prot · GX0942 · 2009-12-03 00:00:00 — Om kommunen inte tar fram egna medel blir det ingen satsning. Eller om det hela ska bli av krävs det att alla berörda kommuner ställer upp. Annars blir det inget av för någon. Alla lokala politiker vill bidra till bättre förbindelser, snabbare pendlingsmöjligheter och större arbetsmarknadsregioner för kommunens invånare. Vid etableringar och utbyggnad av nya stadsdelar är det en självklarhet att kommunen har ansvar att stå för de kostnader som följer med det. är det uppenbart att det finns direkta kommunala vinster som följer på investeringen, men det är inte rimligt att kommunernas skattemedel ska gå till investeringar i statliga vägar och järnvägar i stället för till förskolor och äldreboende. En annan reflexion, herr talman, gäller medlen i länsplanerna. De är av stor betydelse. Jag tror inte att jag överdriver om jag säger att det ägnas och kraft åt att de ska användas på bästa möjliga sätt. Det är svårt det vet vi att få resurserna att räcka till de behov som finns i landet. Inte är det lättare att möta behoven i respektive län. Det blir ännu svårare när länsplanerna ska räcka till alltmer. kan upp till en fjärdedel av resurserna gå åt till att finansiera statliga vägar och järnvägar. Sannolikt ska också ett driftbidrag till regional flygplats tas ur samma pott framöver. försöker regeringen hävda att det är historiskt stora satsningar som görs. Det är inte sant. Om vi tar hänsyn till ökade byggkostnader är det enkelt att konstatera att man inte får ut mer infrastruktur under kommande planperiod än under den snart avslutade. Dessutom föreslår Socialdemokraterna 40 miljarder mer än regeringen . Det skulle räcka ny modern dubbelspårig järnvägsräls. En annan felaktig bild som den borgerliga regeringen försöker sprida är att det finns ett underhållsberg som ska betas av. Vad betyder det egentligen? Jo, att det borde ha satsats mer på vägunderhåll . Ja, visst finns det behov. Det kan vi väl alla nicka ja till. Inom infrastrukturen är det svårt att mätta de behov som finns. Men vem säger att det finns ett underhållsberg förutom de regeringsföreträdare som ska äntra talarstolen? skrev på s. 10 i sin granskning av underhåll av belagda vägar : Utifrån tillgänglig information går det varken att styrka eller avfärda uppgifter om att kostnaden för det eftersatta underhållet är . Sedan kan man bläddra. Det är en ganska lång rapport. På s. 79 kan man läsa vidare: redovisar således bristfälliga underlag om kostnader för ordinarie och eftersatt underhåll till regeringen. erfar detta och har uttryckt att man inte litar på underlag. I brist på bättre data godtar emellertid uppgifter, vilka ligger till grund för de anslag som regeringen fastställer. Processen med att fastställa anslagsnivåer kan beskrivas som ett förhandlingsspel med prutmån mellan regeringen och . På s. 80 står det: bedömning är att underlag har betydande brister och inte ger en tillförlitlig bild av de samlade kostnaderna för att upprätthålla tillståndet på vägnätet. Det finns som jag sade ständiga behov av investeringar och förbättringsåtgärder. Resurserna är knappa och ska vägas mot mycket annat, och nya finansieringskällor anammas. Men begreppet underhållsberg är konstruerat för att passa en regering som brister i modet att på allvar ta tag i bristen när det gäller utbyggnad av spårkapaciteten. Den förra socialdemokratiska regeringens stora satsningar på järnväg före väg har länge kritiserats, inte minst av som är konsekventa i sin prioritering av vägar och motorvägsbyggande. Det är kritik som jag ser mycket positivt på och som jag är stolt över med tanke på att det knappast finns för många spår och för mycket kapacitet utan precis tvärtom. För den som dessutom är medveten om de pågående klimatförändringarna som i stor utsträckning härrör från just transportsektorn blir järnvägssatsningarna ännu mer betydelsefulla. Det är anledningen till att vi även framöver föreslår stora satsningar, mer