prot · GW0997 · 2009-04-03 00:00:00 — När det gäller minskningen av utanförskapet med 30 00040 000 personer, som nämnde, ska man komma ihåg att över hälften av dem har varit borta från arbetsmarknaden , och mer än var tionde har varit borta . Det är grupper som normalt sett har haft en väldigt svag förankring på arbetsmarknaden och nog inte trott att de skulle ha möjlighet att komma tillbaka. Vi ska också komma ihåg att nystartsjobben är en rättighet, inte en åtgärd. Och det finns någonstans uppemot 200 000 personer som skulle vara berättigade till anställning genom ett nystartsjobb. Men ingen tvingar någon att ta ett nystartsjobb, utan det är som sagt en rättighet. Och uppfyller arbetsgivarna kriterierna har de rätt att få den nedsättning av arbetsgivaravgifter som det handlar om. I det fallet är ett nystartsjobb som vilket annat jobb som helst på svensk arbetsmarknad. Det är bara det att om kriterierna uppfylls avstår staten från att ta in arbetsgivaravgiften. Eftersom det är som vilket annat jobb som helst på svensk arbetsmarknad, bör regelverket också vara det som gäller för alla andra jobb på svensk arbetsmarknad, nämligen att det är parterna som tar ansvar för lönebildning och anställningsvillkor. Det är så det fungerar när det gäller alla andra jobb, och det är så det också bör fungera när det gäller nystartsjobben. 18 (): Det här är en definitionsfråga som vi måhända kan träta om lite grann. Är det verkligen att betrakta som ett vanligt jobb när man lastar in relativt mycket skattepengar i en åtgärd för att folk ska få jobb? Som jag sade tidigare tycker jag att det är en intressant diskussionsfråga. Naturligtvis kan inte någon tvingas att ta ett jobb, det är sant, men man måste inse vilken situation de här personerna sannolikt befinner sig i. A-kassan håller på att ta slut. Man är alltså tvungen att på något sätt ordna sin försörjning. Jag tycker att det är allvarligt att man då kan hamna i ett läge där man tar ett jobb där det inte finns fullgoda försäkringar. Jag tycker att det borde finnas rimliga krav på den här typen av åtgärder där staten med skattepengar går in och stöder en arbetsgivare eller en person för att han eller hon ska kunna få ett jobb. Man ska kunna vara säker på att man har samma försäkringar som finns på den övriga arbetsmarknaden. Sedan kan vi naturligtvis diskutera vem som ska se till att det fungerar, och uppenbarligen fungerar det inte överallt. Jag kan berätta en liten historia för arbetsmarknadsministern om en bekant till mig som tyvärr är död . Han var anställd på ett företag som inte hade en kollektivavtalad försäkring. Däremot hade de en försäkring via ett privat försäkringsbolag som motsvarade de rättigheter och villkor som man har via den kollektivavtalade försäkringen. Det här företaget gick i konkurs. En konkursförvaltare tog över företaget, men man kunde inte driva det vidare utan var tvungen att lägga ned företaget. missade man att betala in försäkringspremierna. Tack vare en uppmärksam handläggare lyckades man betala in premien i sista stund. blev min bekant allvarlig sjuk och avled tyvärr . Efteråt kunde vi konstatera att tack vare att man lyckades betala in försäkringspremien fick hans efterlevande ett, i mitt tycke, fullgott skydd. Hade man missat den här inbetalningen med någon dag hade den efterlevande fått ett skydd på . Om det hade varit en kollektivavtalad försäkring hade den här personen, och framför allt hans efterlevande, suttit trygg. Där fungerar det så att om arbetsgivaren slarvar med att betala in avgifterna finns det en fond som skyddar den som annars skulle råka illa ut. Det tycker jag är en väsentlig skillnad mellan dessa försäkringar. är betydligt tryggare och i många stycken ett bättre val för den anställde. Det tycker jag är någonting som man ska ha med sig i den här diskussionen. är bättre än den privata lösningen. kan jag konstatera att arbetsmarknadsministern i många stycken hyllar trygghetsavtalen. Det är de som ska lösa omställningen på arbetsmarknaden. De är uppenbarligen inte heller viktiga för dem som har nystartsjobb, eftersom man inte har kravet att de här försäkringarna ska finnas. Frågan är fortfarande om arbetsmarknadsministern på allvar tycker att det här är ett rimligt förhållande. 