prot · GW0969 · 2009-02-12 00:00:00 — Det är naturligtvis befängt att tro att EU skulle tvinga en egen företagare att ytterligare göda vårdmonopol. Det är snarare tvärtom, och fortsättning följer vad detta anbelangar. Konfiskation är ordet, och det har inget att göra med dålig skötsel av mottagningar. Det är ett led i kohandeln mellan partierna i alliansen och SKL. Hur ska jag slutligen hantera det här betänkandet? I den tystnad, i den totala tystnad från ansvariga för handläggandet av ärendet som rådde tills har jag ägnat mig åt mycket huvudbry. Tystnaden har alltså varit mot mig. Min motion fick till stånd en viss förbättring beträffande integritetsaspekten jag säger: Bra jobbat, Finn! All heder för det! men inte på långt när värnandet om den personliga integriteten. Allt mejlande från mig och en endagsprotest på i snömodden, när utskottet satt inne i värmen och justerade förslaget till betänkandet, ska ses som att jag kan gå genom eld och vatten för att värna mina patienters integritet. Något annat är uteslutet. Att dessutom vi på den nationella taxan får våra livsverk exproprierade av en borgerlig regering är ofattbart, oförståeligt, obegripligt och oförklarligt, herr talman, och har ännu inte sjunkit in i mitt medvetande. Eller så har denne alldeles rätt. Jag skulle naturligtvis, som biskop den som kan sin historia vet att det var 1517 här i kunna så att säga lappa mig ur situationen. hade ju, som bekant, med livet som insats inte mycket att välja på, stackarn. Att jag är besviken är ett understatement, och att mitt förtroende för socialministern och socialutskottet är kört i botten är ett faktum. Jag gick till val 2006 med parollen att göra sjukvården synlig i riksdag. Jag hade en flashig trottoarpratare med tjusiga bilder av mig själv med detta budskap och bedrev till och med personvalskampanj jag tror jag var den enda på Hamnplan i 2006 den dagen då höll sitt sommartal där. Men jag hade onekligen inte då räknat med den här utgången. Jag yrkar självklart bifall till min motion, men inser att den kommer att röstas ned. Det pratas, herr talman, understundom om politikerförakt. Detta blossar upp när vi inte lever och gör som vi lär. Vi går till val med löften och bedyrar att kämpa och slåss för något, men när vi stöter på patrull viker vi undan, tyvärr mången gång för den politiska karriärens skull. Jag vill inte bidra till detta utan i stället bättra på vårt anseende. Det är tunga och svåra beslut som man ska ta som politiker, men jag är övertygad om att foten måste sättas ned. Jag vill även fortsättningsvis kunna se mina patienter, läkarkolleger och sjukgymnaster i ögonen och mig själv. Och jag vill väldigt klart och tydligt deklarera att lojalitet inte är en envägshandling utan i högsta grad riktad åt flera håll. Jag vill helt enkelt ha lite heder kvar i kroppen. Jag har läst mycket innantill men vill tala lite fritt från hjärtat innan jag slutligen avslutar. Det som är så fascinerande med det här betänkandet är att vi är överens i stora stycken, men ni verkar ha missat det här sista, som det pratas så väl om, dessa 1 000 läkare och 1 500 sjukgymnaster. De går mot sotdöden, för vårdval ska ju införas i hela landet. Jag fattar, som jag har sagt tidigare, inte vad ni tänker på när ni genomför det. Varför kan man inte ha kvar den här valfriheten att själv få välja? Okej, jag vill gå upp i vårdvalssystem om jag tycker att det är så bra, eller så vill jag fortsätta, som doktor har gjort i så . Valfriheten den försvann bara. Varför har ni trollat bort den på något sätt? Som sagt: Ni är svaret skyldiga där. Jag kommer återigen till det här med integriteten. Hur länge ska vi ha den här debatten? hittade jag inne på rummet något från Datainspektionen. , stod det. Det var en sammanställning av olika saker. 