än regeringen. En helt annan fråga som engagerar mig och många andra är trafiksäkerhet. dog 397 personer i trafiken. En fjärdedel av olyckorna beräknas vara alkoholrelaterade. besökte jag trafiksäkerhetens dag i och deltog tillsammans med polisen, räddningstjänsten, en organisation som heter MADD, Mothers Against Drunk Driving, och många fler. Det var som berörde och som jag ofta påminner mig om. Vi som var där fick lyssna till en mamma som berättade att hennes son skulle i väg på innebandyträning som vanligt. Men inget blev längre som vanligt. blev påkörd av en berusad förare och omkom. Med den bilden på näthinnan kan jag inte låta bli att fråga hur regeringen kan vara så njugg i sitt engagemang för alkolås. Jag undrar också varför NTF till varje pris ska tas ifrån sitt organisationsstöd i en takt som riskerar organisationens överlevnad. Det kan tyckas hårt att göra den jämförelsen, men trafikdöd är på riktigt. Trafiksäkerhet ska tas på stort allvar. Vi socialdemokrater vill att alkolås ska införas i alla nya personbilar samt i bussar och lastbilar i yrkesmässig trafik inom EU. Vi menar att ska ansöka om ett tillfälligt undantag för att få införa de reglerna . På så vis påskyndar vi också utvecklingen mot en EU-gemensam lagstiftning. Det är bara att beklaga att den borgerliga regeringen i sin budget inte gör som oppositionen och ger ett fortsatt stöd till en viktig aktör som NTF. Låt mig också säga några ord om trängselskatten. Det som i 2005/06:TU1 före valet kallade för biltullar och lite raljant beskrev som den dåvarande regeringens förslag för att hantera trängsel och köer har visat sig vara ett framgångsrikt förslag som det planeras för även i . Det är en intäkt som den borgerliga regeringen enbart använder för att finansiera vägprojekt, trots en folkomröstning som var tydlig med att intäkterna skulle gå till både vägar, järnvägar och kollektivtrafik. Den redovisning som regeringen gör av användningen av trängselskattepengarna är minst sagt undermålig. Jag vill gärna ha det sagt till protokollet och hoppas på en bättring framöver. Att som trafikutskott få aviserat en proposition med titeln på transportområdet är stort och spännande. Men när man sedan öppnar propositionen och inser att den i princip är helt utan substans och att debatten måste äga rum i samband med budgetdebatten tycker jag helt enkelt att det är dålig stil. Förslaget har väckt mycket uppmärksamhet inom hela transportsektorn. Jag gissar att det är rätt många som känner sig snuvade när de inte kommer att få ta del av en samlad, seriös och genomgripande debatt i frågan. Vi har inte reserverat oss mot själva sammanslagningen. Det är inte det som det handlar om. Men vi har flera synpunkter på hur regeringen har hanterat processen. Jag får nöja mig med att kort beröra området och därmed få det till protokollet. Som så mycket annat ska det gå fort. Utredaren får ont om tid. Direktiven till utredaren är låsta för att med säkerhet leda fram till den förändring som regeringen vill se. Utredarens förslag att förstärka för att åtminstone lite bättre möta upp en starkare myndighet och på så sätt möjliggöra styrning, insyn och demokratisk kontroll av svensk infrastrukturpolitik saknar vi i regeringens förslag. Att myndigheten ska effektivisera är fullt rimligt, men att räkna hem effektiviseringen på så kort sikt som ett eller ställer vi oss frågande till. Vi tycker att det är olyckligt att hela sammanslagningen ska göras som en ny åtgärdsplan ska sättas i sjön. Det är lite dålig tajmning. Det kan bli bra. Det kan också fortsätta att vara stuprör fast i en och samma myndighet, en myndighet som genom sin storlek och styrka försvårar insyn och demokratisk styrning. Vi hade önskat att regeringen hade givit lite uttryck för den typen av farhågor och varit vaksam på dem. Men tyvärr går inte det att läsa in någonstans. Låt mig avsluta med ett citat ur . Det är en artikel om infrastrukturministern som jag verkligen vill säga bitvis är