19 Arbetsmarknadsminister (): Jag kan bara återupprepa att nystartsjobben är vanliga jobb. Löner och lönebildning ser ut precis som för vilket annat jobb på arbetsmarknaden som helst. Man omfattas om lagen om anställningsskydd. Man kvalificerar sig för a-kassa och allt det där andra som vi andra gör som arbetar på svensk arbetsmarknad. Nystartsjobben är en rättighet, ingen skyldighet. Det är ingen anvisning. Det är en möjlighet, inte ett tvång. Löner, förmåner och annat förhandlas om och sköts av parterna enligt det som brukar vara god sed på arbetsmarknaden. Jag vill förstås att alla ska ha ett gott försäkringsskydd. Det får man genom att till exempel ha ett kollektivavtal. Men inte ens vill väl att vi ska ha en annan ordning än den ordning vi har på svensk arbetsmarknad , nämligen att kollektivavtal är någonting man förhandlar om, och det är frivilligt. Alternativet är att vi har allmängiltigförklaring, som man har i en del andra länder, men där har vi också sett hur anslutningsgraden till facken har sjunkit väldigt kraftigt därför att det inte finns någon större mening att vara med. Frivillighet är bra. Det är det den svenska modellen bygger på. Det finns goda skäl att ha det på det sättet och att bevara den svenska modellen. Eftersom nystartsjobben är att betrakta som vilka andra jobb som helst bör detta också gälla nystartsjobben. 20 (): Min grundläggande inställning i den här frågan är trots allt att när staten går in med betydande subventioner i någon form av anställningsförhållande borde det rimligtvis vara en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Det kanske är där skiljelinjen går. säger man nu att det handlar om lön. Det är lönen som fortfarande ska vara likvärdig med kollektivavtalen. Då blir en intressant fråga: Vad är lön? Enligt Arbetsdomstolen och borde faktiskt pensionsavtal och övriga avtalsförsäkringar anses som lön. Enligt den definition som Arbetsdomstolen och gör ska lön, vid tolkning av likabehandlingsprincipen, även innefatta pensionsförmåner, och pensioner är uppskjuten lön. Det är juridiskt klarlagt. I så fall blir det märkligt om Arbetsförmedlingen kan säga att det inte finns några krav på försäkringar när man anställer en nystartsjobbare. Enligt de här rättsliga definitionerna är de här avtalade försäkringarna att betrakta som lön. Min fråga är: Hur ställer sig arbetsmarknadsministern till det? Arbetsmarknadsministern har hävdat att kollektivavtalen är bra och inte ett problem. De är snarare ett stöd för svensk arbetsmarknad. Då borde det inte vara så svårt att ha krav på att det ska finnas kollektivavtal när staten går in och stöder arbetsgivare och arbetstagare. Är det så att ministern anser att kollektivavtalen är ett problem kan jag inte tycka annat än att arbetsmarknadsministern ibland pratar med kluven tunga. I ena stunden är de bra, och andra stunden är de ett problem. 21 Arbetsmarknadsminister (): Jag är övertygad om att och jag egentligen vill uppnå samma sak. Vi vill bevara den svenska modellen och vi vill ha frivillighet framför tvång när det gäller kollektivavtalen. Vi tycker att de är bra därför att de ger förutsägbarhet och ett skydd för den enskilde. Vi vill säkert också att fler av dem som har stått långt utanför länge ska ha en möjlighet att komma in. Då är det klart att man kan diskutera formerna för det. Nystartsjobben har gett 30 00040 000 personer som har varit borta länge från arbetsmarknaden möjlighet att komma in. Jag tycker att det är en bra åtgärd. Jag skulle naturligtvis vilja se att många fler kom in den vägen. Jag skulle också gärna se att många fler omfattades av kollektivavtal. Men vi skiljer oss åt lite grann när det gäller hur vi ska betrakta nystartsjobben och hur vi ska se till att så många som möjligt får ta del av dem. Min utgångspunkt är att nystartsjobben är en rättighet och ingen skyldighet. Det är ett jobb som vilket som helst på svensk arbetsmarknad. Det är bara så att staten avstår från arbetsgivaravgifter under en lika som den som personen har varit borta. På det sättet bör också lönebildningen och allt som sker runt omkring den skötas av parterna och inte av oss politiker. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2008/09:302 om privata tilläggsförsäkringar vid arbetslöshet 22 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att den generella välfärden ska behållas och vad jag avser att göra för att färre ska behöva ta tilläggsförsäkringar. anser att det är inkonsekvent att vidta åtgärder som ökar inkomstskillnaderna mellan dem som har ett arbete och de som inte har det och vara positivt inställd till tilläggsförsäkringar. Regeringen bedriver en politik som syftar till att det ska bli mer lönsamt att arbeta. Den viktigaste delen i denna politik är införandet av jobbskatteavdraget. Vi har också infört en nedtrappning av ersättningsnivåerna i arbetslöshetsförsäkringen. Genom att sänka ersättningsnivån successivt, i arbetslöshet, betonas arbetslöshetsförsäkringens roll som omställningsförsäkring. Forskningen visar att detta faktiskt leder till minskad jämviktsarbetslöshet. Jag håller inte med om att det finns en inkonsekvens mellan nivåsänkningar och tilläggsförsäkringar. Man måste skilja på ersättningsnivån och ersättningens tak. En nivåsänkning får genomslag även för personer som har en tilläggsförsäkring eftersom försäkringar som ger högre ersättningsnivå räknas av mot arbetslöshetsersättningen. Tilläggsförsäkringar kan enbart kompensera för inkomster över taket i arbetslöshetsförsäkringen. Olika typer av kompletterande försäkringar vid arbetslöshet har blivit mer vanliga men förekom i stor utsträckning på den svenska arbetsmarknaden långt innan denna regering kom till makten. Jag ser inget problem med dessa försäkringar, och jag håller inte med om att förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen urholkar den generella välfärden. Då , som framställt interpellationen, anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav tredje vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 23 (): Tack för svaret, arbetsmarknadsministern! Regeringens arbetsmarknadspolitik misslyckas på alla punkter. Oavsett vart man sig i världen vänder konstaterar man att den här politiken inte lyckas. Företrädare för ekonomkåren konstaterar att regeringen inte gör de satsningar som den borde göra för att få hjulen att rulla. Pratar man med företrädare för Arbetsförmedlingen, den myndighet som är satt utföra den här politiken, får man veta att de ger regeringens jobbpolitik underkänt. Det finns egentligen ingen, mer än möjligen arbetsmarknadsministern, som tycker att den här regeringens arbete har varit lyckat och gett resultat. Sedan regeringen tillträdde har arbetslösheten ökat, liksom varslen, och krisen ute i landet är total. Regeringen har egentligen inte gjort någonting, och de få åtgärder som man har vidtagit har varit dåliga, felaktiga och väldigt ofta inkonsekventa. En av de åtgärder som vi diskuterar i den här interpellationen kännetecknas just av att den är inkonsekvent. Regeringen har argumenterat, precis som framgår här i svaret, för att de två viktigaste punkterna i arbetsmarknadspolitiken har varit jobbskatteavdraget och försämringen av a-kassan. Man har hävdat att en viss nivå på a-kassan enligt någon sorts forskningsstöd som har varit väldigt dubiöst och som jag har efterfrågat och aldrig fått besked om skulle leda till att arbetslösheten sjönk. Om man nu tror det vilket man naturligtvis har rätt att göra, vi lever ju i ett land med trosfrihet må det vara hänt. Men om man ska vinna någon sorts förtroende i debatten måste man vara konsekvent i sin tro. Vi har ju stridit om alla de här sakerna , och arbetsmarknadsministern