prot · GX0923 · 2009-11-04 00:00:00 — Det har också sagts tidigare här i kammaren . Det blir allt svårare att nå flera av miljökvalitetsmålen. Det handlar bland annat om målen Levande skogar och Ett rikt växt- och djurliv. Det blir med andra ord svårt att stoppa förlusten av biologisk mångfald alldeles oavsett konsekvenserna av en temperaturhöjning, som i sin tur är svår att överblicka. När den borgerliga regeringen tillträdde 2006 började den med att skära ned anslagen på det här viktiga området. Paradoxalt nog var motiveringen att fastighetspriserna hade stigit och att det därför inte skulle gå att nå målen, i alla fall om inte nya metoder utvecklades. Man sneglade bland annat på den finska modellen, Metsoprogrammet, vars erfarenheter förvisso kan tas till vara för att utveckla arbetsmetoderna också här i , men jag tror knappast att det gör åtgärderna billigare. Delaktighet och markägarengagemang är inte gratis, som man konstaterar i rapporten av värdefull natur. Den innehåller bland annat en utvärdering av Metsoprogrammet. Ännu har vi inte sett vart kombinationen mindre pengar och nya metoder leder. Det återstår att se. I stället kan vi konstatera att de framgångar som regeringen kan peka på, för sådana finns det, i allt väsentligt beror på att man kan använda statens eget markinnehav för att skydda skog och naturområden. Förlusten av biologisk mångfald måste hejdas. Nya metoder och modeller måste tas fram det är vi överens om med syftet att skydda viktiga naturområden, skogar, hav, sjöar och vattendrag. Nya arbetsformer måste utvecklas så är det säkert som uppmuntrar och tar till vara det folkliga engagemanget. Det sista gäller naturligtvis inte minst skyddet av skogsmark. Berörda fastighetsägares och markägares eget engagemang måste stimuleras och tas till vara. Propositionen Hållbart skydd av naturområden är ett försök att göra detta. Jag ska vara positiv och säga att regeringen gör vissa framsteg. Men som jag tidigare nämnde beror de till den helt dominerande delen på att man kan använda statens eget skogsinnehav i och även i och för att flytta fram positionerna. Det är lite av ödets ironi att den här regeringen, som i de flesta sammanhang förhärligar den fria marknaden och blottlägger en i det närmaste fundamentalistisk övertro på privatiseringar, på det här området kan njuta fördelarna av att det finns ett gemensamt ägande. Visst är det fint. Vad skulle man ha gjort för att rädda skogarna, vilka steg skulle man ha tagit, om man hade hunnit sälja ut statens skogsinnehav? säger ni att det inte finns något sådant förslag på regeringens bord eller på vår dagordning. Nej, det gör det inte, men jag tror att det är få i det här landet som skulle bli förvånade om det hade funnits ett. Det finns en rad andra projekt som ligger före när det gäller privatiseringar. Vi socialdemokrater har själva lagt fram de här förslagen när det gäller att man ska använda statens skogsinnehav för att nå miljömålen. Vi ställer oss därför naturligtvis bakom att man ska göra det. Jag vill fortsätta i den positiva andan. Vi tycker, liksom regeringen, att det är viktigt med åtgärder för att öka det lokala engagemanget och delaktigheten. Vi tycker att Kometprogrammet är värt att pröva. Vi tror att en översyn av ersättningarna och borttagandet av toleransavdraget kan bidra till ökat engagemang och delaktighet, men det kommer att kosta. Vi vill ändå i det här sammanhanget betona att skogs- och markägaren har ett ansvar för miljövården och naturskyddet som följer med ägarrollen och som man inte alltid ska betala för. Det är en del av ägaransvaret att faktiskt vårda vår jord och vårda vår natur. Vi vill understryka att det är viktigt att det sker en samverkan mellan olika aktörer inom naturvården för ett framgångsrikt arbete, men vi menar att regeringen i stället för att införa nya samverkansgrupper på regional nivå bör använda och utveckla befintliga nätverk och samarbetsorgan. För att stärka det lokala engagemanget i naturvårdsfrågor införde