bra under bältet när det gäller vad en journalist kan skriva. Men det är ett citat som är intressant, eftersom det något visar på regeringens självbild. Ministern säger: Jag har startat en process med möjlighet att satsa och utveckla höghastighetsbanor i . Om kommer man att konstatera att allt arbete började under alliansregeringen, under min period från 20062010. Vad är det början på? frågar jag mig. En fortsatt chockhöjning av banavgifter och i stället ransonering av spåren? Eller är det bara en början på att det är vägar som prioriteras framför utbyggnad av spårkapaciteten? Infrastrukturen är till för resenären, för den som pendlar till jobbet och för alla barn som är beroende av skolskjuts. Infrastrukturen är till för att knyta ihop vårt avlånga och glest befolkade land och för att vardagen helt enkelt ska funka. När privatiseringar, avregleringar och enkla poänger tar överhanden är det inte vi i oppositionen som är förlorare. Det är resenären. (Applåder) I detta anförande instämde () och (). 158 (): Om man ska försöka karakterisera av borgerlig politik på infrastrukturområdet kan man säga att trots det som brukar anföras från den borgerliga sidan har det satsats för lite och dessutom fel vad det gäller infrastruktur. Gång på gång har regeringen i olika skrifter, inte minst i budgetsammanhang, påpekat att man utifrån samhällsekonomisk analys har kommit fram till att man ska satsa mer på väg än på järnväg. är ni svaret skyldiga hur det ska kombineras med det som sägs på fina toppmöten, i EU-sammanhang, FN och så vidare, där ska gå i spetsen och leda omställningen till ett hållbart samhälle. Ingen lyckas förklara hur det ska gå till. En övertro på tekniska lösningar verkar vara det som ni har gemensamt. Men upp till bevis och visa hur det ska gå till! Ni övervältrar också kostnaden från det nationella ansvaret. Det som staten i vanliga fall brukar ta ansvar för säger ni att man ska betala ute i kommuner och regioner. I utskottsmajoritetens text ondgör man sig över förslag som går ut på att vi vill ha det system som har varit i de flesta ekonomier. För sådant som man konsumerar gör man avskrivningar. Man betalar av det . När man går och köper ett hus brukar väldigt få lägga upp den eller de miljoner som krävs . Man sprider ut kostnaden . Jag tror inte att någon anklagar de föräldrar som köpte ett hus på det sättet för att de vältrar över kostnaden på barnen och barnbarnen. Skulle man fullfölja det resonemang som borgerligheten har här skulle man inte behöva ha banker över huvud taget. Då jobbar man ihop sina pengar. Sedan köper man bilen eller huset, lägger spåret, bygger fabriken och så vidare. Det är ett mycket märkligt resonemang. Ni vältrar över kostnaden från stat till kommun. I andra sammanhang brukar ni vara måna om finansieringsprincipen och att det inte är meningen att man ska lägga ut en massa arbetsuppgifter och kostnader på kommuner, landsting och regioner. Då ska man skicka med pengar. Men så icke när det gäller infrastruktur. Då är ni nästan stolta över att säga att här ska det minsann medfinansieras för . tog av en ren tillfällighet ett beslut att av kommunens budget ska skickas för finansiering av . De pengarna hade verkligen behövts, kan jag säga, för att få bättre skola, vård och omsorg i kommunen med omnejd. Dessutom är man lika frejdig när det gäller att avreglera av ideologiska skäl, och man verkar inte ha några som helst problem med eller funderingar över vad det kan leda till, mer än att det blir avreglerat och någon annan får ta över verksamheter och ta hem eventuella vinster. Vad som händer med resenärer och andra verkar ni inte ha speciellt mycket att säga om. Ni har till och med i olika sammanhang uttryckt att det är väldigt osäkert vad det här kommer att leda till, och då tycker jag att man borde ta reda på eventuella konsekvenser innan man avreglerar. Men så gör ni inte, utan det är bara att avreglera. Det är den brända jordens taktik. I nästan varje proposition