prot · GW0977 · 2009-02-25 00:00:00 — Om 1 000 har laddats ned illegalt har jag förlorat en ansenlig summa pengar. Jag kan stå ut med det, för jag lever inte på mitt författarskap. Men det finns andra som gör det. För dem skulle detta vara ett mycket stort avbräck. Det är beklagansvärt att man säger att omstruktureringen sker på ett sådant sätt att det kommer att vara negativt för den enskilde. Det är precis tvärtom. Tala med branschen! Tala med konstnärliga utövare! Internet är något fantastiskt, men det måste omgärdas med ett regelverk som är likvärdigt för alla kulturskapare i . är även ett Europavänligt parti och måste väl i rimlighetens namn mena att kulturskapare i inte ska särbehandlas negativt i förhållande till sina kolleger i . I har detta varit verklighet i två ; vi är sist. Det känns anmärkningsvärt att vi ska stå och tala om ett direktiv som har implementerats på hela kontinenten. Här gör vi inte det av någon anledning som för mig är oklar. Gratis tillgång till andras arbete är inte, och kommer aldrig att bli en mänsklig rättighet inte för någon, varken analogt eller digitalt, varken i realtid eller på Internet. 90 HANS (): Miljöpartisten konstaterade att kulturen blomstrar som aldrig . Låt mig skicka en hälsning till Per och miljöpartisterna: till alliansens ! Det här betänkandet från näringsutskottet heter Civilrättsliga sanktioner på immaterialrättens område genomförande av direktiv /48/EG. Knappast något skönt namn. Jag som här i bland annat sysselsätter mig med kulturfrågor vill påstå att det, namnet till trots, är ett betänkande om förutsättningarna för kreativa näringar i vårt land. Det handlar om villkoren för människor som arbetar med exempelvis film, dataspel, musik, litteratur och bilder. Den förda debatten som föregått förslaget från regeringen och den debatt vi för i kammaren kan ibland beskrivas som en dimma rätt många förirrat sig i. Det har mycket handlat om detaljer och teknikaliteter, om antalet nedladdningar och trådlösa system. Det har varit exempel hämtade från utlandet den ena ohyggliga historien värre än den andra om stora belopp vid stämningar och oskyldigt utpekade. har dock blicken och fokus försvunnit från dem som verkligen berörs, de som skapar, de som använder sig av sin kreativitet, de som klär fantasi och drömmar i ord, ljud eller bild. Återkommande sägs brett över parti- och blockgränser att upphovsrätten måste respekteras och att människor har rätt att kunna njuta frukterna av sitt eget skapande. Då duckas det eller väjs undan. På kammarens bord finns nu rent konkret detta förslag. Men hur ser alternativet ut? Den som läser reservationerna får ingen vägledning. Det är lätt att säga sig vara för en sak men sedan inte göra något för att efterleva sin egen uppfattning eller princip. Det handlar ingalunda om något teoretiskt problem utan om en verklig utmaning för det skapande och de villkor man lever under . De som försöker försörja sig på böcker, musik eller film kan och stundligen se hur andra förfogar över deras verk, hur andra utan ersättning använder sig av deras verk samt till och med hur andra kan tjäna pengar på deras verk som de inte får någon del alls av detta. Då går det inte att sitta med armarna i kors och säga att det regeringen och alliansmajoriteten föreslår i åtgärder för att stärka det kulturella är fel, onödigt eller obehövligt utan att man kommer med egna idéer om hur den upphovsrätt alla säger sig vara för ska säkras. För den som sysslar med kultur händer det väldigt mycket spännande i , precis som konstaterades från miljöpartistiskt håll. För någon dag sedan kom filmproducenter med en cd där några av säsongens kommande premiärer presenterades med korta sekvenser. Just nu botaniserar en mängd svenskar i bokhögar för att göra fynd under rean. Ute hos dem som producerar dataspel noteras exportframgångar. Rimliga drivkrafter för många är rätten att själv kontrollera det man skapat och möjligheten att tjäna en slant. Om allt finns tillgängligt och utan problem