prot · GX0928 · 2009-11-12 00:00:00 — Det kan hända att någon från Socialdemokraterna, nu finns ingen som då satt i det utskottet närvarande har fått annan information, men jag hörde dock aldrig ett ord om detta. Det är en bagatell i sammanhanget, men jag vill ändå nämna det. Däremot tycker jag inte att det är en bagatell hur man förhåller sig till skatteavtalen. är ingen lekstuga. Här fattar vi beslut som gäller alla invånare. Det gäller också den lag som vi nu ska stifta, genom ett internationellt avtal. Man får ibland acceptera avtal som man inte gillar fullt ut. Som jag sade, herr talman, satt jag i skatteutskottet även under den förra mandatperioden. Då hade vi bland annat att ta ställning till ett dansk-svenskt skatteavtal som dåvarande finansminister lade fram. Det är allmänt bekant att flera personer i den dåvarande , däribland jag, inte tyckte att det var ett bra skatteavtal. Det var inget bra skatteavtal, och jag menar att vi har fått rätt. Likväl avstyrktes de motioner som väckte även av mig för det hade varit sämre att inte ha något skatteavtal alls med . vill oppositionen försätta svenska folket i en situation som innebär avslag på det förslag som finns om avtal med och och öppna för uppenbar skatteflykt. Varenda svensk som läser avtalen kan i så fall, om olyckan är framme, åka till dessa öar och placera sina pengar där. Sedan hänger man upp detta på att vi möjligen kunde få en ytterligare förhandlingsframgång med och . Om oppositionen kan garantera det är jag förstås också med på att föreslå avslag på förslaget så att vi , eller den dag regeringen väljer, kan godkänna det hela. Men tror oppositionen verkligen att kommer att ingå ett nytt avtal? Om förslaget avslås kommer de inte att göra det. Det är precis som med det dansk-svenska skatteavtalet det är klart att danskarna inte vill ha något annat avtal. förhandlade fram avtalet. har några i den nuvarande regeringen förhandlat fram de här aktuella avtalen. Vi vill att förslaget avslås medan oppositionen vill öppna för uppenbar skatteflykt. Jag tycker att det finns anledning för oppositionen att tänka igenom ifall de ska rösta mot dessa avtal och bifalla reservationerna. I så fall öppnar de, om olyckan är framme, för en uppenbar skatteplanering, och det tror jag inte att de vill vara med om. Jag yrkar bifall till förslagen i betänkandena. 23 (): Jag ber att från sida få yrka bifall till utskottets förslag i betänkandena SkU4, SkU5, SkU6 och SkU7 i helhet och yrka avslag på reservationerna. Vi kristdemokrater anser att hederlighet är ett viktigt förhållningssätt. Det gäller även vid internationell skattekontroll. Vi är självfallet inte ensamma om att tycka det, utan den åsikten delar vi med samtliga riksdagspartier. Att handla utifrån en övertygelse om att göra rätt för sig i samhället och hålla sig till sanningen är det mest effektiva och mest grundläggande förhållningssättet för att få ett så litet skattesvinn som möjligt. Tillsammans med alla goda krafter vill vi medverka till att skapa en medborgaranda präglad av en gemensam hållning om att skattefusk är fel, och därmed värna om ett sunt skattesystem. vet vi att ingen av oss är fullkomlig. Ändå ska vi sträva mot hederligheten som ideal, ett ideal att aldrig släppa, vilket innebär gemensam och god hållning i samhället, för det gemensamma bästa. är ett land som åtminstone historiskt är känt för att vara hederligt och sjyst. Korruptionen har i vårt land hållits tillbaka, inte minst om man sätter in den i en internationell jämförelse. Vi svenskar har setts som arbetsamma, plikttrogna och samvetsgranna, och, skulle jag kanske vilja tillägga utan att sänka nivån på anförandet, också blåögda. Tilltro och förtroende gör att gemenskapen i samhället stärks. Det skapar tillit mellan människor. Tillit är grundläggande för ett gott samhälle. Tillit är grundläggande för en god samhällsmoral och för en god skattemoral. Det gäller såväl på det privata planet som på den gemensamma samhällsnivån. En av de viktigaste