den socialdemokratiska regeringen det så kallade Lonaprogrammet. har i en utvärdering visat att projektet har varit framgångsrikt. Och vi är förstås nöjda med att den socialdemokratiska satsningen nu får en fortsättning. Det stora problemet jag har varit inne på det med regeringens förslag är att man använder stora summor av de här anslagen för att staten ska ersätta sig själv. Staten ersätter sig själv för skydd av skog. Därigenom urholkas anslaget för biologisk mångfald, och därmed minskar möjligheterna att vidta andra åtgärder för att nå miljömålen. Regeringen skriver att delmålet om formellt skydd av skogsmark ligger inom räckhåll till 2010. Ja, det är möjligt att det gör, med rätt politik och tillräckliga resurser. Den sammanfattande slutsatsen av det här måste ändå bli att regeringen sedan den tillträdde och med den proposition vi nu behandlar har urholkat och fortsätter att urholka de ekonomiska resurserna för bevarande av den biologiska mångfalden. Man gör det, tror vi, så kraftigt att de goda ambitioner som också finns knappast kommer att kunna förverkligas. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 13. (Applåder) I detta anförande instämde i (s). 126 (): Dagens sista betänkandedebatt inom miljö- och jordbruksutskottets område handlar om hållbart skydd av naturområden. Det är en stor och viktig fråga. Här ryms frågan om bevarandet av den biologiska mångfalden som i sin tur kan ses som en del av bevarandet och återskapandet av det friska ekosystem som mänskligheten är helt beroende av. En stor del av betänkandet handlar om skyddet av vår främsta naturresurs, nämligen skogen, och dess biologiska mångfald. Enligt skogsvårdslagens portalparagraf har vi här två jämställda mål som ska vägas av, nämligen ett produktionsmål för skogen och ett miljömål. Min bedömning, herr talman, är dock att den borgerliga regeringen i själva verket anser att produktionsmålet är det överordnade målet och att dagens regelverk i praktiken innebär det. Ett aktuellt exempel handlar om en skogsägare i Lyckseletrakten som har förvägrats att avverka sin skog enligt den så kallade naturkulturmetoden. Det är ett exempel som för övrigt har föranlett två riksdagsledamöter från den borgerliga sidan, två centerpartister, att väcka motioner till årets riksdag om en ändring av skogsvårdslagen. Det är en intressant sak som vi får återkomma till och debattera senare i denna kammare. Vi avvaktar för övrigt också miljömålspropositionen för att se hur regeringen vill leva upp till miljömålet Levande skogar. Jag vill dock redan här markera inställning i frågan, nämligen att regeringen bör återkomma till med förslag till hur ett reviderat mål för levande skogar, i enlighet med förslag till miljömål i den fördjupade utvärderingen till 2020, ska kunna genomföras. Därmed yrkar jag bifall till vår reservation nr 2 som har den innebörden. Jag har varit ganska kortfattad i talarstolen. Jag tänker fortsätta att vara det. Men i betänkandet finns det även ett antal andra vänsterpartireservationer som jag lite kort vill nämna jag avstår dock från att yrka på dem. Där finns till exempel reservation 4 om att de regionala strategierna när det gäller formellt skydd av skogar behöver revideras. Det finns en reservation om att de frivilliga avsättningar som skogsägare gör ska ske i enlighet med målklasserna naturvård orörd eller naturvård skötsel, för att kvalitetssäkra dem. Vi anser också att det bör konstateras att det, i enlighet med olika utredningar till exempel från Statskontoret, är naturreservat som är det mest effektiva instrumentet för att bevara och stärka den biologiska mångfalden och bevara ekosystemen. Precis som föregående talare, , har varit inne på anser vi att staten inte bör betala när statliga skogsägare avsätter mark för formellt skydd. Det är ett slags rundgång. De medlen bör i stället användas för att lösa ut privat mark för att kunna öka det formella skyddet. Vi har nämligen ett problem nu med regeringen som skär ned på anslagen till biologisk mångfald. Det blir svårare att nå målet. Från den rödgröna sidan kommer vi förhoppningsvis att kunna presentera en annan inriktning på skogspolitiken och realistiska förslag på hur vi ska kunna uppnå inte bara delmålet Levande skogar utan också ett trovärdigt skydd av svensk skog och den biologiska mångfalden, så att vi just kan uppnå det övergripande målet om levande skogar. 