nedladdningsbart på nätet ställer sig nog en del frågan om varför man ska betala eller visa upphovsrätten respekt ifall man som enskild aldrig behöver oroa sig för något straff eller någon avgift. Från vänsterhåll har sagts att allt som är för eget bruk borde vara tillåtet att lagligt använda sig av på nätet. Låt mig ta ett konkret exempel. Än så länge produceras i vårt land kurslitteratur. Det innebär att förhållanden och fenomen i vårt land kan beskrivas och gestaltas. Även högre utbildningar kan ha böcker på svenska, dessutom böcker som inte är reklamfinansierade eller framtagna av företag med speciella syften. Men vad är drivkraften för den som tar fram och ger ut kurslitteratur i ganska små upplagor, kanske 500 eller 1 000 exemplar, om det inte går att sälja någon bok för då alla lagligt kan ta del av den, trycka ut den på sin egen skrivare, för noll kronor? Hur mycket kurslitteratur kommer långsiktigt att produceras i ett med en urholkad lagstiftning där upphovsrätt inte är mer än ett vackert ord till intet förpliktande? Jag tror att det finns många förklaringar till att den senaste tidens debatt uppmärksammat annat än just skapandets villkor. Jag tror att det handlar om att lagstiftaren inte har varit tydlig från början. Det där med nätet har ju varit något nytt och främmande. Det har väl till och med funnits ledande politiker som hävdat att Internet var en övergående fluga. Den här regeringen gör vad andra borde ha gjort . Sanktionsdirektivet som ligger till grund för dagens beslut borde väl egentligen ha genomförts . kommer förslagen därför att man tidigare inte vågat eller velat. I tycker vi att det är fullt rimligt att tjäna pengar på handfasta och konkreta ting som skog, stål, biltillverkning och pappersmassa. Konstigare tycks det dock vara att leva på sina idéer, sina tankar, sin fantasi och sitt skapande, och ännu konstigare tycks det vara att producera och marknadsföra idéer, tankar, fantasi och skapande. Men det är inte statsstöd eller skattebetalarnas pengar som begärs. Det är inget krispaket. Det enda som begärs är ett rimligt lagstöd för att den som kränker andras upphovsrätt ska ha möjlighet att bli upptäckt. Med denna lagstiftning kan namnen och personerna bakom kränkningar, efter domstolsprövning och med hänsyn tagen till proportionalitet i fråga om eventuella brotts omfattning, tvingas fram i ljuset. har jag deltagit i många debatter och kultursamtal där en genomgående uppfattning från författare, musiker, filmskapare, dataspelsutvecklare, producenter och distributörer har varit: upphovsrätten. Jag håller med dem, och just därför tänker jag rösta för en lagstiftning som är till fördel för det skapande . 91 PER () replik: När och andra pratar om upphovsrätt gör man det väldigt generaliserande. Jag tycker att det är viktigt att man skiljer mellan den ideella upphovsrätten som handlar om möjligheten att bestämma över sitt verk och hur det används och den ekonomiska upphovsrätten som handlar om att få ersättning för när någon tar del av ens verk. När det gäller den ideella upphovsrätten, alltså att kunna bestämma, finns det ju ett verktyg på Internet där man kan ha ett avtal som reglerar att man, om någon använder ens verk på ett sätt som man inte godkänner faktiskt kan vidta åtgärder och se till att det inte fortsätter. Det som kallas Creative Commons är ett exempel på det. När det gäller den ekonomiska upphovsrätten är ju det viktiga om man kan få betalt för sitt skapande, det vill säga om man kan få ersättning när man jobbar konstnärligt i olika former. Jag tycker inte att det är riktigt att vi som politiker ska säga på vilket sätt man ska få betalt. Det viktiga är att det finns förutsättningar för kulturellt skapande i samhället i stort. Jag vill hävda att den bild som den borgerliga majoriteten målar upp av att nedladdning av filer och tillgängliggörande av material på Internet är ett hot mot hela den kulturella sektorn och mot möjligheten att över huvud taget försörja sig på kulturellt skapande är