20 olika cases var det tydligen som hade debatterats på något sätt. Att man nu sjösätter en sådan här lag, det förstår jag inte heller, och riktar jag mig även till den andra sidan. Det här är ju inte partipolitik, precis. Integritet är banne mig inte det, utan det är någonting som vi alla ska värna om. Det måste vi väl göra. Det är väl inget snack om det. Varför kan vi då inte hitta lösningar som verkligen ser till att när människor är i utsatta lägen och besöker sjukvården ska de känna sig trygga när de kommer dit? Jag ska inte upprepa allting, men jag kan inte få in i mitt huvud att ni har betett er på det här sättet. Det är tråkigt jättetråkigt. Jag yrkar bifall till min motion, och jag tänker rösta för den. Den ställs i kontraproposition mot oppositionens reservation. Där kommer jag att förlora så det stänker om det. Sedan går vi till huvudvotering, och jag kommer naturligtvis att avstå från att rösta i den, för jag kan ju inte rösta för en proposition som jag har väckt en motion mot. Det förstår vilken vanlig, intelligent människa som helst. Och det må vara mot min regering, men jag tycker att min regering inte har tänkt efter här. Som sagt: Det är många ärenden som ska behandlas, och det går snabbt undan, men jag skulle vilja ha lite mer eftertänksamhet, och framför allt skulle jag vilja bli tillfrågad i frågor som jag kan på mina fem fingrar. Jag har hållit på som läkare på nationella taxan, och ingen har frågat mig vad som är så bra med nationella taxan. Jag hade kunnat ge bra argument till varför det ska vara si eller så, och ni kanske hade bromsat er lite. Men jag tycker att det är dåligt, jättedåligt, av socialutskottet för att inte tala om , som jag har lobbat så mycket med. Mitt anförande närmar sig , och det är väl dags att runda av och säga tack för ordet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 6 §.) 5 § En ny betygsskala Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2008/09:UbU5 En ny betygsskala (prop. 2008/09:66). 73 (): För att få lugn och ro i skolan vill vi socialdemokrater ha en blocköverskridande politik när det gäller såväl skolan som betygssystemen, och vi är inte ensamma om det. , och , en organisation för elevråd, kräver detsamma. Anledningen till det är att vi drivs av en gemensam övertygelse om att skolan behöver långsiktigt hållbara reformer som är väl förankrade på riktigt bland dem som finns i skolan . socialdemokratiska regeringar har försökt hitta kompromisser över blockgränserna, och har just folkpartister och socialdemokrater gjort upp. Men även tidigare borgerliga regeringar har haft sådana ambitioner. försökte utforma en läroplan med bred politisk förankring, den läroplan som vi arbetar efter. Vi socialdemokrater gillar inte alltid den men ansåg att det var viktigt att kompromissa. Men så kom någonting nytt i svensk skolpolitik. Det var , som sätter konfrontationen som adelsmärke. Men det är inte konfrontation som vi behöver i skolan. Ju fler långsiktiga lösningar det går att finna, desto bättre är det för svensk skola. Skolan och barnen är för viktiga för att inte alla partier ska anstränga sig för att faktiskt komma överens. Ett barn som går i skolan kan där få uppleva fyra olika regeringar med helt olika skolpolitik, och det är inte rimligt. Vi borde kunna komma överens om skolans ramverk såsom gymnasieskolan, betygen och skollagen. Det kommer att finnas jag kan lova det åtskilligt annat beträffande innehållet att slåss om, men ramverket borde vi kunna komma överens om. Dessutom tycker vi att betygsfrågan borde behandlas i ett sammanhang. styckas den upp i olika förslag, och överskådligheten är lika med noll. För oss är betygen ett av många verktyg för att följa upp att eleverna nått kunskapsmålen. För oss är det också oerhört viktigt att de är målrelaterade, och därför säger vi nej till varje form av relativa betyg som bara syftar till att gradera och sortera elever inbördes. Vi reagerar också starkt mot ett parallellt betygssystem som införs för sjuåringar, åttaåringar och nioåringar. Vi införde skriftliga omdömen i samband med utvecklingsplanerna för att föräldrarna skulle få bra information om sina barns utveckling. Med alliansens förslag, eller rättare sagt