prot · GX0945 · 2009-12-08 00:00:00 — Om endast de kommunala bostadsföretagen tog tag i detta och slog ut kostnaderna på sina hyresgäster medan de privata fastighetsägarna inte berördes skulle kontentan av det bli för jag antar att vill ha kvar allmännyttans hyresdominerande roll att medan de kommunala bostadsföretagen tvingades höja sina hyror för att fånga upp de kostnader som det innebär om vi samlar ihop alla människor som har betalningsanmärkningar i den typen av bostäder kunde de privata fastighetsägarna höja sina hyror enligt allmännyttans hyresdominerande roll och få en gratisvinst. Jag undrar om inte den här gången har hamnat i praktiska lösningar vid sidan av det som jag tror är grundläggande värderingar. 44 (): Tack för omtanken, ! Jag kan lugna dig med att du inte behöver vara ett dugg orolig för det. presenterar ett mycket långsökt resonemang. Det handlar inte om att vi vill införa förbättrade möjligheter för utsatta grupper att få en bostad som skulle vara hyresdrivande. Det är nästan absurt att påstå att det skulle behöva bli så. Hyresgarantierna är en bra början. Trots att hyresgarantierna är relativt okända och används i begränsad omfattning kan jag ge rätt i att de har varit relativt träffsäkra. De träffar till grupper med betalningsanmärkningar som annars inte skulle ha fått ett eget hyreskontrakt. Låt oss fortsätta på den vägen och göra hyresgarantierna mer kända och se till att kommunerna känner ett större ansvar för att den här gruppen får bostäder. Ta bort den byråkratiska detaljregel som hindrar människor att få hyreskontrakt på grund av betalningsanmärkningar. Det måste vara oerhört väsentligt att hjälpa till så att fler i den här gruppen får ett eget hyreskontrakt. Det är naturligtvis en detaljfråga i en social bostadspolitik som vi arbetar för, men detaljer är oerhört viktiga för att uppnå förändringar och ta små steg för att göra situationen mycket bättre för utsatta grupper. Det här är en grupp som vi känner ett oerhört starkt engagemang för. Vi får mycket stöd för att det är helt fel att de ställs utanför bostadsmarknaden. Det är ett ansvar som bostadsminister måste ta. 45 Statsrådet (): Jag är fullständigt övertygad om att och jag har samma målsättning. Vi vill se till att så många hushåll som möjligt får ett förstahandskontrakt och en egen bostad som man kan känna trygghet i. Vi har det gemensamt att vi tror att hyresgarantier som lämnas av kommunerna med statligt stöd är en bra modell. Den har ännu inte fått tillräcklig omfattning. Det som kallar för en byråkratisk detaljregel är inte något lagstiftat. Att privata, kommunala eller kooperativa företag det kan vara ett telefonföretag säger: Du har betalningsanmärkningar så du får inte något abonnemang hos oss förrän du har visat att du betalar dina räkningar, är ingenting som vi kan ändra lagstiftningsvägen. Det är en policy som finns hos olika företag, inklusive de kommunala företagen. En åtgärd som kan hjälpa till är att vi har fattat beslut om att ge en garanti för att personer som har betalningsanmärkningar kommer att betala sin hyra. Det tror jag är så långt vi kan komma. De förslag som och hans parti kommer med är inte realistiska att genomföra. Jag menar att de skulle få en kontraproduktiv effekt. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellationerna 2009/10:134 och 144 om likvärdig service i hela landet 46 Statsrådet (): och har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta mot bakgrund av de förslag som utredningen av lokal service i samverkan har lämnat i sitt slutbetänkande. har också frågat om jag avser att komma med något förslag till . Betänkandet, som heter Se medborgarna för bättre offentlig service, lämnades till mig av den särskilde utredaren . Betänkandet kommer att remissbehandlas. Först därefter kan regeringen i detalj ta ställning till hur den avser att gå vidare med de olika förslag som utredaren presenterat. När jag har sagt det vill jag dock understryka att inriktningen från regeringens sida