prot · GW0971 · 2009-02-17 00:00:00 — Man gjorde mycket tydligt ett gemensamt uttalande inför arbetsmarknadsutskottet och vädjade om att man här skulle kunna komma överens om lösningar som stöder svensk industri för att vi skulle klara av att rädda vår industri och jobben för framtiden så att det här inte går oss ur händerna. 20 FINN (): vädjar om stöd till svensk industri. Jag ställde en fråga till : Hur trovärdig är oppositionens samlade politik på det här området just nu? Man vädjar till att vi ska ta över arbetsgivarnas ansvar. Precis som statsrådet har kommenterat: Detta är väl inte det primära problemet för en regering. Sedan tas utbildningspolitik upp. Det är mycket korrekt, eftersom det är en viktig ingrediens i alliansregeringens framsynta politik för att stödja folk i en omställningsfas. Men jag tog i mitt inlägg upp det här med företagspolitiken i sig och den dissonans som jag ser när Europaparlamentariker från parti, tvärtemot vad bilindustrin själv säger, kräver en omställningsperiod , vilket i realiteten är en omöjlighet. Man kan väl inte slå undan fötterna och benen på industrin, som ändå långsiktigt ska försörja dem som arbetar inom bilindustrin genom att ge dem orimliga villkor, nämligen att å ena sidan ropa på statligt stöd åt alla och å andra sidan inte ge några rimliga förutsättningar för industrin att överleva. Det är knappast en sammanhållen politik. Jag skulle återigen gärna vilja höra en kommentar från , som utgår från arbetsmarknadspolitiken och har idéer och poänger där som vi har fått ett väldigt klokt och omdömesgillt svar från hela regeringen med fokus just på utbildningsfrågorna som också ställdes som en fråga i interpellantens frågeställning, till företagspolitiken. Med vilken rimlighet har man Europaparlamentariker som ger orimliga villkor för industrin att skaffa en omställning som den rimligen måste göra men som inte enligt bedömare är möjlig att göra och få företagen att överleva? Hur hänger den politiken ihop? 21 Statsrådet (): Det råder ingen oenighet oss emellan om bedömningen av allvaret i den nuvarande situationen. Finansministern har talat om vargavinter, och arbetsmarknadsministern har använt ett ännu mer färgstarkt språkbruk i sin beskrivning av det år som vi nu är inne i. Läget är mycket bekymmersamt. sade att vi tar lättvindigt på detta. Det är så långt från sanningen man kan komma. Läget är sådant att vi nu överöses av krav på att vi ska dirigera skattepengar till olika projekt och företag runt om i landet för att krisens effekter inte ska märkas. Då måste vi ställa oss frågan: Hur förvaltar vi skattebetalarnas pengar så ansvarsfullt som möjligt? Den frågan tar vi verkligen inte lättvindigt på, för det är avgörande för framtid. Det är så att säga viktigare att agera klokt i en nedgångsfas än att agera klokt i en uppgångsfas. Om vi sade ja till varje begäran om skattepengar som strömmar till oss skulle statskassan snart vara tömd och vårt budgetunderskott växa lavinartat. Man måste alltså i det här läget vara väldigt, väldigt klok. En av de uppgifter vi då har är att påminna om andra parters ansvar. Företagen har ett ansvar när de hamnar i svårigheter. Den argumentation som förs är att man befinner sig i en tillfällig svacka, att man är övertygad om att man kommer igen och att man därför är angelägen om att få behålla sin personal. Om man har den övertygelsen borde det också vara fullt möjligt att hitta kapital på marknaden för att klara överbryggningen i stället för att begära att staten ska gå in med pengarna. Vi behöver pengarna till mycket annat, till exempel till att kunna ge en bra utbildning till dem som inte bara är varslade utan också har drabbats av uppsägningar och tvingats lämna sina anställningar. Den skaran växer för som går. Vi måste ha pengar till arbetsmarknadsinsatser, inte minst för dem som står längst ifrån arbetsmarknaden. I det här läget måste vi dessutom ha pengar till att satsa långsiktigt, till exempel på forskning. Finn tar upp en mycket intressant