införande, blir det möjligt att införa betyg från första klass. En liten sjuårig tjej eller kille kan nu stämplas som icke godkänd. För oss är det helt barockt. Om de borgerliga partierna inte lyssnar på oss socialdemokrater kan de väl lyssna på lärarorganisationerna och svenska folket som inte tycker att det här är bra. Dessutom har det inneburit en enorm administration i skolorna. Det har medfört så mycket administration och osäkerhet om hur det hela ska utformas att det folkpartistiska skolborgarrådet i varit tvungen att försöka samla och reda ut det för att hitta riktlinjer som ska gälla för de olika skolorna. Jag har senare hört att skolpolitiska talesperson inte tycker att det är bra eftersom detta ska utformas i skolorna. Så var det med det. Vi socialdemokrater säger ja till betyg från årskurs 6. Vi accepterar också att ytterligare betygssteg införs. Vid sidan av nuvarande betygssystem har det nämligen utvecklats ett informellt mellansteg i betygsskalan, och elever, föräldrar och lärare måste få veta vad som gäller. Det förslag som vi behandlar föranleder emellertid vissa frågor, bland annat vad betyget Icke godkänd eller streck innebär för den skola som har gett det betyget. Blir skolan i och med detta skyldig att sätta in resurser för att se till att eleven når nivån för godkänd? För barnen i råder skolplikt, och då måste också skolans skyldigheter klargöras. Varje barn måste få erforderliga kunskaper. Hur säkerställs det i och med den nya betygsskalan? En annan viktig fråga är att endast betygsstegen A, C och E kommer att ha nationellt fastställda betygskriterier. För de mellanliggande stegen ska i stället en sammanvägd bedömning göras. Vi avvisar detta förslag eftersom det är viktigt att varje betygssteg har ett nationellt fastställt kriterium för att skapa säkra och likvärdiga förhållanden för elever och lärare. Det finns med nuvarande system stor risk för att det blir problem för de lärare som sätter betyg när det inte finns några nationella kriterier. Det borde vara tydligt för alla vad som gäller. Vi anser också att det måste slås fast att lärarna och de blivande lärarna ges utbildning om det nya betygssystemets mål och innebörd och hur den praktiska betygssättningen ska gå till. Vi socialdemokrater tycker att det är bra med uppföljning och utvärdering. Det är inte där den stora skiljelinjen i svensk skolpolitik går. Den går på en helt annan nivå. Jag har aldrig hört de borgerliga företrädarna prata om barn och lusten att lära, om motivation, om att få barn att växa och utvecklas efter sin fulla potential. I stället handlar det enbart om avstängning, kvarsittning, polishämtning av skolkare, vattentäta skott mellan teoretiska och praktiska utbildningar, tidiga val och ingen chans till återkommande utbildning. Det skolpolitiken handlar om är att man ska få en chans till, en chans till och ytterligare en chans till. Men då måste det sättas in resurser. Vi måste våga investera i våra barn. En skola där man inte sätter in tillräckligt med resurser utan bara konstaterar att eleven är icke godkänd, att inte når upp till målen, innebär endast sortering. Vi måste sätta in ytterligare resurser i skolan. Låt oss komma överens om det. Låt oss framför allt komma överens om det nu när det är kris i och lärare i våra kommuner snart kommer att avskedas på löpande band. Vi säger att lärare gör skillnad. Det behövs lärare för att fånga upp de elever som har de bästa förutsättningarna så att de kan gå vidare men också de elever som på olika sätt har problem; det behövs lärare för att se till att de når målen. Den borgerliga skolpolitiken går ut på att mäta och sortera. Den socialdemokratiska skolpolitiken går ut på att utvärdera och investera. Det är den stora skillnaden i svensk skolpolitik . Med detta yrkar jag bifall till reservation 1. 