prot · GW09129 · 2009-06-10 00:00:00 — Att regeringen i budgetpropositionen, skriftligen, lämnar uppgifter som kan tolkas på olika sätt kan det finnas skäl för. Men man kan inte som ansvarig minister på en direkt fråga från en riksdagsledamot svara på ett sådant sätt att oklarheten ökar ännu mer. Framför allt kan man inte hänvisa till att ledamoten ändå borde känna till hur det förhåller sig. Det jag började mitt anförande med förtjänar att upprepas: När regeringen lämnar sitt budgetförslag till ska det vara komplett, och det ska tydligt framgå vad de olika föreslagna anslagsposterna ska användas till. Det måste därför vara regeringen och ansvarig minister som tar det fulla ansvaret för innehållet i budgetpropositionen. Det ansvaret kan aldrig läggas över på en enskild riksdagsledamot som bör känna till hur regeringen tänkt och resonerat. Vår slutsats är därför att redan den skriftliga informationen i ärendet kan sägas vara bristande och att det här definitivt förvärrats genom den vägran som kulturministern visat när det gäller att klargöra sakläget och genom de försök hon gör för att lägga en del av ansvaret för bristerna på enskilda riksdagsledamöter. Beredningskravet kan därför, herr talman, inte sägas vara uppfyllt. Hur den borgerliga majoriteten i utskottet resonerat när man sökt skydda kulturministern från kritik i detta ärende är det svårt att förstå. Trots att de borgerliga ledamöterna i både finansutskottet och kulturutskottet riktar kritik såväl mot sättet att handlägga ärendet som mot tidpunkten för det väljer ledamöterna i att fria kulturministern. Men så går det när ministerns partibok tillåts väga tyngre än de sakliga argument som förts fram av de borgerliga ledamöterna i fackutskotten. 108 (): I granskningsanmälan framkommer att det i tilläggsbudgeten proposition 2008/09:2 under utgiftsområde 17 och anslaget 28:33 Forum för levande historia finns ett förslag om att minska anslaget med för att möjliggöra en tillfällig ökning av anslaget 28:2 Bidrag till allmän kulturverksamhet, utveckling samt internationellt kulturutbyte och samarbete. Allt detta gäller alltså utgiftsområde 17. I propositionen finns det över huvud taget ingen motivering till att en minskning ska ske. Under frågestunden fick kulturministern en fråga om att motivera nedskärningen av anslaget 28:33. Kulturministern svarade då bland annat att det rörde sig om ett personalärende och att hon inte kunde redogöra för det i kammaren. Detta är förståeligt. Personalärenden ska naturligtvis inte debatteras här. Frågan följdes upp med en interpellation som besvarades . I svaret sade kulturministern bland annat följande: Jag utgår från att trots allt känner till bakgrunden till omprioriteringen. Jag vidhåller att det inte är lämpligt att man här diskuterar ett enskilt personalärende som dessutom uppkom under förra regeringens tid. Det var kanske dumt av mig att nämna detta över huvud taget i kammaren. I propositionen motiverade regeringen en tillfällig ökning av anslaget avseende bidrag till kulturverksamhet med mera med att det skulle möjliggöra en tillfällig utökning av bidragsgivningen. Men aj, aj, aj, det var definitivt inte med sanningen överensstämmande! inhämtade uppgifter om anslagsökningen. Men det visade sig handla om någonting helt annat, nämligen om en reglering i efterhand av vissa personalkostnader gentemot ett lärosäte. Detta, herr talman, borde ha förklarats för på ett tydligt sätt och inte genom att, som regeringen valde att agera, vilseleda och försöka dölja. Detta är illa skött, vill jag påstå. Finans- och kulturutskotten har gjort liknande bedömningar, det vill säga att anslagsförändringarna borde ha motiverats och förklarats för . Om den socialdemokratiska före detta riksdagsledamoten inte agerat som hon gjorde hade inte fått någon kännedom om regeringens verkliga avsikter. Regeringens budgetförslag ska vara komplett, inget annat. Beredningen i detta ärende, liksom tidigare i många andra ärenden, är illa skött. Med detta avslutar jag mitt anförande, herr talman. 