kommunen kan drabbas av skadestånd om den brister i sin myndighetsutövning. Vid installationer som har riksintresse, till exempel kärnkraftverk, ligger besluten på statlig nivå. Jag tycker att det ändå ligger inom ramen för ministerns svar att ställa följdfrågor med anledning av den information som ges. Jag noterade att ministern tycker att riskerna med anledning av klimatförändringarna är en icke-fråga. Det är märkligt att komma från en minister som i andra sammanhang anser sig vara den som för klimatkampen på frontlinjen. Ministern säger också i sin kommentar att vi kommer att vara de med de minsta problemen. Jag tycker inte att det är ett argument i det här sammanhanget. Var någonstans de minsta problemen kommer att ligga och på vilken nivå beror på var vi i slutändan hamnar. Har vi klarat tvågradersmålet eller inte? Gör vi inte det vet vi väldigt lite egentligen om vad som kommer att hända. Jag skulle gärna se att ministern lade mer krut på att uppdatera den information som finns i Klimat- och sårbarhetsutredningen kontinuerligt så att vi får den i den takt det är möjligt. Jag vet att det tar tid att samla ihop information. Vår energiförsörjning är väldigt viktig, det är inte någon icke-fråga. Då är det väsentligt huruvida våra kärnkraftverk kan fungera eller inte, om vi nu har en regering som vill att de ska finnas kvar. 15 Miljöminister (): Först till när det gäller kommunerna: Jag tycker att jag klart och tydligt angav att vi har skärpt kraven i lagstiftningen. Det är nya krav som gäller i . Det innebär att kommunerna ska ta hänsyn till förändrade klimatförutsättningar i sin planering. Det finns ett skadeståndsansvar som gäller också mot en enskild. Det enda jag har hänvisat till är att man inte kommer att lösa problemet genom att förlänga preskriptionstiden. Jag tycker egentligen inte att har beskrivit någonting som säger emot det. Jag håller helt med om att det självklart finns situationer där någon måste ta huvudansvaret. Det gäller delvis det långsiktiga förebyggande arbetet. Där är det länsstyrelsernas ansvar att samordna insatserna. Det är just för att vi ska se till att sektorsmyndigheterna tar ansvaret, genomför arbetet i verkligheten och att anpassningsåtgärderna verkligen genomförs förebyggande. Det är det stora arbetet. Ju mer förebyggande vi arbetar, desto mindre risk att det är enskilda krissituationer som måste hanteras. Är det enskilda krissituationer som hanteras finns det ett särskilt myndighetsansvar för det. Avtappning av , som tar upp, är självklart en så stor fråga att den inte skulle kunna hanteras av en krismyndighet. Det är en mycket större fråga. Där är nu det första steget att ta fram mer kunskap. Det finns olika tänkbara alternativ. Ett är att förstärka utloppet genom och på så sätt öka flödet. Där ligger nu ett uppdrag på SGI att genomföra ytterligare kartering av ras- och skredrisker och bedöma förutsättningarna. Ett annat alternativ är att bygga en kanal eller en tunnel som mynnar ut i . Det skulle, precis som säger, jämförelsevis vara en mycket dyrare åtgärd. Den kan senare visa sig vara nödvändig. Det är därför vi i nästa etapp efter Klimat- och sårbarhetsutredningen genomför ett omfattande arbete för att bedöma förutsättningarna och få tillräcklig kunskap för att också kunna ta besluten. Det är precis den processen som pågår. konstaterar jag igen när det gäller frågor att de fortsätter att vara oerhört skruvade för att ge någon liten legitimitet för den här debatten. säger att jag inte talade tillräckligt om riksintressen i mitt interpellationssvar. Nej, det berodde på att interpellationen handlar om kommunernas ansvar. Det var det frågan gällde, och det är den jag svarade på. Det är alldeles självklart att staten har ett ansvar för kärnkraften. Det förändras inte i och med klimatet. Det ligger fortfarande ett mycket högt säkerhetskrav där. Det är som har ansvaret att följa detta, och det sker. Allra sist när det gäller anpassningsfrågorna har förhållandevis mycket mindre problem än många av de länder som kommer att drabbas allra värst i u-världen. Det var helt enkelt fråga om att framför allt påminna om att vi också när det gäller anpassningsåtgärder ska visa solidaritet med fattiga länder som kommer att drabbas mycket hårdare än vi. Det är sannerligen inte att förminska problemen utan att vara medveten om proportionerna i ett internationellt perspektiv. 