127 (): Jag tycker att jag i väldigt många debatter i den här kammaren talar om vikten av den biologiska mångfalden. Jag gör det så ofta att jag undrar om jag verkligen ska använda begreppet igen. Men det är ett viktigt begrepp, och det är en viktig mångfald som bär upp ett slags säkerhet för oss människor också. Den gör det genom att det krävs en rik biologisk mångfald för att vi ska kunna ha solida ekosystem. Då kommer ordet ekosystem upp, detta alltmer livsviktiga begrepp. Det är svårt att förklara både snabbt och tekniskt. Men om man gräver sig ned i jordlagret hittar man små svamptrådar. De är mycket små. kan man inte se dem med ögat. Mykorrhiza är namnet på den här komplexiteten i fråga om svamptrådarna och växternas rötter som lever i symbios med varandra. Genom att de här fina underjordiska svamptrådarna tränger in i rötterna hjälper svampen växten att ta upp vatten och närsalter, och svampen får i sin tur organiska föreningar från växten. Nästan alla världens växter kan bilda någon form av mykorrhiza, och flera arter är beroende av symbiosen för att överleva. Man kan undra vad det här har med hållbart skydd av naturområden att göra, men det har ganska mycket med det att göra. EU antog vid toppmötet i en målsättning att förlusten av biologisk mångfald ska stoppas . Det är en målsättning som också införlivas i det svenska miljömålssystemet. Jag börjar med skogen. Skogens landskap och ekosystem har påverkats länge av ett långt drivet produktionsskogsbruk. Det finns mycket få områden med gammelskog kvar. En enig riksdag har antagit det övergripande målet Levande skogar och att skogens och skogsmarkens värde för biologisk produktion ska skyddas. ska den biologiska mångfalden bevaras. Inriktningen är att miljökvalitetsmålen ska nås inom en generation. Vi har pratat om det , men, som sagt, man kan upprepa det. Det finns ett antal preciseringar i form av delmål eller etappmål, precis som vi har i rovdjurspolitiken. För att nå målet för bevarande av biologisk mångfald i skogslandskapet behövs att de kvarvarande resterna av skog med höga skyddsvärden bevaras, att ytterligare arealer restaureras, att skogsbrukets miljöhänsyn ökar och att arealer med produktivt skogsbruk, med det som kallas trakthyggesavverkningar, minskar. Forskare har bedömt att i dagens brukade landskap utgör de kvarvarande resterna av arealer med stort skyddsvärde av det som fanns i naturlandskapet. På lång sikt är det för lite. Det finns ett restaureringsbehov. På kort sikt är dessa arealer skogsmiljöer med höga naturvärden som måste skyddas från avverkning. ökade regeringen etappvis anslaget till åtgärder för biologisk mångfald och områdesskydd. Man ökade också skyddstakten. Ändå bedömdes den takten behöva fortsätta att öka för att man skulle nå målen. Den nuvarande regeringen bröt och vände den utvecklingen. Anslaget har man minskat kraftigt. Man har motiverat, precis som vi hörde tidigare här, det minskade anslaget med att målen ändå inte skulle nås. Det är en något märklig motivering. Man har också sagt att man ska utveckla andra sätt att skydda områden som är mindre belastande för statsbudgeten. Det är i det här betänkandet delvis som vi tar upp det. Den omtalade överenskommelsen med om frivilligt avsatt mark är något som tycker är bra, det vill säga att man inte ska begära någon ersättning. Vad som däremot blir tokigt är att man flyttar skyddsområden när man har kommit över marken. Man flyttar hundratals hektar av statens skogar från de frivilliga avsättningarna till det formella skyddet. Det formella skyddet ser då mycket bättre ut, men det frivilliga skyddet