aspekt, nämligen att det gäller att se till att vi får fram sådana produkter, inte minst inom fordonsindustrin, som går att sälja, som marknaden vill ha. Det kräver produktutveckling, och produktutveckling kräver forskningsinsatser. Där har vi ställt mycket stora medel till förfogande. Även där kan man föra en diskussion om vad som egentligen är statens ansvar respektive företagens ansvar. Det finns ett regelverk som säger att staten inte får gynna ett visst företag så mycket att det leder till konkurrensfördelar. På fordonsindustrins område har vi dock nu fått vidgade ramar från EU så att vi har större möjligheter att gå in med sådan hjälp. Jag vill påpeka att när den franska regeringen går in med ett stödpaket till fordonsindustrin rasar man i eftersom man anser att det inte är förenligt med . Vi måste alltså hålla oss till de internationella regelverk som finns. Apropå EU vill jag understryka det som jag sade i mitt första svar, nämligen att Socialfonden ger en del möjligheter och dem har utnyttjat för lite. 22 (): Statsrådet säger sig vara överens med mig om allvaret i situationen. Bekymret är att det är industrins företrädare som beskriver läget som en naturkatastrof, inte jag. Statsrådet säger att man inte tar lättvindigt på detta. är det dock inte bara jag som står för oron, utan jag beskriver hur det förhåller sig. Jag kommer just från samtal med företrädare för industrin i , och de är djupt oroade. De säger att de av regeringen utsedda samordningsmännen inte har några verktyg, att just ingenting händer. Så beskriver de verkligheten , . Det är inte jag som ger uttryck för detta utan företrädare för svensk industri, både de anställdas fackliga organisationer och arbetsgivarna. Därför måste man på något sätt gå vidare. Jag hade hoppats att statsrådet skulle utveckla sitt svar lite mer, men jag kan väl ändå försöka skicka med en liten förhoppning. Det finns nämligen, om man är väldigt positivt lagd, en möjlig öppning i svaret från statsrådet när han säger att enskilda företag, liksom några av de regionala samordnare som tillsatts av regeringen, har framfört att det finns ett behov av insatser som inte enbart riktas mot grupper som står utanför arbetsmarknaden utan också mot personal som hotas av varsel. Regeringen är inte beredd att generellt ta över arbetsgivarnas ansvar Men regeringen följer utvecklingen på arbetsmarknaden noga och är öppen för att, om situationen så kräver, utveckla de instrument som står till buds så länge förändringarna är förenliga med de internationella regelverk som gäller för . Skulle man kunna se detta som en öppning från regeringens sida, att man vill tillfredsställa de krav som samordnarna, arbetsgivarna och de fackliga organisationerna ställer för att ta oss ur denna djupt allvarliga kris som svensk arbetsgivarrörelse beskriver som en naturkatastrof? 23 Statsrådet (): Vi har inga planer på att införa det system som finns i några europeiska länder och brukar kallas permitteringslön, alltså att man med skattemedel får gå kvar i företaget. Vi tycker att den svenska modellen med en tydlig ansvarsfördelning är bättre. Så länge man är anställd har arbetsgivaren ett ansvar, och när man lämnar sin anställning och står till arbetsmarknadens förfogande har stat och kommun ett ansvar för att hjälpa en till ny anställning. Det är den tydligaste uppdelningen. Det finns naturligtvis undantag. Vi har satsat på ett paket för att utveckla fordonsindustrin. Där kan man tänka sig att om man får pengar för att utveckla ny teknik kan det behövas utbildningsinsatser för den personal som jobbar i det projektet. En del kostnader kan också täckas av Socialfonden; de arbetar dock med lite andra regler än vad som gäller i det svenska systemet i övrigt. Min bild är att än så länge finns det för samordningsmännen, och för andra som agerar, en ganska rik arsenal av åtgärder att ta till. Det finns ekonomiska resurser för en ambitiös arbetsmarknadspolitik. Som jag påpekat offentligt finns det som fortfarande inte utnyttjas i det system som jag mest svarar för, nämligen högskolesystemet. Det finns 10 00015 000 tomma platser i högskolan. Dit är många arbetslösa hjärtligt välkomna! Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2008/09:309 om azofärgämnen i fler varor och produkter 24 Jordbruksminister (): har frågat mig om jag avser att på samma sätt som gjort ta fram en offentlig lista över de varumärken som är garanterat fria från ett antal särskilt kritiserade tillsatser. Frågor har också ställts om vilka åtgärder jag avser att vidta för att azofärgämnen tas bort från svenska butiker samt vilka initiativ jag tänker ta för att målområde 5 i de nationella folkhälsomålen, sunda och säkra produkter, ska uppfyllas. Slutligen har jag också fått frågan vilka initiativ jag tänker ta för att ska kunna tillämpa försiktighetsprincipen för att garantera ett starkare skydd för medborgarnas hälsa. skriver att hon tidigare både interpellerat och ställt en skriftlig fråga till mig i samma ämne. Jag har därför redan redogjort för hur har valt att hantera frågan om azofärgämnen. I dessa svar framhöll jag bland annat att vi har ett stort förtroende för det arbete som bedrivs av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet, Efsa, och den riskhantering som medlemsstaterna har ansvar för inom ramen för kommissionens genomförandekommittéer. Det är ett arbete som i enlighet med EU:s livsmedelslagstiftning bedrivs utifrån en försiktighetsprincip. I det arbetet ingår system för att ompröva eller pröva nya vetenskapliga eller tekniska uppgifter när de dyker upp. Efsa prioriterade till exempel den brittiska studien som hänvisar till och tog snabbt fram ett utlåtande. Detta utlåtande var till hjälp när den nya EG-lagstiftningen togs fram och slutligen beslutades. stödde tillsammans med de andra medlemsstaterna efter diskussioner med kravet på varningstext. Jag anser inte att det är ett bra förslag att ge i uppdrag att ta fram en offentlig lista över de varumärken som är garanterat fria från de aktuella tillsatserna. Den nya lagstiftningen är snart på plats, och den kommer enligt min uppfattning att leda till önskvärda förändringar. Kravet på varningstext är ett ovanligt grepp som kommer att få företagen att söka andra sätt att färga sina produkter. Dessutom kan med inrättande av en offentlig lista oklarheter uppstå om vem som har ansvaret för att garantera att ett livsmedel på en sådan lista inte innehåller azofärgämnen trots allt. Avslutningsvis rörande fråga vilka initiativ jag avser att ta för att målområde 5 i de nationella folkhälsomålen, sunda och säkra produkter, ska uppfyllas vill jag nämna att regeringen inom ramen för en förnyad folkhälsopolitik har aviserat en rad insatser inom området. har bland annat fått i uppdrag att i samverkan med initiera ett samverkansprojekt inom området matvanor och fysisk aktivitet. Regeringen har också skapat ett dialogforum för att förbättra samverkan med nyckelaktörer för att gemensamt diskutera nationella utmaningar och olika aktörers möjliga bidrag till gagn för folkhälsan. hölls ett dialogforum med livsmedelsbranschen och ytterligare två forum planeras äga rum . 25 (): Jag tackar för svaret, även om det tydligt visar att jordbruksministern inte tar frågan på fullt allvar utan tror att varningsmärkning ska få bort de hälsovådliga ämnena, trots att nyare studier visat hälsorisker. Jag har ställt frågorna och ställer dem igen på grund av den utveckling vi har haft av antalet produkter. Jag har som nämndes i svaret ställt frågor till ministern tidigare. visar det sig, trots uppmaning till försiktighet, att det finns azofärgämnen i allt fler produkter . ville stoppa azofärgämnena. Men i förhandlingarna med ministrarna från medlemsländerna bidde det en tummetott: en varningsmärkning. Visst, det är bättre än ingenting, men när ministern påstår i sitt svar att det skulle leda till önskvärda förändringar är det en naiv förhoppning. Varför röstade inte ens , som tidigare haft förbud, för ett stopp? Vill inte jordbruksministern