16 (): Även om PBL är stärkt visar att kommunerna kring fortsätter att bevilja bygglov i lägen som kommer att bli översvämmade. Jag påstår inte att en förlängd preskriptionstid löser alla problemen, men åtminstone besinnar man sig antagligen innan man säger ja till att bygga när man vet att människor kommer att bli drabbade. Vem tar ansvaret? Men är det i som ska ta ansvar för avvattning av ? Jag vet att saker har gjorts, men jag tror att kunskapen är helt tydlig att det bara är frågan om när, inte om, man kommer att behöva en ny avvattning av . Är det så att det kanske vore bättre med en ny tunnel eller kanal, varför inte utreda det ? Varför utreder man först en förstärkning av , och sedan när man märker att okej, det kanske inte räcker, ska man ha det färdigt? Vi har nog inte . Jag tycker inte att det är att ta ansvar för den befolkning som bor längs . Varför inte utreda de två alternativen ? svarade inte på vilket departement det är Försvarsdepartementet, eller som har huvudansvar för att förbereda oss för de klimatförändringar vi inte kan förhindra. När det till exempel gäller det här med avvattning, vilket av departementens utgiftsområde är det? Jag hoppas också att få svar på varför inte ska fortsätta att få anslag och uppdrag när det gäller miljöanalys. Varför ska SLU ha det som huvudansvar och inte ? Jag känner inte till att det finns någon kritik mot som gör att man har anledning att ta det ansvaret ifrån dem. 17 Miljöminister (): Än en gång vill jag säga att jag tycker att det är viktiga frågor som tar upp. Det svar jag har gett visar också vilket brett arbete som sker i när det gäller att förbereda oss för den anpassning som kan behövas på grund av klimatförändringar. Vi kan konstatera att jämfört med de flesta andra länder har vi inte bara bättre förutsättningar. Vi har också genomfört ett bättre förberedelsearbete än de flesta andra länder. När det gäller frågorna tycker jag att det är lite modigt när använder som främsta sanningskälla. Däremot avvisar jag inte alls att det kan behövas andra förändringar av . Det är en av de frågor som vi nu arbetar med inför de mer omfattande förändringar av som vi kommer att föreslå . Det är ändå så att jag fortfarande inte har sett just preskriptionstiden som den viktiga lösningen. Jag konstaterar att inte heller är säker på att en kanal eller tunnel från verkligen skulle behövas. Och vi har redan startat ett kunskapsarbete. Det kan framöver mycket väl visa sig motiverat att starta ett utredningsarbete, men vi ser till att vi först får in en del kunskapsförutsättningar som får ligga till grund för bedömningen. När det gäller vilket departement som har huvudansvar konstaterar jag att det ansvar som ligger för klimat- och sårbarhetsfrågor är ett sektorsansvar som är fördelat först på olika myndigheter och också på departement. Precis i enlighet med den ordning som gäller för andra ansvarsfrågor finns det också här ett ansvar fördelat på departementen. har ett viktigt ansvar, och det tar vi. har vi inte på något sätt velat undanhålla uppgifter från , tvärtom. Det görs många viktiga insatser också där när det gäller miljödata. Men vi har sett att det är värdefullt att komplettera med kompetens och därmed knyta en del av arbetet närmare till forskning och akademi. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2008/09:452 om statens stöd till myggbekämpningen i området kring nedre 18 Miljöminister (): har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att staten ska fortsätta bidra ekonomiskt till myggbekämpningen i nedre Dalälvenområdet. Den tidvisa massförekomsten av myggor vid nedre är ett allvarligt problem för både människor och djur. Situationen är oacceptabel. Därför är jag angelägen om att bekämpningen av myggor kan fortsätta. och har genom kontakter med länsstyrelserna i de berörda länen fått besked om att det finns medel tillgängliga från tidigare beslut som kan användas för bekämpningen också denna säsong. Finansieringen av årets bekämpning ska därför inte vara något problem. Frågan om finansiering bereds inom . Regeringen har anslagit medel för forskning om myggbekämpningen via . Om ytterligare forskning behövs ska medel sökas hos de ansvariga forskningsfinansiärerna, främst eller för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, det vill säga Formas. Beslut om tillstånd för användningen av det biologiska bekämpningsmedel som används, BTI, fattas av Kemikalieinspektionen som bereder årets ansökan om bekämpning. När det gäller frågan om bekämpningen i naturskyddade områden är det en fråga för de berörda länsstyrelserna. Såväl miljödomstolen som har prövat denna fråga och beslutat att bekämpning kan ske även i naturskyddade områden. Problemen med myggor behöver begränsas i de berörda områdena. Jag är därför angelägen om att bekämpningen av en oanständig massförekomst av myggor kan fortsätta även . 