kraftigt överdriven. Man ser ju tvärtom att det finns människor som hittar nya idéer och nya verksamheter och som faktiskt använder tekniken för att de ska kunna leva som konstnärer på ett sätt som inte fanns tidigare. Det fanns inte så länge man var helt beroende av till exempel skiv- och filmindustrin. Jag tycker att frågan om kurslitteratur är ett annat exempel på hur man överdriver farorna. Jag tror att det är ett ytterst begränsat antal människor som är beredda att läsa en bok med tung kurslitteratur på 300 sidor på nätet på en skärm. Det är klart att man hellre gör det i fysisk form. Det naturliga sättet att göra det är ju att man köper boken. Det är det dominerande sättet. Jag tycker att även den risken är klart överdriven. 92 HANS () replik: Låt oss påminna Per om att det finns en printknapp på rätt många datorer, vilket gör att det går rätt fort att översätta kurslitteratur som finns på nätet, på dataskärmen, till det rent fysiska, det vill säga papper som man kan läsa. Det blir ett alternativ, eftersom bunten med papper kan kosta i förhållande till kurslitteraturen, som kanske kostar . Om man tycker att det ska vara lagligt möjligt att för eget, personligt, bruk använda sig av den typen av upphovsrättsskyddat material blir det svårt att producera kurslitteratur i på svenska. Dessutom tror jag att det är svårt att förvänta sig att kurslitteraturförfattare av till exempel en svensk-ungersk ordbok kommer att arrangera konserter eller börjar ge ut T-shirtar för att hitta en alternativ finansiering till framtagandet av kurslitteraturen. Det Per ägnar sig åt, fru talman, är att ta på sig rollen att bestämma över hur författare, musiker och filmare ska kunna finansiera sin verksamhet och njuta frukterna av den. Han säger nämligen att han inte ställer upp på att skydda upphovsrätten på det här sättet. Därmed tvingas författare, musiker, filmare hitta på andra saker spela på kvarterskrogen, ge ut en T-shirt eller göra något annat då de inte har möjlighet att skydda sin egen upphovsrätt genom att ta betalt för den film de producerat, den bok de skrivit, den musik de skapat. Där finns en skillnad. I sin reservation i detta betänkande säger man från miljöpartistiskt håll att man vill försvara och värna upphovsrätten. En mycket enkel fråga blir: Om man inte vill göra det på detta sätt, hur vill man då göra? 93 PER () replik: Som jag förklarade i mitt anförande finns det sätt att skydda den ideella upphovsrätten, det vill säga kontrollen över hur man använder det verket. Det finns alltså ingen konflikt där. När säger att jag tar på mig rollen att styra över hur människor ska producera konst eller kulturella verksamheter är det långt från sanningen. Det är inte vi som kommit på Internet och skapat den nya tekniska utveckling som finns. Det är sådant som vuxit fram på andra håll. Det är inte politiskt styrt över huvud taget. Frågan är om vi sedan ska gå in och begränsa användningen av den? Det är där den politiska frågan ligger. Den här lagstiftningen handlar om att man vill begränsa användningen av Internet för kulturella ändamål. Det är alltså inte vi som försöker styra över hur konstnärer och andra verksamhetsutövare ska tjäna pengar genom kulturen, utan det är den borgerliga sidan som försöker göra det. Om man inför ganska hårda regleringar som kommer att göra det möjligt för till exempel den amerikanska film- och musikindustrin att gå in och med rätt hårdhänta metoder tvinga och skrämma människor från att använda sig av Internet för kulturkonsumtion riskerar man därmed också den positiva utvecklingen av Internet. Det finns legala filer som människor vill ska laddas ned, men det är svårt för en vanlig konsument att skilja på en legal och en illegal fil. På så sätt kastar man ut barnet med badvattnet och lägger stora hinder i vägen för den positiva användningen av Internet för kulturkonsumtion. Det tycker vi är mycket negativt och det som vi reagerar mot. Vi tror att ett bättre sätt att hantera detta är att bejaka den tekniska utvecklingen, acceptera att det uppstått en skillnad. När det gäller det som var inne på i sitt anförande, att det ska vara lagligt att ladda ned för egen konsumtion, kan vi inte se att skillnaden är så stor mellan att spela in en låt från radion på ett kassettband och att ladda ned låten från Internet. Den som producerat musiken får ju inte någon ersättning när man spelar in på band heller. 