reformerna den nuvarande regeringen genomfört har varit att ta bort förmögenhetsskatten. Det var en godtycklig skatt, närmast frivillig, som gav ohyggligt lite i statsinkomst och drev kapital till skatteparadisen i en omfattning som är svår att försvara. lämnade av socialdemokratiskt styre. Dessa pengar behövs nu när vi ska återuppbygga landet ekonomiskt. Det är pengar vi behöver för att investera i näringsliv och i form av riskkapital i vårt . Naturligtvis räcker det inte med att ta bort en skatt och hoppas på att allt är frid och fröjd. Skattefusk kommer alltid att finnas i vårt samhälle och internationellt. Vi måste därför diskutera de principer som ligger till grund för beskattningen. Till att börja med är skatter inte ett självändamål och de kan inte bara motiveras utifrån sina syften eller sin funktion eller med att vi i största allmänhet behöver pengar till det gemensamma. Skatter och skattenivåer måste också utvärderas utifrån hur de drabbar människor och företag. Ett berättigat krav att ställa på de enskilda skatterna är att de är såväl begripliga som etiskt och skatterättsligt legitima. Utgångspunkten måste alltså vara inte bara skattenivån utan även skatternas funktionssätt för att vi långsiktigt ska kunna upprätthålla en legitimitet och ett förtroende hos medborgarna och skattebetalarna. Ett viktigt steg för att stärka skattesystemets legitimitet är att vi täpper till det hål som finns i lagrummet om informationsutbyte mellan länder för att effektivisera skattekontrollen. Inte minst gäller det de så kallade skatteparadisen, som är aktuella i det här fallet. har inom detta område gjort stora framsteg. Regeringens ambition att använda organisationens modell för informationsutbyte mellan och skatteparadis som , , och är i mitt och tycke ett alldeles utmärkt förslag och ett viktigt medel för skattekontroll. De invändningar oppositionen har mot regeringens förslag är inte oviktiga eller för den delen irrelevanta. Oppositionens uppgift är att driva på. Oppositionen vill i regel så fungerar en opposition ligga i framkant. Det ska oppositionen göra. Arbetet inom , både på organisationens sekretariat och även i som ett av medlemsländerna, är pågående och utvecklas . Dock menar vi kristdemokrater tillsammans med övriga allianspartier att om oppositionens förslag skulle gå igenom skulle det leda till att avtalet med försenades, vilket vi finner djupt olyckligt. Därför yrkar jag avslag på motionen. När det gäller kampen mot fusk och svartarbete delar vi kristdemokrater självklart tillsammans med övriga alliansen det engagemanget. Jag är glad att det även gäller oppositionen i dess helhet. Viktigt och glädjande att notera är den samstämmighet som råder över partigränserna i arbetet för att förhindra skattefusk. Det behövs en fortsatt kamp mot allt vad skattefusk och olagligt agerande heter. Med dagens riksdagsbeslut för jag räknar med att oppositionen inte vinner heller om informationsutbytesavtal och partiella skatteavtal med , , och tas flera viktiga steg i rätt riktning för det arbetet. Den globala finanskrisen har inte varit någon höjdare för vare sig svenskarna eller världens befolkning. Men i detta sammanhang, i kampen mot skatteparadis och skatteflykt, visar sig ändå finanskrisen ha lett fram till något positivt och mycket värdefullt. 24 (): Anledningen till att jag begärde ordet är att uppmanade mig att säga någonting om varför vi har lagt fram två motioner. har klarat ut vår ståndpunkt, så jag tänker inte gå in på det. Men det kan vara intressant för kammaren att känna till att när vi fick de här två propositionerna om och från regeringen begärde vi fram remissvar. De var hemligstämplade. När jag slutligen krävde av att få skriftligt intyg på att jag inte kan få ut remissvaren från , då fick jag dem. Jag studerade sedan remissvar. Det kan också vara intressant för kammaren att känna till att det som gäller är daterat . När det gäller är det daterat . Avtal tecknades i det ena fallet . Det har alltså legat på . är i båda fallen kritiskt mot de båda avtalen. Det har också tydligt talat om. Det är skälet till att vi anser att man skulle ha förhandlat om avtalen. Jag ska inte i övrigt gå in på själva sakfrågan, men vi har som parti i möjlighet att agera på regeringens proposition. Det är först då vi kan säga ja eller nej. Vi kan inte göra det . Det är naturligtvis det som vi använder oss av. När vi tycker att man inte har gjort ett bra jobb talar vi om det. Då lägger vi fram en motion och påtalar att regeringen borde ha gjort på ett annat sätt. Vi tyckte att det var viktigt att markera detta. Det har vi gjort i två fall. I övriga fall har vi lämnat särskilda yttranden, där vi också har kritiserat regeringen för att den inte gått längre. Men vi inser också att vi inte kan hålla på och votera om varje avtal. Vi har markerat detta för att göra vår inställning i själva sakfrågan tydlig för kammaren och . Det kan ändå inte vara så, , att vi inte har rätt att göra den tydliga markeringen från vår sida. Det här gör vi dessutom gemensamt med och , så en stor del av står bakom uppfattningen att regeringen kunde ha gjort avtalen bättre. 25 (): Jag vill tacka för att gick upp i egenskap av utskottets vice ordförande och klargjorde detta. Det är naturligtvis absolut inte alls på det sättet att jag vill förmena oppositionen rätten att lägga fram motioner och klargöra sin ståndpunkt. Tvärtom är det en plikt att göra detta. Det är bra att ni har gjort detta. Det tycker jag är klokt. När det däremot kommer till om man ska använda ett särskilt yttrande eller en reservation menar jag att ni har gått vilse . Om ni hade lagt fram ett särskilt yttrande med just dessa synpunkter hade ni uppnått samma syfte, nämligen att markera att ni har en avvikande åsikt, att avtalet borde ha varit utformat mer enligt OECD-reglerna. Det kan jag ha förståelse för. Förmodligen är det på det sättet att man inte har lyckats komma fram till detta i förhandlingarna. Frågan är en annan: Ska vi ha något skatteavtal alls eller inte? Den frågan måste ni ta ställning till nu också. Genom att ni har valt reservation i stället för särskilt yttrande och också har yrkat bifall till reservationen föreligger möjligheten att denna kammare genom ert agerande kanske inte så väl genomtänkt, om jag får uttrycka det så kan råka ut för malören att vi inte får något avtal därför att till exempel fyra ledamöter blir sittande i tunnelbanan eller någonting sådant och ni röstar igenom detta. Det är därför jag vill att vi ska gå tillbaka och ha ett nytt betänkande på den här punkten, så att vi inte riskerar att inte få något avtal alls, för det kan man inte garantera. Om ni lägger detta som ett särskilt yttrande tycker jag att det skulle vara väldigt klokt. Ni får fram exakt samma uppfattning och markering, men vi undviker den möjliga malören att inte få något avtal alls och att ni är öppna för skatteflykt. Det vill ni inte. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) 9 § Kontroll av postförsändelser Föredrogs skatteutskottets betänkande 2009/10:SkU8 Kontroll av postförsändelser (skr. 2009/10:8). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 12 §.) 10 § Tillämpningen av Lissabonfördraget i Föredrogs betänkande 2009/10:KU2 Tillämpningen av Lissabonfördraget i (framst. 2008/09:RS4). 26 (): När vi nu ska behandla betänkandet KU2 skulle man lite bildspråksmässigt kunna säga att vi efter en lång resa har kommit till vägs ände. brukar man säga att resan var det viktiga, inte målet. Här tror jag att det handlar lite grann om både och. Själva processen i sig, herr talman, tror jag har innehållit vissa mer- och plusvärden, även om den har varit lång. Det har till och från förts en livlig debatt om fördraget. Det har funnits lite olika uppfattningar, något som jag för min del inte ser som ett problem eller som något negativt utan tvärtom som en del i en fungerande demokrati. Få borde emellertid invända mot att samarbetet i stärks genom Lissabonfördraget. Det nu aktuella betänkandet