prot · GW09118 · 2009-05-14 00:00:00 — Den informerar om bildande och ombildning till kooperativ hyresrätt. Jag vet inte riktigt vad motionärerna efterlyser. Eftersom några av dem finns här i kammaren går det kanske att få svar på det. Det finns också en motion om ombildning till kooperativ hyresrätt med förslag om att man som hyresgäst ska kunna anmäla intresse av att köpa en hyresfastighet för att snabba på förfarandet då det eventuellt blir aktuellt med en försäljning. Det är en intressant tanke. Det kan jämföras med arrendelagstiftningen. En arrendator kan anmäla sitt intresse för köp av fastigheten till lantbruksenheten på . På så sätt kan inte en försäljning ske över huvudet på arrendatorn. Det är möjligt att förslaget kan kopplas med motsvarande förutsättningar för ombildning till ägarlägenheter som och alliansen planerar att genomföra under nästa mandatperiod. , herr talman, en reflexion över en formulering i reservation 1. En person som tidigare blivit vräkt har mycket svårt att komma in på den reguljära bostadsmarkanden igen. Menar ni att detta är konstigt och anmärkningsvärt? Om någon av er säljer en vara eller en tjänst och inte får betalt, fortsätter ni då att sälja mer till den kunden? Så gör inte heller fastighetsägare. Ni måste förstå att en fastighetsägare förvaltar ett kapital och tillhandahåller tjänster i form av bostäder. Då både vill och behöver man få in pengar. Även här är det att släppa de gamla socialistiska tankarna om att bostaden är en rättighet där sådana simpla skyldigheter som att betala sin hyra inte är så viktiga. Alla har rätt till tak över huvudet. En del har svårt att få pengarna att räcka. Jag tror att många skulle må bra av att lära sig mer om hur viktigt det är att betala sina räkningar och i synnerhet sin hyra. Det gäller att försöka prioritera rätt för att inte hamna i ekonomiskt och socialt besvärliga situationer. Detta har jag inte kunnat läsa i några förslag från . Jag yrkar bifall till förslagen i utskottets betänkande och avslag på samtliga motioner och reservationer. 92 (): Jag börjar med att yrka bifall till förslagen i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Som ni märker hänger den här debatten väldigt tätt ihop med den förra. I stora stycken diskuterar vi samma sak. Det kanske kommer att bli så från min sida också, men jag ska ändå försöka att inte upprepa mig för mycket. Vi diskuterade allmännyttans villkor förut. har vi kanske kantrat över åt att mer diskutera rena hyressättningsfrågor. Jag tycker att det är intressant att de enda som egentligen nu diskuterar marknadshyror är oppositionen. Från alliansens sida har vi varit väldigt tydliga med att det inte är något parti som driver marknadshyror. Det är oppositionen som lyfter fram detta gång på gång. Det hjälper tydligen inte att vi från alliansens sida säger att det inte är aktuellt. och alliansen har varit väldigt tydliga med att lika lite som en småhusägare skulle drivas från hus och hem på grund av skenande fastighetsskatter skulle en hyresgäst drivas från hus och hem på grund av oförutsägbara och orimliga hyreshöjningar. Det är ju den politiken vi står bakom, inte den politik som oppositionen tydligen försöker beskriva, som ingen står för. Det förhållandet är inget alibi för att man inte måste ta tag i hyressättningssystemet. Det har med rörlighet, nyproduktion och många saker att göra. Det är naturligtvis en nödvändighet. Dessutom finns det stora möjligheter att utveckla hyresrätten som upplåtelseform. Alla partier är faktiskt väldigt positiva till hyresrätter. Det har inte så mycket att göra med om vi som partier är positiva till hyresrätten utan hyresrätten är en absolut nödvändig upplåtelseform på bostadsmarknaden. Arbetsmarknaden skulle inte ha fungerat om man inte hade haft en sådan flexibel lösning så att människor har kunnat flytta. Det är inte någon meningsskiljaktighet i den frågan heller. Jag tycker, om man reflekterar lite över det som har sagts tidigare, att från argumenterade väldigt mycket