94 HANS () replik: Det är intressant att höra göra en så tydlig distinktion mellan den ideella och den ekonomiska upphovsrätten. När de säger att de försvarar upphovsrätten menar de uppenbarligen den ideella sidan, inte den ekonomiska. Det är ett tydligt besked till författare, musiker, filmare, filmproducenter och distributörer i . Det som de definierar som en viktig del av sin upphovsrätt förnekar . Det är ett tydligt och bra besked. Jag tror att det viktigaste är att göra rätt på Internet. Det handlar inte om att begränsa. Det handlar om att värna upphovsrätten, såväl den ideella som den ekonomiska. Utifrån detta meningsutbyte kan vi konstatera att när säger att de försvarar upphovsrätten menar de uteslutande den ideella, inte den ekonomiska, upphovsrätten. För egen del, fru talman, försvarar jag både den ideella och den ekonomiska upphovsrätten, och därmed försvarar jag också svenska kreatörers möjligheter, svenska dataspelsutvecklares möjligheter samt svenska författares, filmares och musikers rättigheter. Det är skillnaden mellan och det parti och den alliansregering jag representerar. 95 (): och min motion börjar med uppmaningen att det är dags att samhället tar ansvar för de utövande konstnärerna och deras specifika situation. Än domineras synen på den stora gruppen arbetande konstnärer av två felaktiga uppfattningar, dels att de trots långa utbildningar och hög kompetens antas kunna utföra sitt arbete mot en mycket låg ersättning, eller ingen ersättning alls, dels att en konstnärs verksamhet inte skiljer sig från den gängse småföretagarens. Vi skriver också att vi ser oproportionerliga risker för privatpersoners rättssäkerhet och integritet med regeringens proposition om det så kallade sanktionsdirektivet. Jag anser att det är viktigt att känna till att det var efter den som författare fick total rätt till sina verk. Författaren beskriver upphovsrättens historia i sin bok dog ? I boken skriver han att den revolutionära lagstiftande församlingen antog en lag som skyddade rätten till uppförande av teaterpjäser och operor av levande författare och gjorde texten till upphovsmannens egendom på livstid och arvingarnas efter hans död. skriver också: Tvärtemot att vara någon inskränkning i friheten sågs upphovsrätten alltså som ett demokratiskt framsteg, ett inslag i kampen för frihet, jämlikhet och broderskap. En del av den naturrätt som inbegrep möjligheten att fullt ut förfoga över frukterna av sitt arbete. Jag delar också Häggs uppfattning när han säger att det finns eller går att skapa tekniska och juridiska lösningar på alla de oanade möjligheter som Internet skapat beträffande att mångfaldiga och sprida kopior. I epilogen till Häggs bok skriver , direktör i Föreningen , om vikten av att värna upphovsrätten för att göra det möjligt att skapa ny kurslitteratur och nya läromedel. Utifrån upphovsrätten kan sanktionsdirektivet rätt använt stärka utvecklingen av lagliga attraktiva fildelningsalternativ till rimliga kostnader. Branschen kan inte lägga sig till ro bara för att det finns civilrättsliga åtgärder för att komma åt olaglig fildelning. Det behövs också mer än någonsin ett kompensationssystem av mer generell karaktär, såsom digitala biblioteksersättningssystem, bredbandsskatt, Stims licensavgiftssystem, för att nämna några. Dessutom ser jag positivt på förslaget att inrätta en . har utifrån upphovsrätten lämnat ett yttrande i ärendet till näringsutskottet. Jag lämnade tillsammans med de socialdemokratiska ledamöterna en avvikande mening, som lyder: Vi anser att det inte ska vara tillåtet att ladda ned upphovsrättsligt skyddat