har då hållit fast vid sin linje, vilket jag har respekt för. Jag tror inte på att den här linjen leder dit arbetsmarknadsministern pekar, men jag har respekt för att arbetsmarknadsministern har den tron. Men man kan inte kritisera dem som inte inför tilläggsförsäkringar medan man applåderar och uppmuntrar dem som inför tilläggsförsäkringar eftersom det sätter hela den här politiken som visserligen är felaktig på spel. Här är arbetsmarknadsministern svaret skyldig. Vilken av de här politiska signalerna är det som leder till en lägre arbetslöshet? Vilka av de här politiska signalerna är det som leder framåt och är ett stöd i den här krisen? Är det de tak och ersättningsnivåer som arbetsmarknadsministern har presenterat i sina olika propositioner som har röstats igenom här i mot vår vilja eftersom vi inte tror på det, eller är det de nivåer som uppstår när man tilläggsförsäkrar arbetslöshetsersättningen? Vilken av de här nivåerna är det som gäller? Där är arbetsmarknadsministern svaret skyldig. Det finns en jättestor inkonsekvens inbyggd i hela det här svaret. Även om man skiljer på ersättningsnivåer och ersättningens tak, som det står, är tilläggsförsäkringen till för att kompensera inkomster över taket. Då blir frågan : Vad anser arbetsmarknadsministern om taket? Är det fel, eftersom det är bra när man försäkrar bort det? I så fall, om den politik som arbetsmarknadsministern står för är felaktig, skulle arbetsmarknadsministern kunna ändra på det taket. Det skulle jag vilja ha svar på. 24 Arbetsmarknadsminister (): går som vanligt långt ifrån själva interpellationen och gör ett generalangrepp på regeringen och arbetsmarknadspolitiken, men det är naturligtvis berättigad att göra. Vi har ju diskuterat våra meningsskiljaktigheter, och jag vet att Socialdemokraterna återigen alltid, alltid, alltid ägnar sig åt ersättningar, a-kassa och andra saker och är totalt blinda när det gäller att prata om jobben, var de nya jobben ska komma och de ersättningsjobb som ska komma efter den internationella finanskrisens härjningar på svensk arbetsmarknad. Det är lite sorgligt, tycker jag. Jag noterar att jobbrådslaget föreslår sänkta avgifter och höjt tak i a-kassan till en kostnad av . Det motsvarar ganska exakt det man får in på att fördubbla arbetsgivaravgiften för unga. Det här tycker jag är illustrativt för skillnaderna oss emellan. Socialdemokraterna vill höja ersättningar, höja taket i a-kassan och göra det dubbelt så dyrt att ha ungdomar anställda. Det är väl ungefär svaret på fråga. Varför vill jag inte höja taket i a-kassan? Därför att vi hellre vill göra det billigare att anställa ungdomar än att höja taket i a-kassan som går att försäkra bort, vilket i princip samtliga , samtliga och hälften av visar. 25 (): fick jag tyvärr inte svar på min fråga, så jag ska försöka igen. Jag är enveten på den punkten. Återigen, vi socialdemokrater är för höjda ersättningar, höjda tak som arbetsmarknadsministern säger. Det är helt rätt; det är en korrekt beskrivning. Vi är för det. Men arbetsmarknadsministern säger att man inte vill höja taken för att det inte är bra. Då var min väldigt enkla fråga: Om man hävdar att det finns forskningsstöd för att en viss ersättningsnivå, ett visst tak, ger positiva effekter på arbetslösheten och det är den nivån som arbetsmarknadsministern har infört hur kan man då applådera och uppmuntra tilläggsförsäkringar som ändrar de nivåerna? Är det precis bara just hur den finansieras som är skillnaden alltså att om man finansierar ett högre tak via privata tilläggsförsäkringar får det ingen negativ påverkan på arbetsmarknaden? Om det är så ministern argumenterar är jag väldigt intresserad av att få se forskningen som stöder ett sådant påstående. när arbetsmarknadsministern har argumenterat i den här frågan har han stött sig på forskning som har pekat mot och gissningsvis har lett till detta och så vidare, och han har haft IFAU-rapporter, men de har inte tagit upp vem det är som