prot · GW0960 · 2009-01-21 00:00:00 — Särskilda problem vållar dagens namnlag för människor som byter kön eller för transsexuella och transvestiter. Där inryms också frågan om retroaktiva namnbyten. Dessa frågor berördes i , som menade att de rättsliga förutsättningarna för en förändrad lagstiftning noggrant måste utredas. Det hade inte denna utredning tid och ork med. En annan fråga rör vän . Det gäller möjligheten att till sitt förnamn lägga ett namn av motsatt kön. Som vi vet ska den frågan avgöras av Kammarrätten i . Man har fått prövningstillstånd. Det är en av de frågor som inte tas upp speciellt i någon av de motioner som vi har behandlat, men jag utgår från att den kommande utredningen kommer att belysa också den frågan. I varje fall kommer vi i alliansgruppen att göra vad vi kan för att det ska bli så. Man kanske kan tycka att vissa av de förändringar som jag pekat på liksom andra borde kunna genomföras ganska enkelt. Men vi som sysslar med utredning och lagstiftning vet att ryms i detaljerna. Det är svårt eller rättare sagt nästan omöjligt att förutse alla de lagtekniska problem som döljer sig bakom lagändringar. Därför ser vi med tillfredsställelse att regeringen nu arbetar på att ta fram direktiv till en utredning. Lite överraskad blir jag över egen reservation. Först säger man i den gemensamma reservationen, där Socialdemokraterna, har gått tillsammans, att man är glad för att det kommer en utredning. Man skriver: Utredningsuppdraget bör omfatta samtliga frågeställningar som aktualiseras i motionerna om namnlagen. Det håller vi alla med om, och det står också i utskottets förslag till beslut. Därför blir min undran: Menar LiseLotte , som skriver särskilt om retroaktiv lagstiftning, att det är en del av den här lagförändringen som kan genomföras utan en utredning? I så fall blir jag ganska överraskad och håller inte med. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet i sin helhet och avslag på samtliga reservationer. 23 (): När man läser igenom både motionerna och betänkandet om namnlagen inser man ganska snabbt två saker. Den ena är att det finns brister som behöver rättas till, och den andra är att det är oerhört komplexa frågor. Att regeringen nu har lämnat utredningsdirektiv för att se över lagstiftningen ur ett internationellt perspektiv är bra, men det har också aviserats direktiv till en total översyn av namnlagen senare i vår. Detta är både bra och nödvändigt. Jag utgår ifrån att utredningen kommer att ta tid ju fortare den kommer i gång, desto bättre. Det finns dock vissa delar som möjligen skulle kunna läggas i ett delbetänkande och då utmynna i ett tidigare beslut. Det jag tänker mest på är mellannamn och efternamn inom familjer. Jag skulle kunna göra det så enkelt för mig som att påstå att begreppet mellannamn kan försvinna. Eftersom ursprunget alltid är ett efternamn, låt oss då använda detta framöver. Varför ska inte alla i en familj kunna ha samma dubbelefternamn? känner man att lagen inte riktigt hänger med, och så är det i det här fallet. Däremot får det kanske vara en begränsning på två efternamn så att vi inte får för många och och hos en och samma person. Det är i huvudsak två andra frågor som tas upp i motionerna. Det är när ett namnbyte får ske i samband med att någon byter kön och frågan om könsneutrala namn. Jag börjar med den . Det känns något märkligt att framför allt , som i nästan alla andra sammanhang vill begränsa den personliga friheten, tycker att just när det gäller namn ska det vara fritt fram. Det finns kvinnliga namn, och det finns manliga namn. Sedan finns det några som kan användas av båda könen. Dessa kan dock vara lite varierande i olika länder. Jag kan inte se att denna fråga skulle vara så stor och att det skulle vara så stora fördelar med könsneutrala namn att det finns behov av en lagändring. Det finns trots allt en kulturtradition som har sitt ursprung långt tillbaka i tiden, och detta ska vi känna en