är helt klar, nämligen att alla medborgare ska ha god tillgång till offentlig service. Detta har varit utgångspunkten för uppdrag, som varit inriktat på att bland annat förbättra den lokala servicen genom en ökad samverkan mellan de statliga myndigheterna och mellan stat och kommun. Utredaren har i en första etapp sett över samtjänstlagen som reglerar formerna för en sådan myndighetssamverkan. Som ett resultat av utredarens arbete har det skett förändringar i samtjänstlagen som gör det enklare att ingå avtal om samverkan och också ger möjligheter att samverka på flera områden. Gemensamma servicekontor inrättas nu i snabb takt runt om i landet. lämnade utredaren ett delbetänkande som angav en allmän inriktning för offentlig service i samverkan. Betänkandet omfattade principförslag om en framtida struktur för offentlig service och för den övergripande styrningen av serviceutvecklingen. Detta betänkande har remissbehandlats och de flesta remissinstanserna ställde sig bakom den allmänna inriktning som skisseras i betänkandet. , och Arbetsförmedlingen hade dock omfattande invändningar. I slutbetänkandet har utredaren ytterligare fördjupat sin analys och utvecklat och preciserat sina förslag. Regeringen analyserar den fortsatta inriktningen på arbetet med att utveckla lokal service i samverkan och tillgången till offentlig service för alla. Regeringen behöver ett bättre underlag för att göra en samlad bedömning av de förändringar som sker i myndigheternas sätt att tillhandahålla service. Den samverkan som inletts mellan myndigheter med behov av lokal service bör utvecklas. Det är dock för tidigt att nu ta ställning till hur en framtida servicestruktur ska utformas. För att kunna ge en god service i hela landet tror jag att vi måste vara öppna för att överväga nya och innovativa lösningar och lokala variationer. De statliga myndigheterna måste föra en dialog med kommunerna och vara öppna för samverkan. Slutligen måste understrykas att offentlig service självklart måste tillhandahållas via olika kanaler. Telefonitjänster och olika e-tjänster är förstahandsval för många människor. Men människor som av olika skäl har behov av personliga kontakter får inte lämnas utanför. Det är därför viktigt att ha en helhetssyn på hur den offentliga servicen via olika kanaler bör utvecklas. 47 (): Tack för svaret, statsrådet! På många håll i landet utarmas den statliga servicen. Kontor slås samman, antalet handläggare minskar, avståndet mellan myndigheter och medborgare ökar. Inom många myndigheter försvinner det förebyggande arbetet. Kraften går i stället åt till det mest akuta. Utredningen medborgarna för bättre offentlig service pekar på en verklighet som måste åtgärdas. Några enkla konstateranden som man kan göra när man har läst utredningen är att de mindre orterna och landsbygden har fått en sämre service. Även i de större städerna märks denna utveckling. Myndigheterna blir alltmer koncentrerade och specialiserade. Många upplever det svårare att få kontakt och service. I takt med hårdare rationaliseringskrav och hårdare press riktad mot exempelvis arbetslösa och sjuka förstärks många människors känsla av att inte tas emot på sina egna villkor och av att vara opersonligt och byråkratiskt hanterade i mötet med den aktuella myndigheten. Utredningens namn Se medborgarna för bättre offentlig service är bra valt. Medborgarna måste bli synliga för myndigheterna. Det är dags att perspektivet blir ett annat. Om dagens utveckling får fortsätta där myndigheter av de mest skilda slag i ökad grad lever sina egna liv kommer inte servicen till medborgarna att stå i centrum. I stället kommer centraliseringen och specialiseringen att fortsätta och gapet blir ännu större. Den logiska slutsatsen av utredarens förslag om servicecentrum i varje kommun är att det måste upprättas ett samhällskontrakt som innebär statlig grundservice i varje kommun och ett servicecentrum som ger en direkt kontakt med sådant som arbetsförmedling, försäkringskassa, skatteverk, polis, kronofogde