tappar. Det är mer allvarligt än så, eftersom det också handlar om hur skyddet slår regionalt: mer skydd i norra , mindre i södra och . När det gäller skog kan man tycka att regionala mål är lättare att förstå än när man diskuterar rovdjur och i synnerhet varg, som vi gjorde sist. Då var regeringen mycket noggrann med att prata om regionala mål. Jag kan tycka att en skog är mer fast i en region än en varg. Ändå ser man inte de regionala målen som så viktiga när det gäller skogen, dock när det handlar om rovdjur och varg. Hur det förhåller sig med kvaliteten på den mark som avsatts får vi reda på först när den efterfrågade miljömålspropositionen visar sig. Vi har fått reda på att detta ska ske framåt våren. Regeringen föreslår i propositionen som vi behandlar att man ska sälja skyddsvärd mark till . Vad det kommer att kosta kan man bara gissa, eftersom ingen prislapp finns. Det kanske blir flera hundra miljoner. Ska det ske utan ökat anslag till innebär det att det blir större svårigheter att skydda annan mark, och det blir mindre pengar till de privata skogsägarna. Det blir svårare att skydda de mest värdefulla skogarna som är akut hotade och som finns på privat mark, där det finns mycket av de så kallade värdekärnorna. gick dessutom miljöministern ut och kritiserade för att ha prioriterat fel då ett antal skogsägare som hade träffat avtal med om att sälja värdefulla skogsområden till naturreservat inte fått betalt. Det är så klart en följd av att man har skurit ned pengarna till just biologisk mångfald. Vår samlade kritik runt det här betänkandet handlar förstås om hela den förändrade ansatsen att bevara skyddsvärda områden. Vi har följt hur regeringen har sänkt anslaget till biologisk mångfald undan för undan och hur man har flyttat siffror för att få delmål att se ut som om de var nådda. Man har antagit en skogspolitik där man glömde miljömålen. Man ställer krav på myndigheter som ska reda ut stora och svåra frågor utan tillräckliga medel. Vi har också sett hur man har förändrat biologiskt skydd genom den förändrade strandskyddspolitiken. Vi känner en stor oro inför de här korta skyddsåtagandena som vi ser att det finns en öppning för när det gäller naturvårdsavtalen. De bör vara långsiktiga. De kan vara kreativa, men de bör vara långsiktiga. Jag tar upp några områden här. Jag kan börja med värdekärnor. motionerade om att regeringen bör ge och i uppdrag att ta fram förslag till åtgärder för att stoppa den akut hotande avverkningen av skogar med särskilt höga skyddsvärden. Utskottet och avslog motionen med hänvisning till den miljömålsproposition som regeringen hade aviserat samt till denna proposition. Det är svårt att se vad lösningen skulle vara i detta betänkande angående värdekärnorna och skydd därav. Möjligtvis kan jag få ett svar på det framöver. När det gäller kontinuitetsskogar är det brist på skog som brukas med lång kontinuitet. Vi ser från sida att ökad användning av kontinuitetsskogsbruket ger bättre förutsättningar för biologisk mångfald, också i det produktiva skogsbruket. Jag ser att det är positivt mottaget i betänkandet. Den ökade delaktigheten bör gälla flera intressenter än markägaren. Miljöorganisationer och närboende har ofta ingående kunskap om var skyddsvärd skog finns. Regeringen skriver att man vill framhålla att markägare som bidrar till miljökvalitetsmålens uppfyllelse gör en mycket viktig insats som värdesätts högt. Det instämmer vi i. Men vi anser också att det borde gälla för andra som bidrar till miljökvalitetsmålens uppfyllelse, både den engagerade maskinföraren i skogen och de ideellt miljöaktiva, både kunniga tjänstemän och forskare på högskolor. Regeringen vill bland annat ge markägarna större möjlighet att ta initiativ till formellt skydd för skogsarealer och att välja skyddsform. Det är något som vi står frågande inför när det gäller hur stor skillnaden egentligen blir jämfört med dagens sätt att arbeta. Vi vill inte motsätta oss de försöken i . Men det finns en viss risk för att