är det den typen av tänkande som gäller: Se till att ingen ny politik blir möjlig efter valet på det här området! Till detta kan man säga att ni dessutom går in för kraftigt höjda banavgifter, vilket inte kommer att gynna spårtrafiken. Dessutom har ni prioriterat bort jämställdhetsfrågorna inom transportsektorn och transportpolitiken. Med anledning av det senaste jag sade vill jag yrka bifall till reservation 1. När man läser betänkandet och Vänsterns reservation kan man få intryck av att Vänstern står för massiva neddragningar inom den här sektorn. Vad det egentligen ska läsas som är att vi vill finansiera den nödvändiga infrastrukturen på ett annat sätt, alltså mer långsiktigt via en investeringsbudget. Det leder till att vi kan sänka anslaget både på vägsidan och för . Men trots att vi gör de här kraftiga anslagsneddragningarna på drygt 9 miljarder inom väghållning och drygt 5 miljarder inom banhållningen gör vi alltså stora satsningar. Vi satsar till exempel mer på bärighet på vägsidan än vad regeringen gör. Det vi satsar mindre på är byggandet av helt nya vägar. En massa nya vägar kommer att leda till att det här underhållsberget som ni pratar om kommer att bli ännu större , eftersom det då kommer att finnas ännu mer vägar som ska repareras och underhållas. Vi satsar däremot mer på möjligheten att ta sig fram med andra färdmedel, till exempel cykel, på spår, med olika lösningar för busstrafiken och så vidare. Det här kan man göra sig lustig över, men är den borgerliga sidan svaret skyldig: Om ni menar allvar med det ni säger när ni sitter på toppmöte och menar att klimathotet är påtagligt ni har ju insett nu att det finns ett sådant hot är frågan hur det ska gå till om man nu vill avvärja det hotet. Kan vi då fortsätta köra mer bil med större motorer eller hur ska det gå till? Ska ni lösa allt med tekniska lösningar? Ni verkar i princip inte ha några forskare med er på den linjen. Jag säger inte att det är fel att satsa på nya tekniker. Självklart är det jättebra, men det löser inte själva grundproblematiken: att transportsektorn står för en så stor del av utsläppen. Vi måste minska dem. De kan inte bara plana ut, utan de måste minska i faktiska tal om det här ska fungera och om vi ska leva upp till de klimatmål vi har ställt upp. Det var de stora frågorna. Mindre frågor i kronor och ören räknat är att vi avsätter mer pengar inom sjöfarten, där vi vill att man åtgärdar små saker för riket men viktiga saker för dem som drabbas. Vi tycker till exempel att man när det nuvarande avtalet med löper ut ska börja se den vägen över till som en vanlig väg och inte som en färja. De som bor och vistas på ska ha samma möjligheter att ta sig till och från fastlandet som vem som helst som ska åka någonstans. De ska inte drabbas med överpriser för att de finns på en ö. Vi tycker också att det är tid att åtgärda sluss så att man faktiskt kan förbättra trafiken och även där säkerställa åtgärder som har med klimatet att göra, till exempel bättre utströmning av vatten som man kan reglera på ett fungerande sätt. Den här regeringen säger att den vill göra en massa saker, och så gör man det också. Och det är ju bra om man tycker att den politiken är bra. Tyvärr är det vissa saker man inte gör. Man står för ett systemöverskridande tänkande som innebär att man ska ändra systemet. Jag har full förståelse så ska det vara. Om man står för en annan politik ska man genomdriva den. Tyvärr missar man den största omställningen och den största möjligheten. I den ekonomiska kris vi har just nu med extremt låga räntor och många människor som går arbetslösa vore det ett gyllene tillfälle att ta tillfället i akt och dra i gång det vi har kallat för . Det innebär att man ser det här som en möjlighet. När vi nu pratar om klimatet är det att vi också gör någonting i verkligheten och drar i gång de investeringar som krävs, till exempel på spårsidan. Det kommer att sätta jättemånga människor i arbete och leda till