etc. Det ska finnas en bemanning och en serviceinriktad öppettid som kan ge medborgarna den hjälp som behövs. Denna organisation ska utformas tillsammans med kommunen. Då vill jag också att det noteras att just samarbetet med kommunen är något som utredaren pekar på som viktigt. Men man noterar också att det är ovanligt förekommande. En utveckling av det slag som skisseras är möjlig om den politiska viljan finns. Men det kräver en kursändring och en insikt om att den statliga servicen runt om i landet inte på alla ställen fungerar som den ska. Myndigheterna klarar inte att ändra perspektiv och kurs av egen kraft. Det krävs att regering och riksdag tar ansvar för det och söker metoder för att man ska kunna få i gång det nödvändiga förändringsarbetet. Myndigheterna har svårigheter att hitta fungerande samarbete över sektorsgränserna. Det är inte den idyll som man säger, att det här skulle pågå i någon sorts automatisk process. Så ser det inte ut ute i verkligheten. Den offentliga servicen utvecklas enligt olika mönster. De olika myndigheterna sätter sin egen dagordning. Det här leder ofta till att svåra människoöden hamnar mellan stolarna. Den politiska styrningen är för svag, och det finns ingen enhetlig myndighetsstruktur över hela landet. Oavsett remissomgångar och det som ska ske: Är ministern beredd att använda direktiv i form av regleringsbrev för att förändra utvecklingen och komma någonvart? Om inte det hjälper, är ministern beredd att använda sig av lagstiftning för att vi ska komma vidare och göra någonting åt problemen? 48 (): Jag får tacka ministern för svaret. Jag kan börja med att instämma i princip i allt det som har tagit upp. Jag har läst en hel del i utredningen, inte precis allting, men det mesta av den. Det är en gedigen utredning. Den kommer med många konkreta förslag som jag skulle vilja ha kommentarer till här. Hur fort anser ministern att man kan dra i gång detta? Enligt mitt sätt att se har vi kommit till vägs ände när det gäller att utreda servicen på landsbygden. behövs det handling, inte bara ord utan också verkstad. Det har kommit en utredning från som ministern nämner när det gäller den särskilda debatt som begärde . Det har kommit en liten fjuttig skrivelse som jag inte tycker säger någonting. En skrivelse är ofta någonting där man talar om vad man har gjort. Men det är inte så mycket strategi för vad man ska göra framöver. Precis som har tagit upp har vi ett bekymmer när det gäller de statliga myndigheterna. De lever sitt eget liv, så att säga. De har samordnat sig och gjort vissa saker på en del ställen här i . Men tyvärr är det så att man ändå har centraliserat sig. Man fattas alltså på många orter i landet. Det går till ungefär så att det skickas ut ett pressmeddelande till kommunerna: Vi försvinner härifrån. Det är ungefär så man har blivit behandlad. Jag vill ställa en fråga med hänsyn till vad som kommer i utredningen, som vi från sida ställer oss bakom fullt och fast. Detta måste till för att vi ska ha en levande landsbygd. Kommer regeringen via direkta regleringsbrev och andra direktiv att se till att Arbetsförmedlingen, och även deltar i de övriga 170 kommunerna med servicekontor och tjänster som inte bara är informationsbroschyrer? Detta är viktiga frågor, som har visat engagemang för i olika debatter. Här har han chansen att visa på lite verkstad. Denna fråga är utredd om. har vi en utredning där vi har konkreta förslag på vad som ska göras. Jag vill upplysa dig om en sak i min kommun. Där aviserar polisen att man ska dra ned på servicen. I den här utredningen tar man också upp polisen. Här finns också SKL, som håller på med pilotprojekt. Det vore bra med en kommentar. Känner man till varandra över huvud taget? Det är viktigt att få i gång de här konkreta förslagen, så att inte mer service försvinner från landsbygden. Ministern nämner , generaldirektör för , som ser över hela den svenska myndighetsstrukturen. Hur långt har hon kommit? Det är saker som jag inte