109 (): I detta ärende har vi i haft till uppgift att granska om den andra tilläggsbudgeten regeringen presenterade för lever upp till de krav och regler som finns reglerade i regeringsformen och budgetlagen. Frågan som vi är satta att besvara är om det ansvariga statsrådet, , har uppfyllt de konstitutionella krav som finns uppsatta i 7 kap. 2 § regeringsformen, 9 kap. 2 § regeringsformen samt i budgetlagen. har i åtskilliga betänkanden uppmärksammat beredningskravet, beredningen av regeringsärenden, och vi diskuterade det . slog vi även fast att sättet på vilket beredningskravet uppfylls varierar stort mellan olika ärendetyper. Enligt 7 kap. 2 § regeringsformen ska behövliga upplysningar och yttranden inhämtas från berörda myndigheter vid beredning av regeringsärenden. Regeringsformens remissregel gäller alla typer av regeringsärenden, författnings- och budgetärenden såväl som förvaltningsärenden. Varken av bestämmelsen i regeringsformen eller av förarbetena till grundlagen framgår hur ett remissförfarande bör gå till. Vilka myndigheter som är berörda och i vilken omfattning det är erforderligt att organisationer och enskilda får tillfälle att yttra sig avgörs till syvende och sist av regeringen. Regeringsformens krav på beredning är av väsentlig betydelse vid samtliga ärenden i vilka regeringen fattar beslut. I detta ärende togs underhandskontakter med chefen för den berörda myndigheten. I övrigt skedde en beredning på sedvanligt sätt i . anser därför att beredningskravet är uppfyllt i fråga om förslag till anslagsförändringar som granskningen avser. När det gäller den andra bedömningen, huruvida tilläggsbudgeten lever upp till de krav som finns uppställda i 9 kap. 2 § regeringsformen samt i budgetlagen gör KU samma bedömning som finans- och kulturutskotten. Anslagsförändringarna borde ha motiverats och förklarats för på ett tydligare sätt. Detta är dock inget nytt. Att motiveringarna är tunna i tilläggsbudgeten har visat i sin granskning. Det har pågått . De granskningar som gjort behandlar tilläggsbudgetar . Det är i högsta grad beklagligt att denna praxis växt fram. I motiveringen till sin granskning anför bland annat att det faktum att det finns förhållandevis få regleringar och principiella uttalanden om tilläggsbudgetar gör detta än mer komplicerat. Kulturminister följde just den praxis som vuxit fram, och som jag ser det vore det märkligt om kulturministern ensam fick klä skott för de kulor som åtskilliga ministrar före henne duckat för. Som jag ser det är vi i utskottet i stort sett överens i detta ärende. När jag läser vårt ställningstagande i utskottet och jämför det med minoritetens reservationstext förstår jag inte riktigt varför minoriteten valt att reservera sig. Vi säger samma sak och använder dessutom nästan exakt samma formuleringar. Men det kanske är fråga om en sådan politisk reservation som Per var inne på i sin inledning. Jag tror att det hade varit en styrka för hela utskottet och det, förhoppningsvis, framtida förändringsarbetet gällande den praxis vi talar om ifall vi hade kunnat bli eniga i utskottet om ett ställningstagande. Kulturministern har inte brutit mot någon lag eller reglering, och hon har heller inte brutit mot praxis. Vi anser att det vore mycket positivt om det i kommande tilläggsbudgetar ägnades mer tid och utrymme åt en utförligare motivering och en tydligare redovisning av regeringens förslag. Detta understryker vi särskilt i vårt ställningstagande. Med detta ber jag att få tacka för ordet. 110 () replik: Jag skulle vilja ställa en fråga till . När en enskild ledamot som vill få reda på hur regeringen resonerar och vad som gömmer sig bakom olika utgiftsposter får svaret att det borde han eller hon känna till undrar jag: Är det ett acceptabelt beteende från en minister? Hade ni, , accepterat ett sådant svar från till exempel under den förra mandatperioden? 