utifrån en utredning, men positionerna har flyttats . Utredningen finns naturligtvis med i beslutsunderlaget, men beslutsunderlaget kompletteras . Vi kan inte fastna i att diskutera just den utredningen. Det är ändå inte ett argument för att kasta den i papperskorgen, för det finns ju vissa saker där också naturligtvis som går att använda och ta ställning till. När det handlar om hur vi ska skapa det nya systemet blir jag lite förvånad över att regeringen blir anklagad för att vara passiv när man faktiskt visar stor lyhördhet. Jag vill påstå att det är en väldig styrka i ett politiskt resonemang att man har lyhördhet och kan samla och föra en dialog. Jag blir väldigt förvånad när man beskriver något slags ovanifrånperspektiv och ska presentera lösningar innan man har lyssnat på de aktörer det berör. Med den utgångspunkt som statsrådet har haft, att vi faktiskt ska skapa en bred lösning med samsyn, är det naturligtvis en förutsättning att vi låter aktörerna på marknaden göra inspel och tar hänsyn till dem. Det kan inte vara så att vi utgår från en lösning och sedan låter andra reagera . Det kallar jag inte dialog. Det är den typ av politik där man faktiskt har ett ovanifrånperspektiv. Om det är ett ledarskap som förordas är jag väldigt glad att alliansregeringen inte har det ledarskapet. Det har nämnts , och det har varit tydligt , att ambitionen har varit att skapa en fungerande bostadsmarknad i samförstånd med bostadsmarknadens aktörer. Att det här är en svår fråga beror mycket på att hyresmarknadssidan har varit genomreglerad under så pass . Det är klart att man måste föra en lång diskussion om hur man ska lösa upp de knutar som har bildats under de år som har gått. Det fantastiska tycker jag är att det nu går att se att det faktiskt finns stora möjligheter att nå den här samsynen. Det talas här om och riktas lite kritik mot att uppgörelsen mellan och . Jag tycker att de är värda att uppmärksammas därför att de tar ett så stort ansvar och lyfter fram ett konstruktivt förslag. De biter sig inte fast vid att driva en självkostnadsprincip utan de börjar diskutera utifrån affärsmässiga principer att kunna slopa den hyresnormerande rollen. Är man inte beredd att ta det steget sitter vi fast i skyttegravarna och kommer inte vidare. Därför tycker jag att det är berättigat att lyfta fram det som en viktig sak här . Om man läser reservationen från Socialdemokraterna och under rubriken kan man få intrycket att det finns meningsskiljaktigheter som jag anser i grunden inte finns. Det finns nyckelord i reservationen. Vi pratar om bruksvärdessystem, besittningsskydd, trygghet och skydd mot orimliga och oförutsägbara hyreshöjningar. Det är bara att notera oppositionens samsyn med regeringen när det gäller den politiken. Om vi diskuterar bruksvärde kan jag säga att definitionen på bruksvärde faktiskt är att lyfta fram hyresgästernas värderingar av sitt boende. Det är grunden för bruksvärdet. Sedan är frågan hur man ska kunna få bruksvärdet översatt till en hyressättning. Det kanske i och för sig är lite konspiratoriskt tänkt av mig, men när man läser vidare i reservationen finner man ett räkneexempel som pekar på att tiotusentals människor skulle behöva flytta från sina lägenheter. Det finns naturligtvis ingen som driver en sådan politik att det skulle bli resultatet. Man kan ju kritisera hur det räknas, men det blir bara sifferexercis. Jag kan inte se något annat än att reservanterna utnyttjar det räkneexemplet som ett rent skrämselargument som egentligen inte har någon förankring i verkligheten. Lägesfaktorn har tagits upp här. När man kommer från en annan del av landet än , som jag gör, reflekterar man ofta över att bostadsdebatten handlar om , inte om oss andra. Det må vara hänt, i alla fall ur en synpunkt. Det är att i övriga landet har man faktiskt lyckats att differentiera hyrorna utifrån precis de saker som lyfts upp här. Det är storlek och standard, men man har även lyckats att lyfta in lägesfaktorn i diskussionen. Det beror inte på