vet någonting om. 49 Statsrådet (): Först måste jag tacka för interpellationerna och det engagemang ni visar i denna viktiga fråga. Jag tror att det finns ett starkt engagemang ute i , i glesbygdsrörelsen, i de politiska partierna och hos alla som försöker överleva ute i Glesbygdssverige. Det finns också väldiga möjligheter att utnyttja den nya tekniken. Den nya så kallade e-förvaltningen skapar helt nya möjligheter till goda och bättre förutsättningar för människor att bo i hela landet och att också få medborgarservice där. När tar upp att människor upplever sig nedlåtande bemötta och att människan inte står i centrum för myndighetskontakter hoppas jag att detta verkligen är undantag. Men jag vill ändå säga att vi i denna regering jag har själv tagit ansvar för detta har satt i gång ett stort projekt för ett offentligt etos, en värdegrund för den statliga verksamheten. Det drar i gång . Vi kommer att utbilda 15 000 statliga chefer i frågor om värdegrund, bemötande av medborgarna och attityd till medborgarna. Det är oerhört viktiga saker som tar upp. Väldigt mycket sker. Det diskuteras ute på arbetsplatserna och i fackliga organisationer. Vi har mycket kontakter med de fackliga organisationerna på detta område. Det finns ett stort engagemang för att arbeta med värdegrundsfrågorna. frågar om jag är beredd att använda regleringsbrev och lagstiftning. Det viktiga nu kanske ändå är att säga att vi egentligen saknar en bra samlad bild av hur de statliga myndigheternas tillgänglighet och service ser ut i de olika delarna av landet. Även om varje myndighet har ansvar för sin serviceutveckling har regeringen alltid det övergripande ansvaret för alla ska ha en likvärdig tillgång till myndighetsservice. Här har vi länsstyrelserna, som har i uppgift att arbeta sektorsövergripande och följa tillståndet i länet och även samordna olika samhällsintressen och myndigheters insatser. Att följa denna utveckling av den offentliga servicen i länet ligger helt i linje med den uppgiften. Utredningen har föreslagit att länsstyrelsernas roll i detta avseende ska förtydligas. Detta är en fråga som vi nu får överväga i den fortsatta beredningen av utredningen. När det gäller frågan om en tydligare styrning av de olika myndigheternas serviceutveckling menar jag att vi först måste få en samlad bild av hur tillgången till service har förändrats . När vi väl har en sådan bild kan regeringen ge de styrsignaler som behövs till de berörda myndigheterna. Där får vi ett underlag från utredning. Men det behövs ytterligare en kartläggning av hur det ser ut. Dialogerna med kommunerna är otroligt viktig. Det är glädjande att Kommuner och Landsting, SKL, är en mycket aktiv part i arbetet tillsammans med den frivilliga sektorn, landsbygdsrörelsen, Hela ska leva och också kommersiella intressenter lanthandeln och lantbrevbärarna når väldigt många hushåll . Här finns nya möjligheter att ta till vara. utredning är en mycket bra grund för att arbeta vidare med detta. 50 (): eller är att betrakta som någon idyll. Jag har mött många människor som varit i kontakt med båda dessa verksamheter och som gett bilden av en nedlåtande, byråkratisk och opersonlig hantering. För mig framstår det här inte som bara något enstaka fall, utan upprepade gånger har det varit på nämnda sätt. Det hänger ihop med det ökade trycket och med de skärpta regelverk som man har för de här myndigheternas verksamhet ordnat med. Är det rimligt att Arbetsförmedlingens, polisens och öppettider i södra har minskat ? Svaret på frågan tycker jag är nej. Är det rimligt att det här sker utan samråd med kommunerna? Svaret på frågan är nej. Är det rimligt att detta sker utan några mer utvecklade tankar kring effekterna på hur servicen för allmänheten ska utvecklas och presenteras? Svaret på frågan är självklart nej. Ändå är det så det går till. Hårt pressade av olika rationaliseringskrav och regeringsdirektiv lever myndigheterna sitt eget liv. Lösningen på serviceproblemen brukar vara hänvisningar till