111 () replik: Jag förstod av anförande, och även av , att det är interpellationsdebatten i kammaren och uttalande där som de hänger upp mycket av sin kritik på. Men då förstår jag inte varför de i sin reservationstext inte tagit upp att det är problemet. Den konstitutionella grunden för deras kritik är, hävdar de, att beredningen inte var tillräckligt god samt att de önskade att motiveringen skulle ha varit utförligare. De har i reservationen inte tagit upp svar under interpellationsdebatten. frågar om jag hade godtagit ett sådant svar. Jag får väl anta att hade god grund för att inte ta upp den diskussionen, att inte diskutera personalärendet i kammaren, att det är på ett sådant sätt vi sköter vår debatt och att det inte fanns några onda avsikter över huvud taget med hennes svar i den frågan. Jag tror i alla fall inte det. Om hade svarat mig på det sättet skulle jag väl ha fått lita på hans ord och på att inte heller han hade några gömda eller onda avsikter med ett sådant svar utan godtagit det. 112 () replik: Vi har tagit upp de frågor som vi även berörde i vår text till propositionen. Min nästa fråga är om tycker att budgetförslaget är tydligt när det under anslagsrubriken till allmän kulturverksamhet, utveckling samt internationellt kulturutbyte och samarbete döljer sig kostnader för personalavveckling från en myndighet som finns under ett helt annat anslag. Förstår varje riksdagsledamot därmed vad som avses med anslagen under denna post? Är det tydligt? 113 () replik: Nej, jag tycker inte att det är tydligt, och jag önskar att det hade varit tydligare. Det är därför vi i vårt ställningstagande särskilt lyfter fram att vi önskar att regeringen hade haft en bättre motivering, att det hela hade varit tydligare och att man på ett bättre sätt hade redovisat detta. Så nej, jag tycker inte att det är tydligt. Det borde ha varit tydligare. Min förhoppning är att nu tar till sig det som har skrivit i sitt ställningstagande och att den mångåriga praxis som funnits, åtminstone och antagligen också tidigare, faktiskt ändras och att man lägger ned mer tid och energi på tilläggsbudgeten för att ge riksdagsledamöterna en så god information som möjligt så att dessa missförstånd inte uppstår. Försäljning av aktier i (avsnitt 2.10) 114 (): Enligt 29 § lagen om statsbudgeten ska försäljning genomföras affärsmässigt. Affärsmässighet innebär enligt förarbetena till lagen att det ska tillses att priset blir så fördelaktigt som möjligt för staten och att försäljningar till underpriser inte äger rum. Utskottet granskade försäljning av vissa statliga bolag med anledning av en rad granskningsanmälningar. Vi socialdemokrater är kritiska till hur beredningen av dessa försäljningar gått till. Det visade sig att det var viktigare för regeringen att sälja snabbt än att säkerställa beredningskraven och kraven på dokumentation. Även var mycket kritisk till hur dessa försäljningar genomförts. har även granskat försäljningarna av av aktierna i och försäljningen av densamma. granskning visar att priset var rimligt men bara utifrån den låga ambitionsnivån med bland annat begränsade marknadsföringsinsatser och en mycket forcerad utförsäljningsprocess. Rabatten, det vill säga skillnaden mellan erhållet pris per aktie och börskursen, blev därmed enligt hög. har till lämnat en redogörelse angående regeringens försäljning av av aktierna i . Styrelsen ansåg att iakttagelser i granskningen var väsentliga och att slutsatserna borde beaktas av . Granskningen var viktig inte minst ur ett lärandeperspektiv inför framtida försäljningar. Granskningen visar att regeringen kunde ha varit tydligare och mer aktiv mot de banker som fick uppdraget att genomföra försäljningen. Regeringen borde alltid ha en målsättning för försäljning och utveckla beställarkompetensen inom . Best practice borde kunna användas som metod, och regeringen borde beakta frågan om rabatten, det vill säga skillnaden mellan uppnått pris och börskursen. Den reaktion som haft på granskning är också intressant. Genom en skrivelse som inkom till framhöll