respekt för. Tidpunkt för namnbyte i processen vid ett könsbyte är den kanske svåraste frågan. Jag har stor respekt för den enskilde personen som är berörd, men det finns också en annan faktor att beakta, och det är alla andra som på olika sätt möter vederbörande i vardagen. I och med att man inte själv har tolkningsföreträde i en situation är jag inte övertygad om att det enbart är av godo att byta namn i ett tidigare skede av processen när någon byter kön. På vilket sätt uppfattar andra det? Kan det uppstå tvivel om ifall legitimation och identitet är korrekta och misstankar om förfalskningar? Likaså är det inte bara att utplåna gamla data och utfärda nya handlingar. Om någon som en gång har skrivit under betyg eller dylikt inte finns längre, hur ska man då lösa det? Kan det ha någon betydelse rent statistiskt och vetenskapligt om man gör retroaktiva förändringar? Jag har inget svar på frågorna utan nöjer mig med att konstatera att när ett namnbyte än sker, också i retroaktiviteten, är det svårt att hitta den optimala lösningen. Detta är dock sådana frågor som en kommande utredning får söka svaren på. I avvaktan på densamma finns det dock ingen anledning att göra ett tillkännagivande, utan jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 24 (): I det här betänkandet behandlas en del motionsyrkanden från den allmänna motionstiden om förändringar och översyn av namnlagen. Jag vill påpeka för att i har vi en alliansregering med fyra jämställda partier, varav är ett. Därför talar vi här . Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet i sin helhet och avslag på reservationerna. När det gäller den planerade översynen av namnlagen finns det i grunden inga motsättningar. Alla säger att det finns ett behov, att den gamla namnlagen har på nacken och att det är att ta itu med denna fråga. Det har framförts många skäl för det här i talarstolen, och jag tänker inte ge några fler synpunkter på just det. Det som vi i utskottsmajoriteten grundar vårt ställningstagande på är att enligt uppgift har inriktningen att lägga fram direktiv . Det kan vi ställa oss bakom, och det borde alla kunna ställa sig bakom med tanke på alla de goda argument som finns för att se över lagen. Naturligtvis får vi se i vilken mån man kan tillgodose förslagen i motionsyrkandena om detta. Det återstår att se. Det finns ingen anledning att förekomma utredningsresultatet och den fortsatta beredningen i frågan. I reservation 1 är kontentan att man kräver att utredningen kommer i gång . Skillnaden mellan och är inte så där jättestor. Apropå tidsutdräkt är argumentationen naturligtvis riktig. Det fanns ett tillkännagivande som upprepades 2005. Men jag tycker att man snarare kan fråga hur hög angelägenhetsgrad det varit under den tidigare socialdemokratiska regeringen för att komma vidare i denna fråga. pratade om långbänk, och det får man faktiskt betänka. Jag tycker att det är det i detta fall om det fanns ett tillkännagivande i frågan. Den andra reservationen gäller retroaktiva namnbyten. Som det har sagts här tog ingen riktig ställning, men man berörde ändå frågan och ställde sig i viss mån tveksam till att det finns några bra lösningar. Vi kan från sida dela uppfattningen att det nog är en ganska svår fråga att nå en bra lösning på. Hur som helst måste de rättsliga grunderna utredas ordentligt. Trots att vi kan känna oss lite tveksamma till att det finns en bra lösning förutsätter vi att frågan tas med i den fortsatta beredningen i den nämnda utredningen och i de direktiv som ska komma. Jag tror också att det kommer att ta . Som det har påpekats här är det komplexa frågor. Det finns kanske vissa enkla saker i sammanhanget. tog upp vissa saker som kanske är enklare än andra, men alla dessa frågor är värda en grundlig utredning. Åter yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. 