hemsidor och Internet. Det är inget fel med det. Men verkligheten är sådan att två miljoner människor inte har tillgång till hemsidor och Internet. Också detta pekas det på i Högdahls utredning. Internet kan inte ersätta det personliga mötet. Många frågor och problem kan inte få sin lösning via detta, och många framför allt äldre personer känner ett stort främlingskap inför det här. Just hänvisningen till hemsidor eller Internet kan vara orsaken till att många människor med komplexa problem faller mellan stolarna. När en ny myndighetskultur ska skapas tycker jag att man ska peka på några saker: Ingen ska falla mellan stolarna. Ingen kommun ska lämnas i sticket. Det ska finnas en likvärdig och fungerande service runt om i hela landet. Det här är tre bra grundpelare. Men för att nå dit måste man på myndigheterna fundera på följande: Hur anpassar vi servicen efter medborgarnas behov, inte utifrån våra behov i vår egen inre organisation? Då krävs det regelverk, direktiv och riktlinjer som underlättar, inte försvårar, det hela. berörde länsstyrelsernas roll. Det är bra om de följer utvecklingen. Men jag tycker att man skulle ge länsstyrelserna en direkt ledande roll, att man skulle ge dem i uppgift att leda det förnyelsearbete där skapandet av lokala servicecentrum i varje kommun är en uppgift. Landshövdingarna kunde helt enkelt få sådana direktiv och samordna en sådan här verksamhet. Dessutom kunde detta vitalisera länsstyrelsernas arbete om de fick en ny, framtidsinriktad uppgift. Detta med samverkan mellan stat och kommun är intressant. Gränserna mellan en kommun och statlig sektor är ordentligt starka; det finns väldigt starka revir. Det är inte lätt att bryta upp och bryta sönder i det avseendet, så det krävs ett fördjupat samarbete för just samhällsnyttans skull, för att förbättra servicen till medborgarna. Däremot tror jag inte så mycket på den frivilliga processen när det gäller att få myndigheterna att samverka och att få in kommunerna i detta, utan det krävs ett övergripande djupare politiskt initiativ. vill vänta med besked när det gäller att använda sig av direktiv och lagstiftning. Men om man i en djupare mening vill bryta upp de här gränserna och lägga grunden för en ordentlig förnyelse kommer det det är i alla fall min uppfattning att krävas betydligt mer tydlighet och att man är beredd att använda de instrument som man har till sitt förfogande. 51 (): Minister säger att han måste få en samlad bild av hur myndighetsstrukturen i landet just nu ser ut. Jag kan bara beklaga att man inte har bättre koll på detta. Det finns tre myndigheter som lite grann har levt sitt eget liv. Jag tycker att du, , ska ta i med hårdhandskarna. Det finns regleringsbrev där det påvisas hur de ska jobba. Men de gör tydligen inte det de ska göra. Jag håller med . Bemötandet är i mångt och mycket inte bra. Man kan fråga sig: Vem är till för vem? Är medborgaren till för myndigheten, eller är myndigheten till för medborgaren? Jag vill tro att myndigheten ska vara en servicefunktion för våra medborgare, så det tycker jag att man bör lära sig. Frågan om samverkan mellan stat och kommun är en ödesfråga för om vi ska ha en levande landsbygd. Detta vet mycket väl. Vi vet hur det låter från företagare och våra medborgare om det inte finns en grundläggande service på landsbygden. Det har gjorts undersökningar av det som är viktigt för att man ska utveckla ett företag eller för att nya företag ska etableras. Det viktiga anses vara att det finns både en bra och en bra statlig service. Det är inget konstigt med det. , du säger också att det nu är för tidigt att ta ställning till den framtida servicestruktur som ska utformas. Men det kan inte vara för tidigt att nu ta ställning. Den statliga servicen och även mycket annat är ju snart helt borta på landsbygden. Också i storstädernas förorter håller saker på att hända. En möjlighet är att regeringen ger minst två kommuner i varje län chansen att redan med start pröva nya samordnade servicelösningar