material utan att den som skapat materialet får betalt. Vi anser dock att förslaget tydligare bör skydda den personliga integriteten genom att hänsyn tas till att ett Internetabonnemang kan utnyttjas av annan än innehavaren av abonnemanget, domstolarna ges vägledning i att det huvudsakliga syftet med förslaget är att komma åt den fildelning som sker i kommersiell skala, endast en organisation får hantera samtliga upphovsrättsinnehavares anspråk om information om vilken abonnent som har haft den IP-adress som använts vid ett intrång i upphovsrätten. Jag kan konstatera att dessa förtydliganden inte har tillmötesgåtts av näringsutskottet. Jag kommer därför att avstå från att rösta vid dagens votering. Men jag avstår också för att markera att det behövs fler konkreta förslag på generella ersättningssystem för att ge kulturutövarna bättre och rimligare ekonomiska villkor. 96 HANS () replik: Inom filmen brukar man ibland tala om cliffhanger, det vill säga att det ska hända något men man vet inte riktigt vad. och in i anförande undrade jag: Hur ska hon landa? Kommer hon att biträda regeringen och alliansmajoriteten i uppfattningen att detta är ett gott förslag till nytta för svensk kultur och kreativa näringar eller tänker hon yrka avslag? avstår hon i stället. Det är väl möjligtvis ett litet fall framåt. Någon form av markering mot det egna partiet får det väl ses som. Det tycker jag är glädjande. har tillsammans med mig och andra kulturintresserade deltagit i ett antal debatter om just upphovsrätten. Jag tror att kan vidimera bilden att många av dem som är skapande i just betonar behovet av att värna upphovsrätten. Jag tycker att det här är ett bra förslag. Om inte tycker att det här är ett tillräckligt bra förslag hade det varit intressant att veta vad man i stället skulle ha haft. Det som indikeras är bredbandsskatt och andra former av statliga subsidier. Det tycker jag är en rätt dålig politik. Det viktiga är att man får skapa film, musik, dataspel eller litteratur och sedan ha en grupp människor som är beredda att betala av sina egna pengar för att njuta av den boken, den filmen eller den musiken. säger att man ska ställa krav på branschen. Det är klart att det är mycket lättare att utveckla lagliga alternativ om man kan ta betalt och veta att det finns en betalningsvilja. Om konkurrensen sker med i pris och det inte finns någon möjlighet att bli upptäckt eller avslöjad och man inte ens riskerar straff, då är det svårt för någon att investera i att utveckla lagliga tjänster. Just därför måste upphovsrätten säkras och värnas. 97 () replik: Först och främst finns det en ideologisk skillnad mellan och mig. Det handlar om att jag tycker att det är viktigt att värna den icke-kommersiella kulturen. Därför är det viktigt, precis som vi har biblioteksersättning, som jag uppfattar att inte är emot, att vi också har en bra statlig kulturpolitik för att skapa tillgång till kulturen för alla och också möjligheter för alla att vara kulturskapare. Därför behöver vi den kulturpolitik som gör det här möjligt. Vi kan inte lämna över allt detta till de fria marknadskrafterna för att de ska klara av det. Men frågan är om det förslag som alliansregeringen har utarbetat är tillfyllest. Jag har funderat väldigt mycket utifrån mitt eget partis ställningstagande i kongressen. Den avvikande mening som vi gav i yttrandet till näringsutskottet handlar om de tre pelare som behöver ingå för att man ska få sanktionsdirektivet på den nivå som jag tycker skulle vara bra. Det här är någonting som det finns fler partier som har ansett. Jag stannar vid att inte rösta för utan avstå med den motivering jag har lämnat. Det finns säkert andra saker, men jag tror att det som alliansregeringen har missat i sin plädering för kulturskaparnas ekonomiska villkor är att skapa även en möjlighet för icke-kommersiell kultur. 