lagstiftningen utan det beror på att parterna har tagit sitt ansvar. Det är glädjande att alla parter även i har tagit tag i det arbetet och insett att det är ett absolut nödvändigt arbete att göra. Som jag sade betyder bruksvärdesystemet ju i grunden att man måste kunna lyfta fram hyresgästernas värdering av sitt boende. ställde en fråga om oklarheterna kring andrahandsuthyrning. Jag hade också tänkt ta upp det, för det är ganska intressant när man läser den motion som reservationen bygger på. Det står att lagstiftningen för andrahandsuthyrning är oklar framför allt när det gäller hyressättningen. Precis som det sades tidigare är det ju solklart vad som gäller för andrahandsuthyrning i hyressättningssystemet. Något som har återkommit igen och som vi har diskuterat tidigare är kooperativ hyresrätt. Det är säkert en alldeles utmärkt upplåtelseform för många människor som vill ta tag i detta. Men det är samma sak där. Det är ingenting som vi behöver värdera politiskt. Precis som sade finns det kunskap om detta som sprids både på nätet och i skrifter. Jag har svårt att tro att det är brist på kunskap. Om människor tycker att det här är en bra upplåtelseform kan man jobba vidare med den. Det kan inte vara statens sak att via sina myndigheter driva en viss upplåtelseform och tycka att den är bättre än någon annan. Återigen måste det vara de enskilda bostadskonsumenterna som står för de valen. 93 (): Jag vill allra först yrka bifall till förslagen i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Jag tänkte avgränsa mig till att säga några ord om ägarlägenheter, den nymodighet som kom , en ny bostadsform. Vid sidan av hyresrätt och bostadsrätt ska vi kunna ha ägarlägenheter, vilket innebär en större mångfald och valfrihet i boendet. Förmodligen kommer det också att öka bostadsbyggandet. I det betänkande som vi har debatterat behandlar vi motioner som handlar om hyresrätt, kooperativ hyresrätt, bostadsrätt och ombildning. Ägarlägenheterna är ett ytterligare alternativ på bostadsmarknaden. För att öka utbudet av lägenheter och bidra till ökad bostadsproduktion har efter förslag från regeringen också med den nya upplåtelseformen fört in från att man höjer schablonavdraget för andrahandsuthyrning från till . Det är för att bättre utnyttja bostadsbeståndet. Det är en bra reform i förhållande till det vi talade om i den förra debatten, nämligen bostadsbristen. Det har tagits upp en hel del i den debatt som har varit, bland annat om hyressättningssystemet. Jag tycker att mina kamrater på alliansbänken har fört fram den kunskapen på ett seriöst och bra sätt. Efter den här relativt långa debatten kan jag bara yrka bifall till förslaget och tacka för ordet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 11 § Försöksverksamhet med sfi-bonus Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2008/09:AU8 Försöksverksamhet med sfi-bonus (prop. 2008/09:156). 94 (): Inledningsvis vill jag yrka avslag på propositionen, som innehåller ett förslag om införandet av en ny lag om försöksverksamhet med prestationsbaserad stimulansersättning inom svenskundervisningen för invandrare, så kallad sfi-bonus, och yrka bifall till den gemensamma reservationen av Socialdemokraterna, . Vi anser att utgångspunkten för propositionen är fullständigt felaktig. Vem av oss här inne i kammaren kan med handen på hjärtat påstå att vi vet att alla nyanlända invandrare är en homogen grupp? Verkligheten är faktiskt den att det är människor från världens alla hörn som söker skydd här. Vi pratar om människor med allt från vana vid studier på hög nivå och långa utbildningar i sina cv:n till människor som kanske till och med är analfabeter i sitt eget modersmål. Det finns alltså nyanlända invandrare som redan från början kommer att ha ett försprång bara genom det faktum att de kommer från länder med det latinska alfabetet. Eftersom vi alla är olika som människor finns det naturligtvis nyanlända invandrare som har mer eller mindre lätt för sig att lära sig ett nytt språk. Det