74 (): Ämnet för dagens debatt är mycket smalt och man skulle också kunna säga värdelöst. Då menar jag i den meningen att en betygsskala, oavsett hur många steg den har eller om den uttrycks med siffror eller bokstäver, inte ökar kunskaperna. Tvärtom visar alla metastudier att det kan få lärandet att gå tillbaka även hos de med höga betyg. Inte heller blir det mer precist med den föreslagna skalan än den som vi redan har. Alltsedan betygens inträde i skolan har politiker sökt det precisa och rättvisa systemet utan att finna det. Inte heller den nuvarande regeringen är kapabel att göra det, vilket man också erkänner. , som inte vill vara närvarande i kammaren och försvara sin proposition, har förklarat att anledningen till att det inte finns tydliga kriterier för samtliga steg är för att det inte är möjligt att precisera dem. Ministern, som har talat mot flummighet och för ordning och reda, levererar en betygsskala som är otydlig och medger godtycklighet. Jag har självt upplevt den femgradiga skalan och den nuvarande. I bägge fallen har lärare utdelat starka treor eller VG minus. Och jag har hört att den generation som fick stora och små A och B, eller vad det var för någonting, också fick plus- och minusvärden adderade på betygen. Det går heller inte att sätta rättvisa betyg. Bedömningen ser olika ut i olika ämnen. Därför är det omöjligt att ha ett och samma betygssystem för alla ämnen. Vad ska man då ha betyg till? Kort och gott: till att sortera. Även om det inte tillhör dagens debatt kan man fråga sig varför man ska sortera elever redan i sexan, eller i ettan, som det blir i praktiken. Som vänsterpartist värnar jag om en skola för alla, och jag ser på kunskap som en rättighet för alla. Ingen ska undanhållas den rättigheten. Därför är det oacceptabelt att ha ett steg som godtar att vissa elever inte får de kunskaper de har rätt till. När eleverna inte fått den rättigheten uppfylld är det skolan som ska hållas ansvarig. Vi måste flytta fokus i ansvarsfrågan och vem vi ställer kraven på. Det är på skolan kunskapsuppdraget ligger. Det är skolans och lärarnas ansvar att se till att alla elever når de i läroplanen uppsatta målen. När eleven inte når målen är det inte ett misslyckande som ska lastas på eleven utan på skolan. Skolan har då skyldighet att se över medlen såsom undervisningen, metoderna, resurserna och så vidare. Det förutsätter naturligtvis utbildade lärare, bra skolledare, god arbetsmiljö och mer pengar. Det är billigt och lätt att lasta eleverna för skolans misslyckande. Det kostar att ställa krav på att skolan ska uppfylla sitt uppdrag och garantera elevernas rätt till kunskap. För att garantera den rätten behövs bedömning, men inte av den summativa sorten som betyg är, utan av den formativa sorten, det som görs av lärare och som är mer konstruktivt och leder lärandeprocessen framåt. Därför anser vi att betygen ska avskaffas. Dock tycker vi att det är viktigt att eleverna får ett intyg att de har nått målen. Självfallet måste eleverna få återkoppling på sitt arbete i skolan. I utvecklingssamtalen, som vi vill se som ett obligatoriskt inslag också i gymnasiet, kan eleverna och föräldrarna få en betydligt mer nyanserad och fullständig bild. Där finns möjlighet att prata om sådant som hör ihop med elevens personliga utveckling och mognad, värderingar, upplevelser och förväntningar. Kunskapsutvecklingen både inom enskilda ämnen och i relation till läroplanens mål kan då diskuteras, saker som ofta inte kommer fram i andra sammanhang och som eleven bör fundera över och kanske förbättra. Det kräver att utvecklingssamtalen formas efter tydligare riktlinjer än . Det är inte godtagbart att få ett omdöme där det bara står Allt väl eller Kämpar på. Slutligen kan jag bara beklaga, herr talman, att vi i samband med denna proposition inte tillåtits behandla frågan om elevers rätt att överklaga betyg, något som vi tog upp i vår motion till propositionen. Det hade varit särskilt angeläget eftersom man nu inför en betygsskala som försvagar elevernas rättssäkerhet. Därmed vill jag yrka bifall till reservationerna 2 och 4. 