19 (): Jag vill tacka miljöminister för svaret. Låt mig först få dra lite av upprinnelsen till interpellationen och de stora problem som man har vid nedre med den enorma, olidliga förekomsten av myggor och särskilt sticticus, den speciella myggan som inte surrar omkring som andra mygg utan som direkt går till attack och finns i så enorma mängder. besökte den framlidne socialdemokratiske miljöministern området och fann då att det här inte var rimligt. Bara som ett exempel vet jag att han reagerade väldigt starkt på dagisverksamheten där, och får barnen vistas inom myggnät. Det blir en massa problem, psykiska problem och problem för näringslivet. Den som inte har varit däruppe kan inte förstå det. Då är frågan: Varför blir det här en fråga för ? Man brukar säga att betydande myggproblem är det om det är 2 000 mygg per natt i en så kallad myggfälla. Är det 5 000 mygg per fälla och natt anses som det som ett mycket stort myggproblem. Vid 10 000 myggor per natt passeras gränsen för olidliga myggproblem. I området kring nedre uppmättes exempelvis 77 000 mygg i en enda myggfälla på . Det är nästan 40 gånger över gränsen för betydande myggproblem och 8 gånger över gränsen för olidliga myggproblem. Jag var själv däruppe kväll och träffade ortsbefolkningen och fick en rad vittnesbörd om hur det här slår mot dem och den oro som de har inför kommande säsong. säger miljöministern att frågan bereds, att man ska titta vidare på detta med inriktningen att myggbekämpningsprojektet ska fortsätta. Då vill jag ställa en fråga: När kan vi räkna med ett besked? Det här myggprojektet har ju pågått , och har tiden gått ut. En delegation därifrån var nere här och fick beskedet att det inte blir någon fortsättning på projektet. Det är viktigt att de som arbetar med det här får besked, och det måste de få . Annars kommer de att söka sig till andra arbeten. Det är alltså viktigt med ett klart besked. Om vi inte får besked , när kommer då beskedet om en fortsättning för projektet? Det är viktigt att framhålla att det här kan man göra någonting åt. Det finns ett medel, BTI, och det är ett naturligt bekämpningsmedel. Det finns i naturen. Och det visar sig genom den noggranna forskning som har gjorts, och som staten har stött, att det inte skadar djur och människor, men det skadar någonting och det är de här stickmyggen. Det är också ett medel som används i 1820 av länder. Mycket av turistnäringen i skulle vara nedstängd om det inte vore för myggbekämpningen. För att inte tala om, herr talman, hur det är i . I princip i hela använder man det här bekämpningsmedlet, och det har man gjort . Det här är ett problem som inte kommer att bli mindre med de växthuseffekter som vi kan se framför oss. Det är viktigt med ett klart besked om att myggbekämpningsprojektet får fortsätta och inte kommer att avslutas. 20 (): Det här är en otroligt viktig fråga, precis som sade. Jag har haft mycket kontakt med kommunalrådet uppe i , som ser det här som ett oerhört stort problem. Det är ett problem för befolkningen som bor i området. Det är stressrelaterat; man måste smörja in sina barn med myggmedel så fort de ska gå ut om de över huvud taget kan gå ut. Som förälder är man rädd för att de små barnen ska få sjukdomar via detta. Det är oerhört oroande. Som miljöministern vet gäller detta också näringslivet en hel del. Ett av problemen är, som jag har förstått det, att frågan dels hanteras av och näringslivssidan, dels av miljöministern och . Det är det som gör att det förmodligen är svårt att komma fram till en lösning på frågan det här har att göra med båda områdena. Näringslivsdelen är viktig. camping, till exempel, ligger i nära anslutning till området. Campingen har varit stängd beroende på att människor inte har velat vara där. Man har inte kunnat ligga ute och sola, och man har inte kunnat bo på campingen. Det här är ett oerhört vackert område, och detta betyder att näringsidkarna är oerhört bekymrade. De vill ha ett besked . Annars vill ingen arrendera campingen och öppna den igen, för det är omöjligt. Det gäller över huvud taget servicen på orten, som är beroende av att få ett besked. När det gäller själva området som sådant får man dubbla besked från Kemikalieinspektionen och om huruvida det ska sprutas eller inte och om det är farligt eller inte. Precis som miljöministern sade har Kemikalieinspektionen sagt att det ska vara möjligt att använda sig av det här medlet. Jag undrar nu hur man kan förvänta sig att det tar innan man får ett beslut. Det är precis som miljöministern sade; det räcker . Men hur man hanterar frågan beror på vilket långsiktigt besked man får.