är bara att gå till sig själv och ställa sig frågan: Hur lätt har jag att lära mig ett nytt språk med ett helt främmande alfabet? Därför är det här ytterligare ett i raden av orättvisa förslag från borgerligheten. Återigen väljs vägen som gynnar dem som redan har och har det lätt för sig. Det är ju faktiskt så att det här systemet med sfi-bonus i första hand ger stimulans till dem som redan har förutsättningar att nå de bästa resultaten, medan de som har störst behov av stimulans riskerar att inte klara av kraven för att få någon större del av bonusen alls. Jag går inte ens in på krångligheterna som reglerar hur, om och varför du kan få en bonus. Det finns att läsa i propositionstexten. Lärarna har en nyckelroll, och även tiden fram till att jag får börja på sfi-undervisningen spelar stor roll. Därför blir det orimligt och orättvist för oss med ett bonussystem där nyanlända premieras respektive går miste om sin bonus utifrån faktorer de inte själva kan påverka. Att dessutom ge den största bonusen till dem som har de bästa förutsättningarna och den minsta till dem som har det sämsta utgångsläget är helt enkelt för mig som socialdemokrat bakvänd och felaktig logik. Men det är uppenbarligen helt logiskt för borgerligheten. Regeringen tycks också anse att nyanlända invandrare och flyktingar är lata och omotiverade att lära sig svenska. Det finns faktiskt inte några belägg för att sfi-studerande som grupp skulle vara mindre motiverade att studera än andra studerandegrupper. påpekade i sitt remissvar att det finns lite kunskap om orsaken till den låga genomströmningen inom utbildningen och om anledningen till avhoppen från sfi. Var femte nybörjare /06 avbröt sin utbildning. För drygt hälften av dessa saknades uppgift om orsaken till avbrottet. För den andra hälften var en vanlig orsak till studieavbrottet att den studerande hade fått ett arbete. Vore det då inte lämpligt att försöka analysera vad och varför innan man störtar i väg och försöker sig på någonting som inte omfattar alla och som ingen vet resultatet av? Vad ni än tror i högern är det inte alltid några extra kronor i fickan eller fler prov som är lösningen på människors vardagsbekymmer. Vi tillsammans med andra befarar att sfi-bonusen förlänger vägen till jobb i onödan för många. Det är flera remissinstanser som varnar för att sfi-bonusen kan motverka arbetslinjen. Men regeringen trampar på och berättar i propositionstexten att nyanlända invandrare har sämre tillgång till informella nätverk och att diskriminering sker när de ska ut på arbetsmarknaden utan att ge några svar på möjliga lösningar på just de problemen. Här väljer borgerligheten att stirra sig blind på att språket minsann är lösningen på allt och för alla. Men det här förslaget löser inte det grundläggande problemet som finns på många håll i landet, nämligen bristande möjligheter att kunna kombinera sfi-undervisningen med ett jobb. Inga svar och inga förslag. Det är för många nackdelar med sfi-bonus, och därför är en rad remissinstanser med en rad olika argument och ställningstaganden mycket tveksamma till förslaget. Men mest beklämd blir jag över att den borgerliga regeringen tänker gå så långt i sin orättvisa politik som att ge just försöks- och jämförelsekommunerna ett litet extra tillskott för att höja kvaliteten innan utvärderingen av systemet med sfi-bonus ska ske. Snacka om att försöka rigga resultatet i den riktning man själv vill presentera. Kasta förslaget i papperskorgen! Det är där det hör hemma. Vi socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister anser att en betydligt bättre väg är att sätta in kvalitetshöjande åtgärder i undervisningen för alla. Det handlar om fortbildning av sfi-lärare och ökad individualisering av undervisningen för att motsvara behovet hos den som studerar. Framför allt handlar det om bättre möjligheter att kombinera svenskundervisningen med arbete eller praktik. Det handlar också om ökade möjligheter för kommunerna att ha god framförhållning när det gäller