75 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 3, så jag inte glömmer bort det. När det gäller betygsskalan, som vi ska debattera , är det en ganska bedrövlig historia, kan man säga. Det är väldigt tydligt att det i denna fråga finns ett stort behov av en bredare överenskommelse som spänner över blockgränserna. Så gott som alla aktörer inom Skolsverige utom regeringspartierna har tydligt uttalat detta vi oppositionspartier, alla lärarförbund, elevorganisationer. Jag vore tacksam om allianspartierna kunde hitta en enda skolorganisation som inte efterfrågat blocköverskridande överenskommelser i sådana grundläggande frågor som berör skolan på lång sikt. Från sida har vi sagt att vi hade varit beredda att sträcka oss ganska långt om det hade kunnat föras samtal med någorlunda mycket substans. blev vi också inbjudna till utbildningsministern han är tyvärr inte här; han verkar inte tycka att frågan är särskilt viktig som presenterade ett underlag som var ungefär take it or leave it. Acceptera eller inte! Det är inte ett hedersamt sätt att hantera frågan om blocköverskridande samtal. Jag vet inte hur det gick till när det gäller energiöverenskommelsen och de samtal som bjöd in till, men jag misstänker att det var likadant. Det här påminner mig om högskole- och forskningsministern, tror jag det var, som vid ett möte i början av mandatperioden påpekade att det är svårt att komma överens bland fyra partier, och ännu svårare att komma längre. Det är beklagligt att den här regeringen och de partier som bär den inte orkar komma överens med fler än fyra partier och inte orkar föra dialogen i frågor som är mer långsiktiga, som handlar om saker som berör elever, lärare och föräldrar i vårt land längre än till 2010. Det är någonting ni borde ta till er och fundera över. Ni avskaffade i princip det här med parlamentariska utredningar för att man skulle hitta andra former. Men ni har inte hittat några andra former. Det är allvarligt att ni inte mäktar med att skapa blocköverskridande överenskommelser. Det är ett ynkedomsbevis för er regering. Det hade jag gärna hört kommentarer till , men han verkar inte vilja ta den debatten. Vi hade från sida uppskattat detta. Vi har själva under hela vår tid i alltid arbetat för blocköverskridande överenskommelser och visat att man kan göra så. När vi tittar på själva sakfrågan , betygsskalan, är det också en lite märklig tillställning. Man kan se hur man vill på hur många betygssteg vi ska ha, men att säga att det här är någonting nytt eller revolutionerande är väl att gå en aning för långt när man läser underlagen och ser hur väl det betonas att det här egentligen är det gamla. Det är precis samma skala som vi har haft , eller i alla fall. Ingen förändring sker, förutom att man har lagt till två nya steg, dock utan att säga vad de innebär. Det är en vag beskrivning. Detta ska göras upp ute i skolorna. Föregående talare har varit inne på det. Det är intressant med tanke på hur mycket alliansen har anklagat framför allt den socialdemokratiska skolpolitiken för att vara flummig. Här sätter man en ny måttstock för flummighet genom att införa två nya betygssteg utan att eleverna vet vad de innebär. Det ska vara lite av det ena och lite av det andra, sådär mittemellan. Man ska egentligen legitimera det lärarna har gjort när de inte har kunnat bestämma sig och sedan tro att det ska bli rättvist. Det finns en intressant forskare, , som har jobbat en hel del med det här. Han har skrivit en intressant bok där han definierar och undersöker vad som egentligen ligger till grund för betygen. Han har ganska tydligt klargjort att det är rätt subjektiva bitar som gör att lärarna letar efter plus och minus. Oberoende av hur många skalor man för in letar man efter det där som är mittemellan. Eftersom jag själv är lärare vet jag mycket väl hur svårt det är att bestämma sig. Är det här det ena eller det andra? Men går ni ett steg vidare. Ni gör det till lag att eleverna inte ska veta vad de ska uppnå för att få ett visst betyg. Det tycker jag är ganska anmärkningsvärt, framför allt när ni har