25 (): Det är alltid spännande, som jag brukar säga, att komma sist. Då får man välja en annan touch på sitt anförande. har jag valt att lägga upp det i åtta punkter när det gäller namnlagen. För det första debatterar vi en översyn av namnlagen, och då vet vi att justitieministern har meddelat i kammaren att ärendet är under beredning. Det är jättebra att vi ser namnlagen i sitt sammanhang. Då är det en självklarhet för oss att vi avvaktar vad regeringen kommer med. Därmed yrkar jag avslag på samtliga reservationer. För det andra ha vi redan en namnlag som innebär att vi har möjligheten till namnbyte, om så endast en gång. Som förnamn får inte godkännas sådant som på något vis kan ge problem och leda till obehag. Jättebra, inte vill vi förorsaka att människor får obehag. För det tredje klagar man på att det vanligtvis är könsbundna namn. Ja, det är väl väldigt praktiskt att ha könsbundna namn. Men för dem som tycker att det är snurrigt går det ju att välja några av de namn som inte är könsbundna, typ , eller vad man nu vill. Jag tycker inte att man ska kunna byta namn hur som helst. Detta beror på att kommunikation och interaktion faktiskt underlättas i vårt samhälle om man har bestämda namn. För det fjärde vill jag ta upp detta med transsexuella människors särskilda problematik i den här frågan. Jag håller med dem som i motionerna skriver om hur ett namnbyte ska vara ett led i strävan att uttrycka sin djupt kända könstillhörighet. Jag menar att just det kan vara ett argument för att det är viktigt att man faktiskt har ett namn och att det inte är könsbundet. Annars kan det lätt uppstå förvirring snarare än att man får en identitet med den tillhörigheten. Det kan dock, herr talman, finnas utrymme för förenklingar av namnbytesprocessen i samband med byte av könstillhörighet, och det tror jag att justitieministern i så fall måste få lov att utreda. För det femte, fru talman, gäller det frågan om retroaktiva namnbyten. Den har berörts i som pekar på ett antal problem som man i det fall man byter könstillhörighet kan hamna i. Utredningen framhöll det allmänna intresset bland annat för rättsordningen att upprättade handlingar generellt inte ska kunna ifrågasättas på grund av farhågor med uppgifter. För det sjätte, fru talman, talar också utredningen om gränsdragningsproblematiken. Och jag kan instämma i utredningens slutsats att intygsgivare efter ett byte av könstillhörighet bör utfärda nya handlingar med den nya identiteten. För det sjunde, fru talman, handlar det om mellannamn och efternamn. Där kan jag faktiskt till en del ge motionärerna rätt. Det känns lite förvirrande till exempel vad som ska gälla om två personer med dubbelnamn gifter sig, vilka efternamn som ska användas och så vidare. Jag tror att det är viktigt och kommer jag till min åttonde punkt att vi är öppna för en större flexibilitet i frågan om dubbla efternamn. Jag ser fram emot den beredning som regeringen gör i den här frågan. Och jag tror att vi fortsättningsvis kommer att få en ordning också när det gäller namnlagen som skapar större klarhet och mindre otydlighet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) Föredrogs civilutskottets betänkande 2008/09:CU13 Sjöfylleri. 26 (): Jag vill inleda med att yrka bifall till reservationen från s, v och mp i utskottets betänkande. Reservationen stöder och vill att tillkännager för regeringen att en nedre gräns på alkohol i blodet införs för sjöfylleri och att rutinmässiga alkoholutandningsprov för att kontrollera nykterheten till sjöss blir möjliga. Reservationen har stöd i förslag, vilket naturligtvis ger reservationen en stor tyngd. De förändringar som skett från , att har befogenheter att dels ta utandningsprov i form av bevisprov på den som är skäligen misstänkt för sjöfylleribrott, dels stoppa fartyg för att kunna ta sådana prov, är bra men bevisar bara problemets storlek och att samma promillegränser som gäller för trafiken på land behöver finnas för sjötrafiken. Jag anser att straffbestämmelserna för sjöfylleri behöver skärpas. De promillegränser som gäller