allvarliga invändningar till beträffande metod, faktainhämtning, faktabearbetning och urvalsprinciper. Statssekreteraren i framhöll i skrivelsen att en brådska att publicera inte har visat sig vara sakligt motiverad. Dessutom har den gått ut över kvaliteten i granskningsarbete och så vidare. Man kan notera att i sin granskning av granskningsarbete är mer kritisk till hur granskningen har gått till hos än hur man själv genomfört och berett försäljningen. Det gäller också hur man tillgodosett kravet på dokumentation samt den forcerade utförsäljningsprocessen med kvalitetsbrister som följd vid försäljningen av aktier i . Om denna försäljning ska ses utifrån ett lärandeperspektiv undrar man hur det har gått och vem som lärt sig något av denna försäljning. Det har knappast nuvarande regering i varje fall. Mot denna bakgrund anser vi socialdemokrater att beredningen av ärendet har varit bristfälligt, vilket fått till följd att försäljningen inte svarat mot budgetlagens krav på affärsmässighet, på samma sätt som och har påpekat. För tids vinnande yrkar vi inte på godkännande av anmälan i reservationen men står självfallet bakom vad som anförts i den gemensamma reservationen från Socialdemokraterna, . 115 (): En granskningsanmälan från oss vänsterpartister inkom till . Anmälan gällde om utförsäljningen av aktier i uppfyllde beredningskravet enligt 7 kap. 2 § regeringsformen och om regeringen uppfyllt budgetlagens krav på affärsmässighet vid försäljning. Gällande beredningskravet har regeringen vid tidigare utförsäljningar fått kritik för att den struntat i just detta. Regeringen har mellan varven hänvisat till valrörelsen . I valrörelsen hade de minsann lyft upp det mesta angående utförsäljning av vårt gemensamt ägda. När det gäller att valrörelsen skulle vara en beredning eller en del av en sådan har tidigare slagit fast att så absolut inte är fallet. Enligt budgetlagen ska försäljning av statens egendom genomföras affärsmässigt om inte särskilda skäl talar emot det. Med affärsmässighet menas att priset blir så fördelaktigt som möjligt för staten och att försäljning till underpris inte sker. I författningskommentaren sägs att avsteg från principen om affärsmässighet inte bör göras utan godkännande vid försäljning av egendom som har ett betydande värde. Regeringen begärde aldrig något sådant godkännande. När en del av Soneras aktier gick under klubban skedde det till underpris. Det var rena rama rean. Vid utskottsutfrågningen av statsrådet menade han att det absolut inte var så att försäljningen skedde till ett underpris. Men fakta är fakta. Vid försäljningen gick aktierna för stycket, detta trots att stängningskursen på börsen före försäljningen låg på och per aktie. Detta är i varje fall enligt mig en rea, en rea på det som vi gemensamt äger. har genomfört en granskning av utförsäljningen av aktier i . Den rapporten visar klart och tydligt att utförsäljningen inte var väl genomtänkt. Bilden som framkom var att regeringen hellre säljer snabbt än till ett bra pris. granskning visade på att priset var rimligt men bara utifrån den låga ambitionsnivån med bland annat begränsade marknadsföringsinsatser och en mycket forcerad utförsäljningsprocess . Rabatten, det vill säga skillnaden mellan det erhållna priset per aktie och börskursen, blev därmed hög. Rabatten kan diskuteras, stor eller liten. Men en sak är säker, om denna regering inte alltid hade haft så bråttom att sälja ut vårt gemensamt ägda så skulle vi garanterat ha fått mer pengar till vår gemensamma kista. slår fast att rabatten var förhållandevis hög i jämförelse med liknande transaktioner som regeringen fått information om innan beslut fattades om att genomföra försäljningen. Men regeringen valde att inte lyssna. Av rent ideologiska skäl driver regeringen igenom utförsäljningar av vårt gemensamt ägda, inget annat skäl finns med på agendan. I den senaste rapporten från , dess uppföljningsrapport, skriver de följande angående beredningskravet: Granskningen