vissa markägare vill ta initiativ till att mark som redan frivilligt avsatts nu kommer att få formellt skydd och med medföljande ersättningar från staten. Ett villkor för markägarens skydd borde vara att man har notifierat myndigheten om frivillig avsättning av skyddsvärd mark så markens skyddsvärde också kan kontrolleras. En utökad initiativrätt bör heller inte vara förbehållen just markägaren utan bör kunna omfatta andra intressenter. Det har vi tagit upp. När det gäller naturvårdsavtal som jag har nämnt innan anser vi att det bör kunna öka i viss utsträckning. Vi har motionerat om det tidigare, men då bör som sagt var avtalen vara långsiktiga. När det gäller ersättningsmark kan en aktivare användning av ersättningsmark underlätta skyddet av skogsmark med höga naturvärden, särskilt i där staten kan behöva köpa mark mer aktivt för att använda som ersättningsmark. Vid användning av ersättningsmark kan det vara lämpligt att prioritera ersättningsmark till markägare som bor i anslutning till marker och själva brukar och vårdar dem. Man bör ge ett ägardirektiv till så att man underlättar reservatbildningar genom att tillhandahålla ersättningsmark. Det bör bli högt prioriterat även för bolaget. När det gäller biotopskydd anser vi att det finns för- och nackdelar med att kommunerna inrättar biotopskyddsområden. Det är bra att kommunen kan ta initiativ, men man kan ställa sig frågan ifall kommunerna kommer att inrätta särskilt många biotopskyddsområden, eftersom det innebär att man också får stå för en del av ersättningen till markägaren. har flera remissinstanser varnat för att kommunala biotopskyddsområden ger kommunen möjlighet att besluta om dispenser från skyddet. Det har också varnats för att dispensmöjligheter kan utnyttjas ofta för att undergräva syftena med områden. Regeringens proposition undviker omsorgsfullt det grundläggande problemet att anslagsnedskärningarna har minskat tempot i skyddsarbetet och försvårar uppfyllelsen av etappmålet för skydd av biologisk mångfald. Det går inte ihop att skydda mer skog för mindre pengar som man betalar markägaren mer per hektar skyddad skog. Vi har hört om Kometprogrammet som en möjlighet för markägare att ta initiativ till formellt skydd av skog. Jag har läst igenom den rapport som gjordes av och och kan bara instämma i det som sade innan: Det finns ingenting som tyder på att det skulle bli billigare för staten. Däremot finns det en massa kompletterande initiativ som alla är jätteintressanta att titta på. Det ska man ha klart för sig. Jag tänkte säga något om toleransavdraget, men jag hoppar över det. Det kan ni läsa om. För att sluta med en positiv sak tycker jag i alla fall att man kan lyfta fram den fortsatta satsningen på det som kallas för det lokala naturvårdsarbetet. Det är positivt, även om man får titta på det så att det inte ger effekter som försämrar underlaget för biomångfalden. Vi tycker att det är väldigt positivt att det tas upp. Jag vill också säga att vi vet för lite om hur naturen fungerar och om vilken roll varje art spelar i ekosystemet, men vi vet tillräckligt för att veta att varje art kan vara viktig för att ekosystemets väv ska hänga ihop. Jag vill avsluta med att säga att jag ställer mig bakom alla reservationer men yrkar bifall till reservation 3 och 13. 128 (): Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet Hållbart skydd av naturområden och avslag på samtliga reservationer. Skyddet och bevarandet av den biologiska mångfalden är en hörnsten i en ansvarstagande miljöpolitik. Det är en uppfattning som säkert delas av väldigt många i vårt land. Möjligheten att vistas i skog och mark är för alla en självklarhet tack vare allemansrätten. Värnandet om naturen och skyddet för allemansrätten, flora, fauna och biologisk mångfald har varit och är vägledande för det starka skydd vår natur har i vår lagstiftning. Det är en svensk tradition att värna naturintresset, och i den svenska folksjälen finns en djup förståelse för skyddet av naturmiljö och för