98 HANS () replik: Jag måste ändå berömma för att hon tar det halva steget fram. I stället för att rösta för avslag på regeringens och utskottsmajoritetens förslag avstår hon i varje fall. Tids nog kanske du kommer ända rakt in i min famn, kan man säga till , fru talman. Jag tror att har alldeles rätt: Hon pekar på att det finns en ideologisk skillnad mellan de uppfattningar jag representerar och de uppfattningar representerar. Det handlar om synen på äganderätten och upphovsrätten. För mig är äganderätt och upphovsrätt viktiga i ett fungerande marknadsekonomiskt system. Man ska kunna tjäna på det som är ens eget skapande och ens egna insatser. Man kan generellt säga att svensk kultur finansieras med ungefär 10 miljarder från staten och ytterligare 10 miljarder från kommuner, regioner och landsting. Ungefär 40 miljarder är våra egna insatser, när vi går på bio, köper en bok av eller köper en skiva. Det är klart att om man då bara koncentrerar sig, fru talman, på de offentliga insatserna, de 10 första miljarderna från staten och de 10 andra miljarderna från kommuner och regioner, och bortser från de 40 miljarder som vi alla bidrar med får man en skev kulturbild. Jag tycker nämligen att alla de här tre funktionerna är viktiga. Då är det naturligtvis viktigt att de som skapar böcker, film och musik ska kunna ha en rimlig möjlighet att kunna få betalt för det. Det är där de 40 miljarderna till kulturen finns. Om man urholkar, ifrågasätter eller inte stärker upphovsrätten underminerar man också möjligheten att finansiera kulturen. För mig är det viktigt att se på statens insatser, se på kommunernas och regionernas insatser men inte minst se på de insatser vi själva gör som kulturnjutare i . 99 () replik: Först och främst vill jag påminna om att under förra mandatperioden var med om att stärka upphovsrätten. Upphovsrätten är väldigt viktig. Jag kan förstå de här utgångspunkterna utifrån egendomsperspektivet, men jag tycker att det viktigaste perspektivet att ta fasta på är att man ska få ta del av frukterna av det arbete som man har utfört som kulturskapare. Det handlar också om att ha balansen som jag har nämnt under de tre punkter jag tog upp. Jag håller fast vid att de frågorna behöver vara mer genomlysta. Sanktionsdirektivet ja, under förutsättning att man uppfyller de krav som jag har ställt tillsammans med andra. Det är viktigt att skapa ekonomiska förutsättningar. Samhällets delar i det är viktiga att bygga ut. Vad som har hänt på den kanten är att anslagen har urholkats. Det behövs att man lyfter sig i håret. Det gäller de marknadskrafter som finns men också det offentliga ansvaret för finansieringen. Jag tycker att det finns en tendens från alliansregeringen att hoppas och tro att det är de kreativa näringarna som ska klara att förbättra de ekonomiska villkoren. Jag tror att det behövs ett starkt offentligt finansieringsstöd för att vi ska kunna slå vakt om all kultur, även den icke-kommersiella. 100 (): När vi säger att upphovsrätten är grundläggande utgår vi från kulturens egenvärde. Kulturen har ett stort egenvärde, och allting går inte att sälja med mördande reklam, även om det är det som man tar till. Kultur innebär ju så himla mycket! Det innebär så mycket av möjligheter, så mycket av kreativa människor och så mycket av allt det fina vi kan ha runt omkring oss. Det är inte alltid de stora kreatörerna och de stora människorna som kommer att ha glädje av att upphovsrätten värnas. Det är framför allt de små kulturskaparna som kommer att ha glädje av att vi värnar upphovsrätten. Det är inte alltid det som är kommersiellt gångbart som är det som vi värnar genom upphovsrätten. Låt mig ta filmbranschen som exempel. Filmbranschen står och väntar på att vi ska fatta beslut om IP-direktivet. Varför gör den det? Jo, därför att den svenska filmbranschen är i stort behov av omstrukturering. Det kommer svensk filmbransch inte att kunna göra om man inte känner trygghet i den förändringen. Tryggheten är i mångt och mycket också upphovsrätten. Man måste ha upphovsrätten som grund att utgå ifrån. Men det innebär inte att vi inte ställer krav på svensk filmbransch för framtiden.