för vägtrafiken bör införas även för sjötrafik och sjöfylleri. Att framföra en snabb båt i berusat tillstånd kan innebära en lika stor risk som att köra bil berusad. Att cykla i berusat tillstånd kan innebära lika stor risk som att framföra en liten båt eller annan farkost på sjön. Det finns därför ingen anledning att bestämmelserna ska vara olika. Promillegränserna för sjöfylleri bör alltså vara desamma som för rattfylleri. Regeringen bereder nu förslag. Förra regeringen beredde också förslag och var nära att hinna genomföra lagändringarna före regeringsskiftet. Det finns nu anledning att hävda att regeringens beredningsarbete inte sker så skyndsamt som skulle vara möjligt. Det finns anledning att hävda och tro att beredningen av detta betänkande sker långsamt för att man ska vinna tid och slippa ta i denna för många kontroversiella fråga. Det kontroversiella kan vara att det finns speciella friheter på sjön som inte får beskäras ytterligare. Men det är inte acceptabelt att vissas frihet ska kunna äventyra säkerheten i trafiken till sjöss av att vi inte vågar eller förmår oss att fatta ett beslut i som är i enlighet med lagstiftningen på land. Vad är det som motiverar att det är tillåtet att på ett betryggande sätt framföra en båt till sjöss även om promillehalten i blodet är 1,0 eller mer, medan det inte är tillåtet att framföra ett motorfordon på land på ett betryggande sätt med samma promillehalt? Naturligtvis är det så att detta inte går att motivera. Det går inte att framföra ett fordon vare sig till lands eller till sjöss på ett betryggande sätt om föraren är påverkad av alkohol eller andra berusningsmedel. Därför måste lagstiftningen för sjöfylleri ändras. utan beslut om förslag och beslut enligt de motioner som finns i betänkandet om en gräns för sjöfylleri på är ännu en förlorad sommar för sjötrafiknykterheten. sker sjötrafikolyckor som måste undvikas . Ett sätt att försöka undvika dessa sjötrafikolyckor är att skärpa lagstiftningen i sjölagen och ge polisen och utökade befogenheter att genomföra rutinmässiga alkoholutandningsprov enligt den lagen. Det kan tyckas att undantagsreglerna enligt förslag är för omfattande i jämförelse med reglerna för fordonstrafik på land. Ändå vågar inte regeringen och majoriteten i jämställa rattfylleri på land och till sjöss. Jag och ställer oss därför bakom motionerna och förslag. Vi ställer oss bakom reservationen i betänkandet om en gräns för sjöfylleri på och att polisen och ska få genomföra rutinmässiga alkoholutandningsprov samt att förändringarna ska ske skyndsamt. Med rätt fart i denna fråga hade en lagändring varit i hamn . Tyvärr blir det i stället ännu en förlorad sommar för nykterheten till sjöss. I detta anförande instämde LiseLotte (). 27 (): betänkande Sjöfylleri behandlar tre motioner som tar upp frågan om onykterhet på sjön. Två av motionerna preciserar en gräns om . Jag debatterade, fru talman, denna fråga i kammaren . Jag har någon sorts diffust minne av att vi den gången i sak var rätt överens. Redovisningen i detta betänkande visar att frågan har en lång historia och att den nuvarande promillegränsen är . Det är sådant som är bra för oss som inte var med att få beskrivningar av. Jag gillar de delarna i betänkandena. När majoriteten väljer att avslå motionerna med hänvisning till pågående beredningsarbete och också säger att utredningsarbetet inte bör föregripas av någon sorts uttalande från menar jag att det rimligen måste innebära att något slags förslag är nära förestående. Därför, fru talman, frågar jag majoritetens företrädare om man kan delge någon information om när vi kan förvänta oss ett förslag på detta område. Det vore också intressant om man från majoritetens sida kunde säga något om innehållet i en sådan översyn som jag antar att vi snart kommer att få på bord. Om arbetet i inte har kommit så långt så att vi kan förvänta oss ett förslag rätt så snart borde det inte vara så känsligt för regeringen