visade att regeringen inte har gått igenom de sex aktuella bolagen på ett sätt som aviserades i budgetpropositionen. Det underlag som regeringen tog fram inför beslut är inte tillräckligt heltäckande för att bedöma förutsättningarna för försäljning. Högeralliansens ledamöter i näringsutskottet ger en ljum kritik. De tar bland annat upp att regeringen bör beakta vad som har redovisats om åtgärder avseende beredning och genomförande av en försäljning för att sedan i nästa mening anse att denna utförsäljning kunde ses utifrån ett lärandeperspektiv. Lärandeperspektiv jag blir häpen och naturligtvis orolig! Det är verkligen skrämmande att man inte har bättre kunskap om vad som gäller och vad som sker i samband med utförsäljning av vårt gemensamt ägda innan man fattar beslut. Högeralliansen, som i snart varannan mening framhåller vikten av att den är bäst i klassen på att hushålla med skattebetalarnas pengar, har ingen susning om vad man beslutar om. Man har inget underlag och ingen analys. Det är bara att gå in och trycka på knappen. Det är skrämmande. Sett ur ett lärandeperspektiv må jag säga att ni har enormt mycket kvar att lära. Elitklass är inte att tänka på. Men att gå om en och annan årskurs vore kanske på sin plats. Återigen kan jag bara konstatera att beredningskravet inte är uppfyllt. Inte heller är budgetlagens krav på affärsmässighet uppfyllt vid utförsäljningen av aktierna i . 116 (): sålde staten av aktierna i . Det här har anmälts till bland annat med motiveringen att framtida vinster kan komma att beskattas utomlands om det blir en utländsk köpare. Själv tycker jag att utländska investeringar i ska välkomnas. Vi ska vara glada att människor runt om i världen vill satsa på och bidra till den svenska ekonomin. Synen på statligt ägande är egentligen mer en politisk än en konstitutionell fråga. ägs av medborgarna som genom skatten vare sig de vill eller inte har tvingats investera i en viss näringsverksamhet. I stället för att var och en avgör på en fri marknad vilka företag man vill investera pengar i, om något alls, gör politikerna valet åt dem. En rimligare ordning är kanske att den enskilde själv fattar beslut om huruvida han eller hon vill investera sina pengar i Teliaaktier eller någon annanstans. Ett annat problem med statligt ägande är att staten kan frestas att använda lagstiftningsmakten för att gynna egna bolag. Att ge konkurrensfördelar och monopolrättigheter för statliga bolag blir ett sätt för staten att i det fördolda beskatta medborgarna ytterligare. Det försämrar dessutom företagarklimatet och därmed ekonomin. Oavsett hur vanligt eller ovanligt det är att statliga företag gynnas otillbörligt går det inte att bortse från det problematiska i att företag och lagstiftning kontrolleras av samma aktör på marknaden. Därför är det välkommet att staten minskar sitt ägande av näringsverksamheter, och försäljningen av Teliaaktier var ett steg i den riktningen. Försäljningen skedde till ett pris av per aktie. Senast jag tittade på kursen låg den på . Detta är naturligtvis inte relevant för utskottets granskning, men det är ändå ett intressant faktum. Vid försäljningstillfället var köpkursen på börsen , men det betyder inte att man kan sälja en så stor post som av aktierna för styck. har konstaterat att statens kostnader för försäljningen var låga. En mer omfattande insats för att få ut ett högre pris hade krävt att försäljningskostnaderna också hade ökat. Kanske hade också försäljningspriset per aktie blivit högre, men det vet vi inte. Utnämningarna av generaldirektör för och av rikspolischef (avsnitt 2.11) 117 (): När det gäller ärendet om hur regeringens utnämningspolitik fungerar anser vi precis som det står i reservationen att inga formella fel har begåtts men att regeringen både i skrift och tal har gett uttryck för en betydligt öppnare och mer spårbar process än den vi nu har kunnat konstatera ske. Det finns egentligen ingen utanför som kan följa processerna, som i huvudsak sker i muntliga