bestående satsningar som vi kommer att ha nytta av långt in , och då kommer kommande barnbarn och barnbarnsbarn inte att säga att vi vältrar över problem och kostnader på dem, utan de kommer att säga att vi var framsynta politiker som tog de nödvändiga besluten . Jag ska avsluta med att säga något som även var inne på. Det tillhör tydligen regeringens restkompetens ett nytt begrepp att man kan bestämma om att trafikverken ska slås ihop. Det är inte så mycket man kan göra åt det, men det är lite trist att det står som en smärre förändring i budgetsammanhang. har inte någonting att anföra i sak. Jag kan säga att jag personligen tycker att detta är en av de absolut svåraste frågorna. Det finns massor av saker som är positiva om det här funkar och man kan få ett systemöverskridande tänkande, att det inte bara blir väg eller järnväg utan att man i varje enskilt fall tänker på vad som är det optimala just nu och att man kan ta klimathänsyn. Det finns också sådant som är negativt. När två stora myndigheter slås ihop kan man tänka sig att det är svårt att släppa de gamla reviren och fortsätter i gamla hjulspår eller järnvägsspår, om man vill. Den mesta kritiken mot detta är att man ska genomföra det så snart och så snabbt. Det är väldigt glädjande att den borgerliga sidan verkar vara helt övertygad om att det kommer att fungera smärtfritt. Det är en enormt stor åtgärd som kommer att ske mitt under en process när man ska ta fram och hantera den nationella infrastrukturpolitiken för . Är det verkligen bra tajmning? Varför är det så bråttom att genomföra det på ? Jag tror att det finns en ganska betydande intern kritik i alla verk och myndigheter som omfattas av detta. Det är bara att hoppas att det här slår väl ut. Om det inte gör det kommer det att bli katastrof, och det har vi inte råd med om vi ska kunna göra något åt klimatet. 159 (): Jag vill yrka bifall till reservation 1. Vi står här . På vilket sätt har det med den här diskussionen att göra? Jo, det har med den här diskussionen att göra såtillvida att för del härstammar av koldioxidutsläppen från trafiken. Här står vi ledamöter i riksdag och diskuterar budgeten , och vi diskuterar också kommande satsningar på vägar och järnvägar. De brukar fungera i 100 eller ibland kanske . Alltså har vi egentligen enorma möjligheter att fortsätta färden likt Titanic med hastighet och kurs mot isberget och en total undergång. Vi har också möjlighet att styra båten åt ett annat håll, för det är det vi kan göra om vi bestämmer oss för att satsa på kollektivtrafik i stället för på vägar. visade att det finns de som tror att det bara är att fortsätta som . De tänker att det kommer lite nya bränslen och så får vi elbilar, men det finns ingen anledning att ändra beteendet. Jag tror att det är fullständigt förödande att tänka på det sättet. Självklart ska vi ta all ny teknik i anspråk, men man får faktiskt också sansa sig och lyssna på experter och myndigheter. Man kan inte räkna hem vinster som är totalt orealistiska. Man måste ha på fötterna innan man påstår saker när det gäller hur snabbt man kan omvandla bilparken. Den helt säkra vägen som vi har alldeles tillräckligt med underlag för är att en fördubblad kollektivtrafik när det gäller persontrafikandelen minskar klimatpåverkan. Den goda finessen med att koncentrera sig på detta är att frånsett en minskad klimatpåverkan får vi också färre skador och olyckor i trafiken. Det ökar också jämställdheten, eftersom de som inte har tillgång till bil utan är beroende av kollektivtrafik i större utsträckning är kvinnor. Vi ser också till att minska luftföroreningarna i staden. Den kampanj som har satts i gång av Tågoperatörerna, , Svensk kollektivtrafik, Kommuner och Landsting och taxioperatörerna tycker jag att vi borde ha som ledstjärna när vi här i riksdag planerar trafiken. Vad är det då som karakteriserar regeringens politik? Man säger att av alla nya investeringar ska gå till väg. Vad finns det för underlag för