att bevara en god miljö även till kommande generationer. Hållbarhet, att bruka utan att förbruka och att värna försiktighetsprincipen är hos de flesta människor i vårt land ledord som är gemensamma över generationsgränser, från norr till söder, över stad och land samt över partigränser. Orsaken till detta genuina intresse för naturen och vården, skyddet och omtanken om densamma tror jag står att finna i den grundkunskap vi har om naturen. Våra förfäder visste att nyttja naturens resurser på ett uthålligt sätt och inte överutnyttja. Den genetiska variationen är nödvändig för utvecklingen av nya grödor och mediciner. Det gäller artvariation som kan vara viktig för ett ekosystems funktion. Inte minst balansen mellan arter i ett ekosystem är här viktigt för att allt ska fungera. Alliansens miljöpolitik är samlad, den är långsiktig och den är välbalanserad. Strandskyddslagen, skogsvårdslagen och områdesskyddet är alla exempel på lagar som bygger på ambitionen att kunna bevara det ursprungliga, att ta hänsyn till naturens långsiktiga hållbarhet och göra det möjligt för den enskilde att få vistas i skog och mark. Men omtanken om naturen får inte bli en elitistisk uppfattning som inte går i takt med de människor som mest berörs av inskränkningar och förbud. För att skapa legitimitet för lagstiftning som begränsar brukande och nyttjande är det centralt att det politiska ledarskapet har en lyssnande attityd och bygger sina förslag på delaktighet och lokalt engagemang. Naturvårdspolitiken har präglats av ett uppifrån-och-ned-perspektiv, vilket av naturliga skäl förorsakat motstånd från markägare och därigenom försvårat skyddet av biologiskt värdefull mark. Det vill nu alliansen och regeringen ändra på genom en rad förslag för att underlätta relationen mellan myndigheter och den lokala nivån, markägare, kommuner och intresseorganisationer. Den tidigare politiken har inte uppmuntrat markägares kunskap och vilja. Huvudfåran har varit statliga inköp, intrångsersättning och bruna kuvert till berörd markägare med myndigheters uppifrånperspektiv som utgångspunkt med svag delaktighet och oförståelse från markägare som resultat. Det förslag som jag hoppas klubbas igenom i denna kammare ligger i linje med mina egna utgångspunkter. Vi har framför oss ett betänkande som till stor del har inspirerats av en mycket framgångsrik modell den finska. Finnarna kan förvisso inte klå oss i ishockey eller telekom, men de har ett kraftigt försprång när det gäller markägarnas delaktighet i att vårda och ta till vara sin egen skog. Punkterna i propositionen, Kometprogrammet, avskaffandet av toleransavdraget och flexibla skyddsformer, samtliga inspirerade av den finska modellen, ligger i linje med vad jag anser är rätt för att uppnå en långsiktig och balanserad naturvårdspolitik. Kometprogrammet ger markägaren med dennes unika kunskap större delaktighet. Avskaffandet av toleransavdraget kommer att medföra smidigare processer vid skydd av naturen som markägarna får en berättigad kompensation för att de värnar naturvärdena i sin egen skog. Naturvårdsavtal är en viktig del i de så kallade flexibla skyddsformer som presenteras. Det är av stor vikt att olika incitament utvecklas för markägare att själva ta initiativ till bevarande av natur, både på frivillig basis och i form av formellt skydd. En god naturvård tror jag utgår från att människor som har erfarenhet och som äger skog också har ansvaret. Den som äger, den vårdar. Jag är övertygad om att starka skogs- och markägare är bra för naturens förvaltning. Vi måste använda naturresurserna klokt och långsiktigt och hållbart. Lagförslaget innehåller också stora avsättningar av skogsmark med högt naturvärde från primärt och . Det är positivt att vi i stort sett når delmålet Levande skogar. Vår regering och vår riksdag har lyckats skydda mer skog än vad som har skyddats totalt under de tidigare två mandatperioderna. skulle jag vilja säga att det är viktigt att behålla de grundläggande skyddsformerna i naturvården.