om skickade någon form av signal. Jag tycker att det är tråkigt att alltid ska vänta. Jag förstår att majoritetens företrädare inte vill att ska peka med hela handen innan regeringen lägger fram ett förslag, det är självklart. Däremot har jag svårt att förstå att man inte kan tillåta att ändå viftar lite grann och på något sätt lite försiktigt skickar en signal om vad tycker. I det här fallet skulle man kunna tänka sig en liten försiktig antydan om en positiv inställning till en skärpning av reglerna till sjöss. Det är inte nödvändigt att en sådan antydan tar ställning till exempel i frågan om vilken sjöfart som ska omfattas. Det behövs inte. Att jag anser att en gräns på bör omfatta alla båtar som har motor betyder inte att den frågan behöver antydas i en vink från . När jag läser betänkandet är det fullständigt tomt på något som ens kan tolkas som någon som helst åsikt från majoritetens sida. Det bekymrar mig. Jag vet inte om det ska tolkas som att vi inte kan förvänta oss något förslag alls från regeringens sida. Det vore spännande att få höra från majoritetens företrädare om det är så att man inte avser att komma med något förslag. Jag bor i . Där har vi många sjöar och vattendrag. Man kan resa långa sträckor i bara på vatten. Vi har inte bara Siljan utan andra . Det finns till och med människor som yrkespendlar till sjöss , både till och och mellan arbetsmarknaderna i dessa städer. Det är inte alls ovanligt. För dem som har svårt att avstå från alkohol finns ett bra alternativ om man pendlar mellan och . Man kan åka på mest belastade enkelspår på järnvägen. Det slingrar sig vackert utmed sjön hela vägen. Tyvärr reflekterar inte alla över detta förnämliga alternativ , utan de sitter i båtarna fast de kanske inte borde. Då händer det att det slutar med tragiska olyckor. Det händer även i inlandet. Det är inte bara, som betänkandet tar upp, ett problem i kustsjöfart och båttrafik. Alkohol är ett problem även på sjöar och vattendrag i inlandet. Där är betänkandet lite svagt. Även de små fritidsbåtarna får starkare och starkare motorer. Till och med vattenskotrarna har ibland motorstyrkor som kräver stor skärpa och medvetenhet för att man ska klara av att hantera dem. Alkohol har absolut inget med dessa starka motorer att göra. är det ingen överdrift att påstå att motordrivna flytetyg av olika slag är minst lika farliga och dödsbringande som bilar. De som till exempel är ute på en simtur mellan många av de öar vi har i min närmaste sjö är fullständigt chanslösa om någon överförfriskad båtförare skulle få för sig att leka lite med eller skrämma dem. Det är lika hopplöst om uppmärksamheten från båtföraren skulle fallera . Jag kan inte se några hållbara argument för att inte jämställa båtförare med bilförare i denna fråga. Med det yrkar jag bifall till reservationen i betänkandet. 28 (): Frågan om sjöfylleri har debatterats i kammaren ett antal gånger under innevarande mandatperiod. När man lyssnar på kan man nästan få uppfattningen att det skulle vara tillåtet att köra berusad på sjön. Riktigt så är det inte. Vad har vi då sagt i denna fråga ? Jag kan konstatera att senast civilutskottet behandlade frågan var i ett yttrande till justitieutskottet i samband med utökningen av befogenheter. Yttrandet omfattade i första hand då aktuella motionsyrkanden om införande av en nedre promillegräns i sjötrafiken och om rutinmässiga alkoholutandningsprov till sjöss. Inställningen då var att den fortsatta beredningen av förslag och beredningen av frågan om vilka fartyg som bör omfattas av en nedre promillegräns inte bör föregripas genom några uttalanden från sida. I utskottsbetänkandet påpekades också för det första att frågan om en nedre promillegräns för sjötrafiken av flera olika skäl är komplicerad och för det andra att de regler som gäller för rattfylleri inte utan vidare kan göras tillämpliga för sjötrafiken. Inställningen är, liksom tidigare, att resultatet av den fortsatta