finansierar eller hur en sådan försäkring finansieras. I stället är det själva nivån som sådan och taket som sådant som man hävdar har haft de här positiva arbetsmarknadspolitiska effekterna. Det är ett påstående som jag i och för sig gärna skulle debattera med arbetsmarknadsministern eftersom jag inte tror på det, men det är en annan sak som vi kan ta i en annan debatt. vill jag ha svar på vad det är för forskning där arbetsmarknadsministern finner stöd för sitt påstående att det är själva finansieringsformen för försäkringen som avgör om man kan ha taket eller ersättningsnivån på ett eller annat sätt. Det är arbetsmarknadsministerns uppgift att svara på den mycket enkla frågan och inte vika undan. Svara på frågan! Ett svar på frågan kan naturligtvis vara: Nej, det finns ingen sådan forskning. Vår politik bygger på lösan sand, och vi har ingen grund för de här påståendena och den är inkonsekvent. Det går självklart. Det är ett sätt att svara på den. Det andra sättet att svara på frågan är att lägga fram de forskningsrapporter som stöder tesen att själva finansieringsformen är det avgörande i hur försäkringen fungerar. Finns den forskningen, så varsågod! Då har arbetsmarknadsministern möjlighet att visa det här. Hur arbetsmarknadsministern nu svarar på det här avgör om mitt påstående att arbetsmarknadsministerns politik är inkonsekvent eller inte stämmer. Det är helt avgörande. har arbetsmarknadsministern möjlighet att se hur jag i mitt sista inlägg kommer att recensera arbetsmarknadspolitiken. Jag är ganska övertygad om hur det kommer att gå. Men varsågod, upp till bevis! 26 Arbetsmarknadsminister (): Med all respekt, , var det någon som begrep vad du sade? Jag bara konstaterar återigen att här står de två bilderna av politiken mot varandra. Det är en socialdemokrati som förlorade valet på jobbfrågan därför att man bara pratade ersättningar, ersättningar, ersättningar och aldrig någonsin pratade om hur de nya jobben ska komma till. Det vi nu debatterar är typexemplet på att Socialdemokraternas omprövning av jobbpolitiken är helt obefintlig. Jag vill inte höja taket i a-kassan därför att det kostar alldeles för mycket. Jag vill hellre använda skattemedel till insatser som ger bättre förutsättningar för nya jobb. Ingen vill väl att folk ska gå på a-kassa? Låt oss då diskutera hur de nya jobben ska komma till efter den internationella finanskrisens härjningar på svensk arbetsmarknad. Socialdemokraternas a-kasseslöseri kostar och finansieras med fördubblade arbetsgivaravgifter för unga. Ni ska göra det dubbelt så dyrt att anställa ungdomar för att folk med lite högre löner ska få mer ersättning när de inte jobbar. Man kanske inte får säga så i talarstolen, men jag tycker att hål i huvudet är ett rätt bra och betecknande begrepp. Jag går tillbaka till det som interpellationen handlar om. Det finns två frågor där. Den första är: Vad avser arbetsmarknadsministern att göra för att den generella välfärden ska behållas? Svaret är enkelt: Fler i arbete! Det är det enda sättet att se till att vi kan garantera någon som helst välfärd. Det handlar inte om ersättningar i a-kassan, utan det handlar naturligtvis om att fler jobbar och betalar skatt. Då ska man se till att göra det billigare och enklare att anställa och inte göra det mer lönsamt att inte arbeta. Den andra frågan är: Vad avser arbetsmarknadsministern att göra för att färre ska behöva teckna tilläggsförsäkringar? Då hänvisar jag till mitt ursprungssvar. Jag tycker inte att det är ett mål att färre ska ta tilläggsförsäkringar. Den som vill och har möjlighet till det genom kloka fackförbund som agerar i sina medlemmars intressen kan naturligtvis ha möjlighet att göra på det sättet. 