handlar om vilka anpassningar i arbete med EU-frågor som måste göras med anledning av det nya fördraget. De förändringarna råder det stor enighet om, och inga reservationer finns. Trots det vill jag ändå redovisa några synpunkter och reflexioner om i första hand subsidiaritetsfrågan. I allt väsentligt utgör Lissabonfördraget en förbättring av parlamentens ställning i EU jämfört med situationen . Ett exempel på det är just hur subsidiaritetsprincipen ska tillämpas. För att förhindra att beslut fattas på nivåer där de inte hör hemma ska respektive fackutskott pröva om förslagen från EU verkligen hör hemma på den föreslagna beslutsnivån. Det är i sig klokt och okontroversiellt. Men från min utgångspunkt är det viktigt att prövningen inte bara blir en formsak, ett mål i sig eller en arena enbart för juridiken. Hanteringen av subsidiaritetsprincipen kan vara både ett mål och ett medel. Genom en god beslutsordning som vi föreslår i betänkandet öppnas förutsättningar för utskotten att få en kvalitativt bättre sakbehandling av ärendena. I de allra flesta fall blir besluten mer genomtänkta och bättre formulerade ju mer beslutsfattarna känner till den verklighet som besluten ska gripa in i. En del beslut ska fattas på hög nivå inom EU för att få önskade effekter. Åtgärder mot gränsöverskridande brottslighet eller miljöförstöring kan vara exempel på det. Andra beslut blir däremot utifrån den enskilde medborgarens perspektiv betydligt bättre ju längre ned i hierarkin besluten fattas. Jag vill med detta inlägg helt enkelt slå ett slag för att subsidiaritetsprincipen genom detta betänkande också ska leda till ett ökat medborgarperspektiv i den prövning som ska ske i utskotten. Med det medskicket yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. 27 (): Lissabonfördraget innebär att EU:s beslutsformer ändras. Det blir lättare att fatta beslut genom att krav på enhällighet framför allt på delar av det rättspolitiska området tas bort. I stället ska det räcka med en kvalificerad majoritet för att driva igenom förslagen. Att fatta politiska beslut ska dock inte alltid vara lätt. Därför tillkommer ett antal minoritetsskydd som har till uppgift att använda. ska till exempel tillsammans med ett antal andra nationella parlament kunna skicka tillbaka ett lagförslag om vi inte tycker att det hör hemma på EU-nivå. kan också lägga in ett veto om fattar beslut om göra fördragsändringar enligt det så kallade förenklade förfarandet. Ännu mer betydelsefulla än de verktyg som direkt förfogar över är kanske regeringens skyldighet att samråda med inför sina ställningstaganden. På det rättsliga området finns nu med Lissabonfördraget en nödbroms som med mandat kan använda sig av för att stoppa beslut som skulle urholka viktiga värden. Vissa påpekar att ord som vetorätt och nödbroms kan signalera att detta är skyddsmekanismer som finns men som egentligen inte är tänkta att användas. Den typ av nödbromsar som vi har omkring oss i vardagen på tåg och tunnelbanor brukar vara försedda med skyltar som säger att den som drar i nödbromsen riskerar åtal. Det gäller åtminstone om SJ inte anser att dina skäl att dra i nödbromsen är tunga nog. Den attityden bör vi inte ha till de skyddsmekanismer som införs i EU och som ersätter det krav på enhällighet som avskaffas på ett antal politikområden. Vi kan se redan nu vad som är på väg upp på dagordningen och som vi måste förhålla oss till. Det är statlig censur av webbplatser, avstängning av användare från Internet och en rad andra frågor som berör yttrande- och informationsfriheten inte minst i det digitala samhället. I samband med yttrandet om Stockholmsprogrammet uttalade följande: Tvingande bestämmelser med krav på att svenska myndigheter ska blockera eller ålägga Internetleverantörer att blockera webbsidor med visst innehåll är svårförenliga med informationsfriheten och den svenska tryck- och yttrandefrihetslagstiftningen. Dessa ord och liknande ord kommer få många tillfällen att upprepa. måste också vara beredd att aktivt använda de verktyg som ges i form av subsidiaritetsprövning, vetorätt och nödbromsar. Med det instämmer jag i bifallsyrkandet. 