få bort azofärgämnena? För mig är det oacceptabelt att azofärger finns kvar. kom en uppmärksammad brittisk studie, publicerad i den vetenskapliga tidskriften , som visade att azofärger kan bidra till att göra barn hyperaktiva. Svenska Kemikalieinspektionen skrev 2004 i en rapport: Azofärgämnen anses vara lätta att använda och förhållandevis billiga och ge starka, klara färger. Flertalet är vattenlösliga och anses därför vara lätta för kroppen att ta upp. Färgämnena kan också vara giftiga för levande mikroorganismer och orsaka skadliga långtidseffekter i vattenmiljön. Jag kan inte förstå varför jordbruksministern tycker att dessa färgämnen behövs. Det stämmer inte med lanseringen av som ett bra matland. Jag tycker att det är viktigt med god och bra mat, men att azofärgämnena skulle platsa där har jag svårt att förstå. Det finns andra alternativ som är mindre riskfyllda. När jag senast debatterade med ministern om det här lät det på ministern som att livsmedelsindustrin självmant skulle ta bort de här färgerna. Så har det inte blivit. Minister , er politik fungerar uppenbarligen inte, eftersom det finns fler sådana ämnen på svenska butikshyllor . Jag undrar vilka prioriteringar har gjort. Varför stödde inte krav på totalstopp? Håller inte ministern med om att det behövs ett totalförbud mot azofärgämnen? Parlamentet tog fram sitt förslag om stopp i samband med en bred översyn av reglerna för tillsatser i livsmedel. medverkade till att det inte blev något sådant beslut, utan i stället ett krav på märkning. Men EU har ett förbud mot azofärgämnen, dock inte i mat, utan i vissa textilvaror och läderprodukter, eftersom azofärgämnen kan avge cancerframkallande arylaminer. Jag tycker ändå att det vore intressant att höra vilket resonemang ministern har bakom sig, eftersom han inte röstade för förslag. 26 Jordbruksminister (): Låt mig först tacka interpellanten för interpellationen. Jag gör det med tanke på att jag vågar påstå att interpellanten och jag egentligen inte ligger så långt från varandra i våra åsikter. Jag anser liksom att vi inte ska ha några produkter i affären som inte är säkra att äta. Jag och jobbar hårt inom Europeiska unionen för att vi ska få bort produkter som inte är säkra från vår gemensamma marknad. När vi röstar måste vi emellertid rösta på det förslag som vi anser har bäst möjligheter att gå igenom och som är i linje med vår övergripande prioritering, i det här fallet att vi ska ha säkra produkter i våra hushåll. Över till den tidigare refererade studien! Efsa, den europeiska livsmedelssäkerhetsbyrån, konstaterade att den brittiska studien tydde på att det finns ett visst samband mellan färgämnen och till exempel överaktivitet hos barn, men att sambandet inte är tillräckligt starkt för att motivera ett förbud. stöder den uppfattningen, för den är gjord på vetenskapliga grunder, och anser att det krav på varningstexter som finns i den nya lagstiftningen är ett rimligt sätt att hantera det problem som är refererat och undersökt. Som jag nämnde i mitt tidigare interpellationssvar förutsätter den nya lagstiftningen att alla tillåtna tillsatser, alltså även azofärgerna, ska omprövas av Efsa. är det bara så att Efsa inte har hunnit slutföra den här omprövningen. När omprövningen finns på bordet kommer frågan om azofärgerna återigen att diskuteras. Låt mig slutligen konstatera att kunskapen om konsumtionsmönster inom den europeiska gemenskapen kommer att fördjupas. Den nya EG-lagstiftningen ställer krav på att medlemsstater sätter samman data och på EU-nivå redovisar var och hur olika människor äter av olika livsmedel. En sådan information gör att vi kommer att få bättre verktyg för att göra bra analyser och utifrån dem fatta bra beslut. 