27 (): Då kan vi snabbt konstatera att på den första frågan hävdar arbetsmarknadsministern att det ska vara fler i arbete, och där har man misslyckats. blir det bara färre och färre i arbete, och arbetslösheten ökar. Man lyckades inte under högkonjunkturen. Över 90 000 jobb missade man på grund av sin felaktiga politik, säger , och man misslyckas i lågkonjunkturen. Det säger alla inklusive de som är satta att sköta arbetsmarknadspolitiken vid Arbetsförmedlingen. De säger att arbetsmarknadsministerns politik är misslyckad och inte leder till att fler får jobb. Där har man alltså misslyckats. När vi kommer till den andra frågan är det så att arbetsmarknadsministern vill ha tilläggsförsäkringar, men han kan inte förklara vad man bygger den politiken på. Arbetsmarknadsministern misslyckades med att förklara, trots att jag ställde en enkel fråga två gånger, konsekvensen i en politik där man ena dagen säger att de här nivåerna och de här taken är det som leder till lägre arbetslöshet och hävdar att man har forskningsstöd för det, och säger att det är bra om man försäkrar bort de taken och de nivåerna och hävdar att man har vadå? Ja, ingenting! Det är alltså en politik som fullständigt bygger på lösan sand, som är inkonsekvent och som inte har något stöd. Arbetsmarknadsministern har tre möjligheter på sig att i sina repliker förklara vari det stödet i så fall skulle ligga, men lyckas inte. Arbetsmarknadsministern hävdar alltså här, utan någon som helst grund, att det är själva finansieringsformen i försäkringen som är den avgörande för vilka arbetsmarknadspolitiska effekter försäkringen får. Det är ett fullständigt bisarrt påstående om man nu får lov att använda lite starkare ord; det verkar som om ribban har höjts här . I vilket fall som helst: Arbetsmarknadspolitiken är inkonsekvent. Det finns inget forskningsstöd för den. Och oavsett hur slutrepliken nu kommer att låta kan vi konstatera att det är tomt prat. 28 Arbetsmarknadsminister (): Ja, jag ber om ursäkt om jag var lite för engagerad i mitt förra inlägg! Men det är alltid lika roligt att debattera med , för vi är båda två rätt engagerade personer. Jag skulle säga så här: Återigen ser vi, tycker jag, skillnaden oss emellan, nämligen i det faktum att och jag har haft jag vet inte hur många interpellationsdebatter. Är det 30? Det är något i den stilen. Och det är alltid lika trevligt och roligt. Men det handlar bara om en sak. Det handlar nämligen bara om ersättningar. Och det handlar aldrig om hur de nya jobben ska komma fram. Jag kan tycka att det , , skulle vara trevligt om du och jag kunde debattera vad det är för ersättningsjobb som ska komma när de gamla försvinner. vet vi att vi har recession, alltså ekonomisk tillbakagång, i av världens länder. Vi vet att svensk ekonomi är väldigt liten och öppen. Hälften av vår ekonomi är exportbaserad, och i verkstadsindustrin är siffran uppåt . Det är klart att vi inte kan vara immuna mot den enorma nedgången och finanskrisens härjningar på svensk arbetsmarknad. Det hade inte ni gjort heller, om ni hade suttit här. Då måste vi hantera detta, och vi måste se till att vi har möjligheter att ge förutsättningar för jobben framöver att komma tillbaka och växa när konjunkturen vänder. Då är det klart att några saker kan vi säkert vara överens om utbildningar och vad det nu kan vara som är bra insatser i de här tiderna. Men det som skiljer oss åt är vad vi vill använda skattebetalarnas pengar till. Jag menar att det är en väldigt bra idé att sänka kostnader för företag att anställa, att se till att folk har mer pengar kvar i plånboken med jobbskatteavdrag och annat, medan konsekvent bara pratar om a-kassa och ersättningsnivåer. Och på det sättet är intet nytt under solen. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2008/09:320 om rekryteringen av jobbcoacher 29 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig varför jag väntade så länge med att vidta åtgärder för att låta Arbetsförmedlingen använda pengarna som så väl behövdes till personalförstärkningar. Han har också frågat mig om de nya jobbcoachernas arbetsuppgifter skiljer sig från de vanliga coachernas eller förmedlarnas samt vilka åtgärder jag avser att vidta med anledning av Trygghetsfondens skarpa kritik.