odokumenterade samtal med konsulter. Det här anser vi vara en brist jämfört med det som man har utlovat från regeringens sida, bland annat i budgetpropositionen . Men gäller det här inte bara uttalanden i budgetpropositionen, utan jag tycker att det i det här ärendet också finns anledning att påminna om de borgerliga partiernas kritik av utnämningspolitiken under tidigare mandatperioder. Det gäller framför allt den rapport som jag har tagit upp och inte heller vill missa att ta upp i debatten, nämligen rapporten inför valet Att bryta Socialdemokraternas makthegemoni. Det var väl detta man gick till val på. Vi har hört säga här att det var en av anledningarna till att man vann valet . I rapporten utlovades inte bara kravprofiler, utan där fanns också en rad andra förslag. Det skulle naturligtvis vara annonsering överallt, i alla ärenden. Det skulle vara nomineringskommittéer och utfrågningar om föreslagna personer i fackutskotten här i . Dessutom skulle den korruption, som vi också har hört talats om här och som ansågs föreligga skulle rensas ut liksom de personer som de borgerliga partierna ansåg hade tillsatts på politiska grunder. Som uttryckte det i en : En borgerlig regering gör rent hus i myndighetstoppen. Det påminner om stämningar och sätt att uttrycka sig på som man kan hitta i en del länder som vi brukar ta avstånd från när det gäller hur de sköter sin utnämningspolitik. Dessutom står det i strid med våra myndigheters självständighet och oberoende. Efter valet skulle det här genomföras. Som vi alla kommer ihåg startade allting med att man började utse sina egna till olika poster. Därefter tillsatte man en utredning som också har kommit med förslag till hur utnämningarna ska kunna sekretessbeläggas. Den ökande öppenheten har förbytts till en ökad mörkläggning som dessutom skulle kunna få mer vittgående konsekvenser än enbart för de yttersta tjänsterna, till exempel generaldirektörer och myndighetschefer. Öppenheten och spårbarheten finns numera bara företrädd i retoriken. Kvar av den så kallade nya utnämningspolitiken finns nu enbart kravprofilerna. Men i de aktuella ärendena kan vi konstatera att de kravprofiler man har är väldigt allmänt hållna och mycket vaga. De ger små möjligheter för utskottet att kontrollera om den som har erhållit anställningen verkligen uppfyller de ställda kraven. Annonseringen har som vi har kunnat konstatera i ett fall varit enbart ett spel för gallerierna. I det andra fallet annonserades det över huvud taget inte. Annonseringen av rikspolischef var uppenbarligen ett försök att skapa en bild av att rekryteringsprocessen skulle vara öppen. Så blev det inte. Det är en minimal dokumentation i båda dessa ärenden. Konsulter har anlitats för uppdragen, men dokumentationen av resultatet av detta är undermålig och kan inte heller sägas vara i överensstämmelse med förvaltningslagens bestämmelser. Det fanns bara en kandidat till posten som generaldirektör för , och det var också den som den anlitade konsulten fick intervjua. I praktiken kan man säga att det är ganska svårt för utskottet att bedöma om regeringsformens krav på förtjänst och skicklighet är uppfyllda. Och framför allt kan vi konstatera att det inte finns någon överensstämmelse med det som regeringen har sagt sig vilja genomföra när det gäller utnämningspolitiken. Det gäller både det som sades före valet och det som regeringen vid ett otal tillfällen har sagt sig vilja göra efter valet. (forts. 11 §) Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. 9 § Beslut om ärenden som slutdebatterats KU23 Lag om nationella minoriteter och minoritetsspråk m.m. Punkt 2 (Kostnadsförslag för en utvidgning av förvaltningsområdena m.m.) 1. utskottet 2. res. 3 (v) Votering: 286 för utskottet 22 för res. 3 41 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 112 s, 89 m, 27 c, 22 fp, 21 kd, 15 mp För res. 3: 2 s, 20 v Frånvarande: 16 s, 8 m, 2 c, 6 fp, 3 kd, 2 v, 4 mp Punkt 8 (Åtgärder på utbildningsområdet) 1. utskottet 2. res.