planeringen av undervisningen. Dessutom leder regeringens förslag till mer krångel och byråkrati i de berörda kommunerna, men det verkar inte bekymra den borgerliga regeringen nämnvärt. Regelkrångeldebatten och omsorgen om mindre byråkrati verkar inte omfatta kommunerna och deras verksamhet. Jag är fullständigt övertygad om att det är viktig information till landets alla kommuninvånare och för dem som jobbar i de verksamheterna. Jag tycker även att den moderatstyrda regeringen borde ha övervägt och grunnat lite extra på varför i inte tycker att förslaget är så himla bra. De uttrycker en oro för att förslaget faktiskt kan öka och cementera fördomar mot gruppen nyanlända. Precis som i funderar jag om inte förslaget kan underblåsa främlingsfientliga krafter och i stället för att bli en stimulans, som borgerligheten tror så starkt på, bli en kvarnsten runt halsen för nyanlända invandrare. Det borde kanske utskottsmajoriteten också ha ägnat eftertanke och tid åt. De pengar, ca 100 miljoner, som kommer att tas i anspråk för såväl själva bonussystemet som dess administration borde i stället satsas på att förbättra kvaliteten i hela introduktionen för nyanlända. Mot bakgrund av detta borde bifalla motionen och avslå propositionen. 95 (): Just när man trodde att den borgerliga regeringen hade förstått att det här med bonusar inte är någon bra idé kommer de dragande med en till. ska det bli bonus för den som är snabb och har goda förutsättningar att göra klart sin sfi-undervisning. Jag ska återkomma till vilken människosyn som ligger bakom den här typen av förslag, men låt mig från början säga att vi från och säkerligen från den samlade oppositionens sida tycker att språkkunskaper är oerhört värdefulla. Det är mycket viktigt att man kan tala språket i det land man vistas och lever i. Man måste ha goda möjligheter att lära sig språket. Det handlar om att komma in i arbetslivet. Det handlar också, minst lika viktigt, om att kunna vara en aktiv demokratisk samhällsmedborgare. För de här sakerna är språkkunskaperna ovärderliga. Den här diskussionen handlar inte , precis som den aldrig någonsin har handlat vid den här typen av diskussioner om krav eller sådant för språkkunskaper, om huruvida språket är viktigt eller inte, utan det handlar om på vilket sätt man uppmuntrar människor att lära sig språk, vilka metoder och vilken människosyn som ligger bakom. Jag instämmer i det som tidigare sades, att sfi-undervisningen definitivt behöver förbättras. blir inte det här en diskussion om sfi-undervisningen kan förbättras, vilket vi borde ha. I stället försöker man hitta på något slags skenlösningar där man gör den enskilde till ansvarig för huruvida man lyckas med studierna eller inte. Det är ditt fel om du inte lyckas så bra. Det är du som inte får någon bonus, eller det blir du som får en bonus för du var så duktig och ansträngde dig så väl. Jag ser fram emot kommande diskussioner om sfi och hur den ska kunna förbättras. Det handlar om individualisering. Lärande är en kollektiv process, det är något man gör tillsammans. Men man måste förstås göra det utifrån de egna förutsättningarna och från den nivå som man själv har. Det är stor skillnad på att vara analfabet och att vara akademiker. Man är förstås mer van om man har lärt sig många saker än om man inte gjort det på ett strukturerat sätt. vill jag inom parentes säga att den fördomsfulla bilden om sfi att man överallt sätter analfabeter och akademiker i samma klass faktiskt inte stämmer med verkligheten. Tillräckligt många verksamheter som bedriver sfi har jag besökt, och det har säkert flera gjort, för att sticka hål på den mytbilden. Väldigt många som sysslar med sfi runt om i landet gör ett väldigt bra arbete. Jag tror att man också ska uppvärdera det. Man ska säga till sfi-lärare att de gör ett värdefullt arbete och försöka höja statusen för sfi-läraryrket. Det är bland det viktigaste man kan sysselsätta sig med. Det måste kunna gå det är den erfarenhet jag har efter att ha besökt många verksamheter