gått till val på ordning och reda, exakthet och målstyrning. Det är intressant att denna regering, som vill ha tydliga mål för svensk skola, lägger fram en proposition med otydliga mål. Jag trodde att det var det som vi miljöpartister skulle göra utifrån er bild av oss, att vi skulle sätta upp otydliga och flummiga mål. Det är det vi alltid blir anklagade för. Vi gör inte det. Det är ni som gör det. Det är ni som sätter upp otydliga mål. Det är ni som sätter upp flummiga mål. Det är ni som upphöjer det till lag i att det ska finnas två odefinierade nivåer och betygssteg i det svenska betygssystemet. Det undrar jag vad det finns för anledning till. Jag vet att har rätt när han säger att det är svårt att definiera detta. Men om det är svårt att definiera det ska man inte lägga fram ett förslag med ytterligare betygssteg. Då ska man låta bli det och låta det vara som det var innan. Man får faktiskt bestämma sig. Ska man bygga sina system på vetenskaplig och saklig grund, eller ska man låta bli? Det är klart att det kan vara svårt att genomföra vallöften när de visar sig vara lite väl förhastade och lite väl flummiga. Det är väl den fällan ni har hamnat i. Det kommer att bli betydligt svårare för eleverna när de ska nå mål som man inte känner till. Om man byter skola kanske den andra skolan har en annorlunda definition av dessa mål än den skola man gick på innan. Det kommer kanske till och med att bli väldigt svårt att flytta från en kommun till en annan där ett betygssteg är värt något annat. Det blir hela havet stormar för eleverna. Det blir inte den tydlighet i målstyrning som vi behöver i för att kunna ge eleverna den trygghet och den kunskap som de behöver. Det är ni som ser till det när ni påstår att ni vill ha ordning och reda i skolan. Så blir det inte. I stället skapar vi kaos och osäkra elever. För att knyta an till det som var inne på : Eleverna har inte ens rätt att överklaga. De har inte ens rätt att ifrågasätta när de märker att det blir helt flummigt och hela havet stormar och kaos. Vart tar eleven vägen i er värld? Varför tänker ni inte efter innan ni lovar saker som till slut bara blir flummiga och ett enda kaos? 76 (): Det är många delar på väg fram just nu för att stärka svensk skola och ge de allra bästa förutsättningarna för landets elever. Det gör vi för att vi ser att vi behöver framgång, behöver verktyg och behöver stärka tidiga insatser så att eleverna får de allra bästa möjligheterna att gå genom och gymnasieskolan och nå de uppsatta målen. Flera stora insatser har redan gjorts, bland annat genom Lärarlyftet, som ser till att lärare får fortbildning, vilket de inte har fått tillräckligt . Vi har sett till att införa en läsa-räkna-skriva-satsning, så att eleverna får det stöd och den hjälp som de behöver för att bevara lusten att lära och för att kunna ta steget vidare i skolan. Vi har sett till att införa mål och nationella prov i årskurs 3 för att få en uppföljning av att eleverna får det stöd och den hjälp som de behöver för att kunna fortsätta i skolan och fortsätta att ha den stimulans som de behöver. kommer också en ny skollag, en lag som Socialdemokraterna helt dribblade bort och inte orkade föra fram under förra mandatperioden. När man såg att det inte fanns någon lösning sköt man helt enkelt in den i byrålådan, och man gav inte lärarna och skolorna de verktyg som de så väl behöver. Det orkar den här regeringen med, och vi kommer att lägga fram lagen . Det kommer också nya kurs- och läroplaner, en ny gymnasiereform plus en ny lärarutbildning allt för att stötta eleverna allt vad det går så att de ska lyckas i svensk skola. De här insatserna är viktiga för att vi ska kunna lyckas med de utmaningar som svensk skola står inför, bland annat med den minskade likvärdighet som finns både inom och mellan skolor. Det var någonting som ökade markant under Socialdemokraternas ledning, men man orkade inte ta tag i den utmaningen. är läget det att av landets elever lämnar utan tillräckliga kunskaper.