28 (): Det enhälliga betänkandet är bra, utredningen som låg bakom är bra liksom riksdagsstyrelsens förslag och behandling. Jag vill göra några reflexioner över hur dessa föreskrifter och processer kan verka. Låt mig få börja med hur jag ser på hur opinionen är om Europeiska unionen. Den är komplex. Som politiker tycker jag kanske att man kan säga så här: De allra flesta i identifierar sig politiskt med sitt land och inte med eller Europeiska unionen. Men i kriser av olika slag blir de flesta européer benägna att acceptera gemensamstatligt beslutsfattande genom EU. Det betyder successivt ökande gemenskapsstatligt engagemang, och stödet för medlemskap fortsätter i de flesta länder att vara ganska högt. Vi har just sett det förloppet exemplifierat i folkomröstningen på och i vad som har hänt i . Men valdeltagandet till hämmas av en olyckligt negativ syn på politik och politiker. Detsamma finns fast i lägre grad i valen i medlemsstaterna. Hur ska vi då hantera läget i EU:s institutioner med detta som utgångspunkt? Kommissionären har gjort stora ansträngningar och kommissionens ordförande likaså. Europeiska rådets möten väcker stort mediegenomslag i alla länder, tror jag. Men hur är då situationen och handlingsmöjligheter för och de nationella parlamenten? Det förs en debatt både i partigrupper och bland akademiker om de parlamentariska samarbets- och konfliktlinjerna framför allt för . En linje som företräds i sin akademiska inramning förs av . Han menar att det finns goda motiveringar för att förtydliga vänsterhöger-konflikten i och skapa mer av majoritetsstyre. Den socioekonomiska politiken kan drivas med centerhöger-majoritet. Men vissa frågor efter valet till , menar han, kan få mer av en centervänster-majoritet bakom sig. Frågan om synen på grad av fortsatt gemenskapsstatlighet är ändå en tvärgående faktor. Där har en stor majoritet av partigrupperna i samma hållning. Blir då slutsatsen mer av vänsterhöger-parlamentarism? Det är osäkert. En annan akademiker, , förefaller varna för att just synen på konkurrensen mellan det gemenskapsstatliga respektive medlemsstaterna kommer alltför mycket i centrum vid en skarpare majoritetsparlamentarism i . Detsamma gäller, menar jag, för medlemsstaternas egna parlamentariska förhållanden. Med kommer högercenter-regeringar att vara i stor majoritet i . Det betyder dominans i och i ministerråden. Det gäller och det gäller i kommissionen, där Barroso är vald. Men frågan för och de nationella parlamenten är om partierna känner att de har väljarnas uppdrag i ryggen för att driva en mer konkurrens- och konfliktfylld parlamentarisk strategi för innehållet i de olika saksektorerna av EU:s politik. För det kan tala att det kan mobilisera ett ökat väljarengagemang också i tider av mindre kriser. Mot det kan tala att mer av vänsterhöger-konflikter spiller över i konflikter om EU som princip. Särskilt, herr talman, i krisfria tider kan en parlamentarisk minoritet leda till ett ifrågasättande av graden av gemenskapsstatlighet både i och i ministerrådet. Jag skulle vilja säga att det kanske är så att ju mindre vi parlamentariker låter det gå till konflikter i EU kring vänsterhöger-axeln, som är dominerande i de europeiska staterna, desto mindre är risken för att vi får se sådana konflikter spridas in i frågan om konkurrensen mellan medlemsstater och gemenskapsstatlighet i unionen. Men den försiktigheten betingar vissa risker: en negativ syn på och kanske till och med på representativ demokrati generellt. I det huset är en utvecklad regim av snabb offentlighet i handlingar och göranden som gäller Europeiska unionen av största betydelse. En oavlåten strävan till offentlighet i de nationella parlamentariska processerna för EU-frågor är betydelsefull. Här kommer riksdag och nationella parlament i samverkan in. Det är här detta betänkande har sin