27 (): Ministern lovade företrädare för matupproret att han skulle lyssna på kraven om mindre tillsatser i maten. Men låter det inte så. Vi behöver inte rösta för stopp för azofärgämnena, utan det här förslaget har bättre förutsättningar att gå igenom, sade ministern. Jag delar inte den uppfattningen. Jag tror att politiken måste ta ansvar i stället för att lägga hela ansvaret i knät på konsumenterna. Det är vad som sker . Varningstexter hjälper inte alla att förstå innebörden när det gäller de här färgerna. Det läggs ett för stort ansvar på konsumenterna. De här färgämnena finns inte minst i godis, lösgodis, där barn är målgruppen. Vad hjälper då varningstexter? Nej, jag anser att det behövs ett politiskt ansvar. Omprövningen av tillsatsämnena sker just . Det är nu kan påverka EU. Det är nu kan se till att det blir en förändring. Tillsatsdirektiven för aromämnen, tillsatser, sötningsmedel och färgämnen håller på att ses över. Det har skett en process under i EU, . Man är nu inne på spurten för att fatta beslut. Därför är det väldigt tråkigt att vi från svensk sida inte har stött kravet på ett totalstopp för azofärgämnen. I gör man en annan bedömning. Den engelska motsvarigheten till gör en sådan lista som jag frågade ministern om och varom ministern svarade att det inte är aktuellt för . Engelska motsvarigheten till tycker tydligen att det behövs bättre upplysning än varningstexter och mer för att konsumenten ska slippa få i sig den här typen av produkter. Det är ett politiskt ansvar att se till att vi ska ha sunda och säkra produkter. Därför är det förvånande att ministern i sitt svar till mig blandar ihop målområden när det gäller folkhälsopolitiken. Det är jättebra att och initierar samverkansprojekt för området matvanor och fysisk aktivitet. Men det handlar inte om säkra produkter. Det ligger under målområde 5 och handlar om vilka tillsatser som finns i maten. Det handlar inte om de goda matvanorna som sådana utan vilka ämnen vi tillåter i maten. Jag håller med dem som gjorde matupproret här för någon vecka sedan. Vi behöver ha bra mat. Vi behöver inte ha onödiga tillsatser. Azofärgämnen är en sådan onödig tillsats som vi kan vara utan. jobbar också med de här frågorna för att vi har ett miljömål som heter En giftfri miljö. Det är ett av de miljömål som kommer att ha svårast att nå upp till. Det har en betydelse för vilken mat vi får. Vi kanske inte alltid tänker på kemikalier i maten. En del produkter är bra, men en del tillsatser behövs faktiskt inte. När det gäller de azofärgämnen som vi debatterar och diskuterar här finns det andra ämnen som man kan använda som färg. Man kan som ett exempel ta rödbetsextrakt. Vore det inte dags att vi kan enas om att vi ska försöka hjälpas åt att få bort azofärgämnena? 28 Jordbruksminister (): Låt mig först konstatera följande, vilket jag gör i ganska många sammanhang som jag medverkar i: måste man rösta på det näst bästa förslaget för att komma så långt som möjligt. Annars vinner den sida som vi absolut inte vill stödja. Låt mig också i det här sammanhanget hänvisa till att producenter i olika led har ett ansvar gentemot oss konsumenter. Vi har också ett ansvar som konsumenter, nämligen att välja eller välja bort. Jag påstår att det inte finns någon producent som producerar något vi väljer bort som konsumenter. Det är alltså vi som indirekt avgör huruvida någonting produceras eller inte. Det gäller i det här sammanhanget och i väldigt många andra sammanhang. Det nya förslaget till lagstiftning om tillsatser, enzymer och aromer har trätt i kraft. I lagstiftningen finns också en ny, låt oss kalla den horisontell, procedur för godkännande av nya tillsatser men också för omprövning av redan godkända tillsatser. I har vi en rad rådsarbetsgrupper som har stött det arbete som har gjort att vi nu har en ny lagstiftning. Jag anser att det är en klar förbättring jämfört med hur det var tidigare. Den nya godkännande proceduren kommer, som jag nu har nämnt , att göra det lättare att få snabba beslut om omprövning av redan godkända tillsatser för det fall det dyker upp nya vetenskapliga rön av intresse. 