där de statliga servicegivarna måste delta vid planering och genomförande. , vad är det som hindrar dig att ge statens servicegivare sådana direktiv att det här arbetet snart kan komma i gång? Om vi ska vänta på en enhetlig modell som inte är anpassad till varje kommuns eller orts efterfrågan på service kan vi få vänta . Kanske finns då ingen statlig service kvar. Därmed kommer jag till min andra fråga, som är ganska väsentlig. Precis som jag sagt förut har vi kommit till vägs ände när det gäller att utreda servicen på landsbygden, så det gäller att handla . Jag har förut sett ett engagemang hos i de här frågorna och sett att man faktiskt har en ambition att göra någonting. För att inte allt mer ska försvinna från landsbygden vore det väl smakligt nu med ett svar om när propositionen i fråga kan tänkas komma. , du ska vara väldigt glad över att det är Högdahl som har utrett detta. Jag måste ge honom en stor eloge. Till den person som här sitter bredvid dig vill jag också säga vi hade ett samtal i att reservationen i fråga kan glömmas. 52 (): Man kan fråga sig vad en stockholmare som företräder intressen har att göra i en sådan här debatt. Men det finns väldigt goda skäl för det. Ett av mina tidigaste uppdrag inom Stockholmspolitiken var uppdraget som stadsdelsnämndsordförande i . var vi i med i nätverket landet ska leva. Av någon anledning blev jag skickad till en av nätverkets större konferenser. Jag konstaterade att glesbygden och hade väldigt många gemensamma punkter. Det handlade just om att både den kommersiella servicen och den offentliga servicen hade dragits ned och dragits ned. Låt mig bara säga en sak i detta sammanhang: har det i de områden jag bäst känner till och försvunnit 350 offentliga arbeten ifrån statliga och kommunala myndigheter. Jag tror faktiskt inte att det rör sig om någon landstingsmyndighet, men jag är lite osäker på det. Detta innebär naturligtvis inte bara att jobben försvinner, även om det är allvarligt nog, utan att det helt plötsligt blir så att det kafé eller den restaurang som har funnits där kanske försvinner eller klarar sig sämre. Butiker försvinner, och centrumbildningarna dör. Man kan inte bara stå bredvid och titta på, utan man måste göra någonting åt detta. Det är därför det är så viktigt. Man har lagt ned försäkringskassekontor, och man har lagt ned arbetsförmedlingar. Det man har gjort som har varit bra, vilket dock var ett lokalt initiativ av länspolismästaren i , är att man har försökt göra små kontor runt om ute i länet. Det har man gjort, och det har varit bra. Man har dock gjort mycket som har försämrat. Jag återkommer till varför det är så viktigt att koppla ihop storstadens förorter eller storstaden som sådan med glesbygden. Om vi inte gör det och inte har en samsyn på helheten kommer vi nämligen inte att klara målet. Vi kan inte ha en landsbygdspolitik och en storstadspolitik, utan vi måste se till att ha en politik som får att hänga ihop. Det är därför jag tycker att det är så viktigt att gå upp i denna debatt. När det gäller Arbetsförmedlingen, och , som väldigt många vänder sig till, säger man att många ärenden kan av via telefon och Internet. Det är sant, men jag måste upprepa det sade. Vi har ganska god täckning i när det gäller IT, men det är fortfarande lång väg att gå tills de flesta människor i har tillgång till en dator att utföra sina tjänster på. Vi som sitter här och har en tjänstedator och kanske en privat dator tar det för självklart att vi kan gå in och fixa våra ärenden, men det är inte självklart för alla. Sist måste jag fråga ministern: Hur har ministern för avsikt att hantera detta med Myndighetssverige och att hela landet ska leva? Jag måste ändå ifrågasätta att man säger sig vilja ha en samlad bild av myndighetsstrukturen. Hur kan en regering uttala detta? Är inte det att säga att regeringen inte har lyckats med sin politik? 53 Statsrådet (): Låt mig börja i den sista delen. Jag tror att vi vill samma saker, men regeringen har ett beredningsansvar.