ett sådant påstående? Är det någon myndighet som har föreslagit det? Finns det någon forskare som har föreslagit det? Nej, det är inte ens sakligt grundad politik. Man satsar också på att höja banavgifterna. Vad kommer det att leda till, allt annat oförändrat? Jo, det leder till högre biljettpriser. Kommer det att underlätta för människor att vilja ta ansvar för klimatet och åka kollektivt i stället för att ta bilen ? Det man gör åt trängseln på spåren är att skapa ännu mer trängsel. Man släpper in fler operatörer i stället för att bygga fler spår. Man borde göra precis tvärtom, skaffa fler spår. motion har ett alternativ där vi sätter klimatet och miljön i centrum. Vi menar att naturlagarna inte är förhandlingsbara. Vi kan inte ändra dem, utan vi måste ändra trafiken till den gräns som ekosystemen sätter för vårt beteende här på jordklotet. Det innebär att det vi vill satsa på för framtiden är höghastighetståg, och vi avsätter pengar för det. Vi avser att man ska sätta i gång att bygga. Jag har inte sett någon som helst avsiktsförklaring från i det avseendet. Hon pratar, men det finns inget bestämt uppdrag åt att planera för det här. Vi satsar på det undertrafikerade nätet. En del brukar kalla det för lågtrafikerat. Det är så att det inte bara behövs snabba tågtransporter utan alla delar av transporterna behövs, så att det blir ett finmaskigt nät över hela landet med lokal trafik, regional trafik, interregional trafik och trafik över nationsgränserna, om vi ska kunna transportera oss själva på ett bra sätt. Det innefattar också spårvagnar i städer. Jag har träffat kommunala företrädare för ett stort antal kommuner i som är i full gång med att planera för hur spårvagnstrafik ska kunna göra deras städer mer attraktiva och hur de ska kunna erbjuda kommuninvånarna bra kollektivtrafikresor. Det de säger samfällt är att ska vi kunna klara av det här behöver vi ha stöd genom medfinansiering av staten. Vad vore klokare än att vi använde en del av framtidens infrastrukturmedel för att underlätta så att de här städerna kan få sin spårvagnslinje på plats? Det vi också gör i är att vi lyssnar på Näringslivets Transportråd. Det kanske man spontant skulle tro inte var vår närmaste allierade, och det är det kanske inte i alla sammanhang heller, men när man tittar på deras remissvar när det gäller infrastrukturplanerna ser man att det har stora likheter med budgetmotion. Vi satsar på i . Vi satsar på att man lyfter upp det som fanns i Godstransportdelegationens förslag i så att näringslivet kan använda vägen till det som den passar bäst till och järnvägen och sjöfarten som en kombination och på det viset få effektiva transporter utan att ha väldigt många långa lastbilstransporter. Sammantaget är det med trafikpolitiken man visar om man menar allvar med klimatpolitiken eller inte. När åker runt i världen och säger att har klarat att minska klimatpåverkan och ändå ha en hyggligt fungerande ekonomi, vad är det han framhåller som exempel? Han framhåller som exempel att vi har koldioxidavgifter, att vi har haft en grön skatteväxling och att vi har trängselavgifter i städerna. Det är bra att han framhåller det, men man skulle också kunna säga att han klädsamt kunde konstatera att alla de här förändringarna röstade mot och bekämpade så mycket man kunde. För att vi igen ska få möjlighet att utveckla trafiken på ett sådant sätt att den inte skadar klimatet och att det leder till de allmänna samhälleliga mål som jag har räknat upp tidigare, trafiksäkerhet, jämställdhet och minskade klyftor i samhället, behövs det ett maktskifte . Det hoppas jag att väljarna ser till att genomföra. 160 (): Transportsektorns utveckling och effektivitet är väsentlig för landets förmåga att möta framtida utmaningar som rör klimat, miljö, sysselsättning och regional tillväxt. För att klara detta krävs en samlad politik och ett trafikslagsövergripande perspektiv och förhållningssätt, och det är detta som alliansregeringen åstadkommer.