29 (): Jag noterar att jordbruksministern ändå är ärlig nog att säga att man röstade på det näst bästa. Det visar ändå att det finns en hållning från att få bort detta. Min förhoppning är det. Men det verkar inte som att direkt står på barrikaderna för att få bort azofärgämnen, vilket jag beklagar. Ministern får ena dagen ta emot ett antal namnunderskrifter för att få bort tillsatser men tar här ändå inte tydligt avstånd. Jag hoppas att ministern kan svara ärligt och tydligt på att han kommer att medverka till att få bort azofärgämnen. Visst har producenter och vi konsumenter ett ansvar. Men för att vi ska kunna ta det ansvaret har vi som politiker ett ansvar att se till att det finns sjysta spelregler. Det tycker inte jag att det är . Det är inte så lätt för alla att läsa varningstexter och innehållsförteckningar. Där finns det en skillnad mellan och i hur man ser på folkhälsofrågor. Vi ser att politiken har ett ansvar för att utforma reglerna så att människor kan göra goda val. Det jag hörde ministern säga var att det är konsumenterna som har ett ansvar. Jag hörde ingenting om politikens ansvar. Jag tycker att politiken måste ta ett ansvar. Men det verkar inte som att jordbruksministern anser att det finns ett sådant ansvar. Jag ställer frågan igen. Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att skapa sunda och säkra produkter? Det som är målområde 5 handlar inte främst om matvanor utan det som är i maten. 30 Jordbruksminister (): Varningstexten som det nu finns möjlighet och till och med lag på att införa var en kompromiss. Det var så långt vi kom i förhandlingarna med de övriga 26 medlemsländerna i Europeiska unionen. Vi kunde ha gjort som insinuerade eller kanske till och med påstod att vi skulle göra, nämligen röstat nej. Då hade vi inte fått någon varningstext alls. Så fungerar det i beslutssammanhang där den här typen av beslut fattas. Min hållning är att vi inte ska ha tillsatser där vi på vetenskaplig grund eller med beprövad erfarenhet kan stödja oss på att det inte är bra för vår hälsa. Men själva prövningen av huruvida en sak är farlig ska inte vi i politiken göra. För det har vi livsmedelssäkerhetsmyndigheter. Vi har vårt livsmedelsverk i , och i finns den europeiska livsmedelssäkerhetsorganisationen. Det är dem vi måste vända oss till. För att de ska kunna fatta rätt beslut måste vi från politiska sammanhang tala om vad vi vill ha. Vi vill inte ha livsmedel och produkter på marknaden som är farliga. Jag vill avsluta med att säga att den som har en tro på någonting eller på att någonting inte är bra har alltid möjligheten att välja eller välja bort eftersom det finns lagstiftningar om ingrediensförteckningar och liknande. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2008/09:316 om exportbidrag för animaliska produkter 31 Jordbruksminister (): har frågat mig hur jag ställer mig till den svenska hållningen vad gäller exportbidrag och tilläggstullar, vilka åtgärder jag avser att vidta för att inte försvåra för fattiga utvecklingsländer att exportera sina produkter till EU och samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att exportbidraget inte ska få negativa effekter för klimatet och miljön. Till att börja med vill jag klart tydliggöra att den är helt emot exportbidrag. Vi driver frågan om exportbidragens avskaffande i alla forum där det är möjligt. I den så kallade Doharundan inom ramen för WTO har vi varit ett av de EU-länder som starkast har drivit denna fråga. I samband med den senaste reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken i EU, den så kallade hälsokontrollen, drev linjen om en ökad marknadsliberalisering och att samtliga exportbidrag för jordbruksprodukter ska avskaffas. finns dock inte majoritet för detta i ministerrådet. Vi är också helt emot att i-länder ska ha möjligheten att under vissa förutsättningar tillämpa tilläggstullar, vilket vi också har drivit hårt i Doharundan. Regeringen arbetar för att åstadkomma en rättvis världshandel med jordbruksprodukter. Det klargörs i regeringens skrivelse om politik för global utveckling. När Doharundan inleddes fastslogs att resultatet av förhandlingarna särskilt ska gynna .