plats, menar jag. Redan det nuvarande systemet med granskningar av grön- och vitböcker och med hela verksamhet är ett sätt för att hantera problematiken kring hård, tydlig blockparlamentarism eller ej i de Europarelaterade frågorna. Föreskriften, som den föreslås till riksdagsordningen 10 kap. 1 § och 3 §, att alla dokument ska komma till för granskning är betydelsefull. Den nya subsidiaritetsgranskningen, som har belysts här , liksom den särskilda granskningen av Europol och Eurojust är betydelsefull. Detsamma gäller de förtydligade förfarandena vid ändring av fördragen. Min syn är att det är svårt att se att vi kan och bör få en renodlad partiparlamentarisk situation i och kring Europeiska unionen. arbete vidgas , men det kanske inte är och de nationella parlamenten som formulerar politikförslagen. Kanske betyder detta förbättrad granskning, mer offentliggörande och mer tydliggörande i vad den politik som ska drivas i de europeiska institutionerna innebär. Min mening är att det räcker långt i demokratisk fördjupning. Därför kan de nationella parlamenten, inte minst riksdag, spela en mycket viktig roll för den demokratiska karaktären av Europeiska unionen. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkande. 29 (): Jag ber om ursäkt för att jag anslöt till debatten så sent. Jag var på möte i en helt annan del av . Det är mycket bredare och mer utsträckt än vad man kan tro! Debatten är också något kortare än vad man kunde tro. Egentligen är det synd att vi inte är fler som är samlade i den här kammaren denna ganska historiska dag. Vi har inte haft något särskilt brett och vitt riksdagshus i EU-frågor förut, men vi håller på att få det . Där ger Lissabonfördraget värdefulla verktyg. När jag kom in i den här kammaren, eller närmare bestämt i den förra, var EU-frågor någonting annat något för specialister och utrikespolitiker. Den demokratiska förankringen kunde på ganska goda grunder ifrågasättas . Det viktigaste med Lissabonfördraget är att vi riksdagsledamöter får mycket användbara verktyg för att just utöva parlamentarisk kontroll över vad EU gör och för att föra in EU-arbetet bland annat här i huset. Detta förbättrades redan i och med den nya riksdagsordningen och ännu mer nu i och med Lissabonfördraget. Vi ser till exempel en symbol för det här i kammaren, nämligen EU-flaggan. Men EU-politiken behöver bli vardag, och kan den bli det. Det finns mätningar som visar att det svenska förtroendet för EU är större . En så kallad eurobarometer som kom visar att vi är de som har allra högst tro på att man kan påverka EU. av svenskarna tror att vårt land kan påverka EU. Det är bara fransmännen som kommer i närheten av detta, och de har nog alltid trott det. Men för oss är siffran ganska ny. Vi har en mycket bred och folklig förankring för EU-samarbetet, och det är bra framför allt ur demokratisk synpunkt. Med Lissabonfördraget får detta tänder. Verktygen finns redan, men de används lite mer sporadiskt och frivilligt. Det varierar väldigt mycket. När , och jag sitter i precis inför ministerråden ser vi att engagemanget i fackutskottet ibland har varit mycket stort och ibland obefintligt. Det är fortfarande en bråkdel av ärendena som kommer upp för beslut i ministerrådet som har behandlats på någorlunda djup i fackutskotten. Detta måste nu ändras. Tills har det varit frivilligt. Trots att det står i riksdagsordningen att utskotten ska bevaka sina EU-frågor och trots att vi får listor över EU-frågor har det fått variera lite grann hur man gör. Med fördraget får vi på oss att pröva subsidiariteten. Jag hoppas att det också innebär att vi av den fristen ser till att titta ordentligt på alla lagstiftningsförslag när de kommer till respektive fackutskott. Hur ska man annars kunna fullgöra bevakningen? Åttaveckorsgränsen tillkom faktiskt på svenskt initiativ. Det var den socialdemokratiska ledamoten som föreslog det på ett så kallat Cosacmöte i . kanske kan vara lite kort, särskilt för oss som får vänta på svensk översättning.