att bättre kombinera praktik, arbete och studier i sfi. Här finns ibland byråkrati som sätter käppar i hjulen. Man måste ha sfi vissa fasta tider och kan inte lägga det eller på de tider då man kanske inte behöver arbeta eller finnas i praktik. Det är när man förstår varför man behöver ett språk och vilken typ av språkkunskaper man behöver som man har lättare att lära sig. kommer regeringen ändå med det här förslaget trots ett massivt motstånd det får vi väl ändå säga från remissinstanserna. Det är inte så där jättemånga som jublar och applåderar av remissinstanserna inför det här förslaget. Det borde stämma till eftertanke. Jag tror inte att ens regeringens förespråkare själva är så där helt övertygade om att det här är ett jättebra sätt att förstärka sfi-undervisningen. Det är därför man kör med en försöksverksamhet. Hade man varit övertygad om att det här är så bra hade man kört på bred front på en gång. Nej, det här handlar lite grann om att ge till dem som redan har, dem som har de goda förutsättningarna. De som egentligen behöver mest stöd blir utan, i alla fall utan sfi-bonus. har på ett utmärkt sätt gått igenom de argument som finns mot förslaget. Jag vill ändå ägna åt den människosyn som ligger bakom. Det är egentligen fråga om ekonomiska incitament som sådant, bonusar, för att man ska kunna göra ett bra arbete, för att man ska vilja göra ett bra arbete, för att man ska vilja lära sig språket. I det här specifika fallet tycks det som högerregeringens företrädare på något vis går omkring med en bild i huvudet: Ja, någonstans där ute finns det många människor, hundratals, tusentals, tiotusentals, vad vet jag, som hellre går kvar på sfi och inte lär sig språket än gör något annat. De tycks finnas där och trivas med att inte ha någon särskild funktion i samhället och inte bidra med något särskilt. De tycker kanske att det är bekvämt att bara läsa sfi lite grann ibland och inte komma vidare. Dem måste vi förstås pressa lite mer, uppmuntra eller pressa. Här är det både piskan och moroten som förs fram av regeringsföreträdarna emellanåt. Är det inte språkkrav för medborgarskap, som ibland diskuteras, är det bonus i stället piskan ena dagen, moroten nästa. Men bakom ligger ungefär samma människosyn, som säger att om inte vi pressar eller lockar kan människor inte själva veta sitt eget bästa och lära sig de kunskaper och det språk de behöver kunna. Vi delar inte den uppfattningen. Vi har en motsatt människouppfattning. Vi ser människor som aktiva, som viljande själva vara en del av samhället. Man vill göra och bidra. Det som vi som politiska makthavare har att göra är att skapa förutsättningar, riva ned diskriminerande hinder och skapa positiva förutsättningar för att människor ska kunna få den aktiva kraft som man har i sig att också ge något resultat. Jag gör en jämförelse som möjligen kan kännas lite långsökt, men jag tror att den bär. Om man bara för att man gör ett bra jobb får en bonus, vad blir nästa steg för högerregeringen att föreslå? Ska vi ha, för att ta det drastiska, riksdagsledamotsbonus? Det kan man tänka sig om man tycker att riksdagsledamöterna sitter där i sina bänkar och inte gör någonting, eller inte ens sitter i sina bänkar, sitter någon annanstans och inte gör så mycket. Vi kanske ska ha ett system för det. Vi kanske ska lägga upp ett register av antal ställda frågor. Tre ställda frågor ger . Åtta ställda frågor ger . Eller kanske efter en mandatperiod räknar man antal anföranden i talarstolen. Det är svårt att avgöra är det kvantitet och kvalitet? Vem bedömer detta? Jag ska inte låta liknelsen spreta i väg för långt, men det är någonting i detta som ändå väcker till eftertanke. Det verkar som att det alltid är de andra som behöver antingen tvingas eller lockas. Själva behöver vi inte vara med i ett sådant system. Vi vet vad som är vårt bästa. Det är de andra som inte vet det. Utan att förlänga diskussionen mer än så säger jag att jag tror att man har tänkt fel och yrkar därför bifall till reservationen.