beredningen av frågan om vilka fartyg som bör omfattas av en nedre promillegräns för sjöfylleri och förslag i övrigt inte bör föregripas genom några uttalanden från sida. Därutöver kan man nämna att promemorian Behörighetsbevis för fritidsbåtar och fritidsskepp är föremål för beredning inom . Frågan om behörighetsbevis, eller i dagligt tal båtkörkort, har koppling till frågan om sjöfylleri eftersom det kan tyckas vara lämpligt att framförandet av båtar som inte kommer att kräva behörighetsbevis inte heller ska falla inom det straffbara området för sjöfylleri detta under förutsättning att en nedre promillegräns införs. Sådana tankegångar finns uttalade också i förslag eftersom man där undantog mindre båtar som inte har motor och också vissa andra båtar med svagare motorer och som kan framföras i lägre hastigheter. Den ständigt återkommande frågan när det gäller sjöfylleri är om sjötrafik kan jämställas med vägtrafik eller inte. I utskottsbetänkandet finns en redogörelse för förslag som avlämnades och de ändringar som trädde i kraft som innebar ökade möjligheter för att ingripa mot sjöfylleri. Jag tänker inte uppehålla mig vid det som omnämns i utskottsbetänkandet utan gå lite längre tillbaka i tiden. Varje gång frågan om att jämställa sjötrafik med vägtrafik kommer upp finns det skäl att nämna några fakta. genomfördes ändringar i sjölagen som innebar att brottet sjöfylleri delades upp i två svårighetsgrader, så kallat enkelt sjöfylleri och grovt brott. avlämnade den dåvarande regeringen en proposition till som gällde drograttfylleri och sjöfylleri. Detta resulterade i införandet av en promilleregel som en omständighet att beakta vid bedömningen av om en gärning är att bedöma som grovt sjöfylleri. Den utredning som föregick den propositionen avvisade möjligheten att med en promillegräns bestämma vad som ska bestraffas som enkelt sjöfylleri. Flertalet remissinstanser delade den bedömningen eller lämnade den utan erinran. Problematiken när det gäller frågan om sjöfylleri belystes proposition. Den dåvarande socialdemokratiska regeringen framhöll bland annat att sjötrafiken skiljer sig från vägtrafiken på många sätt. Dels omfattar sjötrafiken fartyg av skilda slag, allt från roddbåtar till oceangående skepp, dels varierar förhållandena kraftigt mellan exempelvis insjöar och mindre vattendrag å ena sidan och trafikerade farleder och öppna hav å andra sidan. Samma regering påpekade att det låg en komplikation i att många båtar används för rekreation och utgör bostäder under . Man pekade också på den problematik som omförtöjning på grund av ändrade väderförhållanden innebär. har frågan om sjöfylleri utretts ytterligare två gånger, först av som avlämnade sitt betänkande . Merparten av de förslag som utredning avlämnade mötte sådan allvarlig kritik från remissinstanserna att den dåvarande socialdemokratiska regeringen valde att inte gå vidare med lagstiftning. Man ansåg att frågan borde beredas vidare. Den fortsatta utredningen av sjöfyllerifrågan ägde sedan rum inom ramen för . Vår uppfattning i frågan är just den som den socialdemokratiska regeringen tidigare gav uttryck för, nämligen att förhållanden till sjöss och i vägtrafik inte kan jämställas. Förhållandena i sjötrafik är väldigt skiftande. Dessutom är det inte rimligt att omförtöjningsfall ska falla inom det straffbara området, något som också sjöfylleriutredning bestämt tog avstånd från. Att omförtöjningsfall skulle falla inom det straffbara området blir särskilt märkligt med en så kallad presumtionsregel om alkohol i blodet som enda straffbarhetskriterium. Om man frågar sjöpolisen i när det gäller olyckor och förekomsten av sjöfylleri får man svaret att sjöfylleriet trendmässigt har minskat över tiden. låg det på ungefär 100 rapporterade fall . Man sammanställer just nu statistik . Det var 72 rapporterade fall 2007 och 2008. Antalet fall där det förekommer olycka som var förenad med sjöfylleri var 2007 och 2008. Det är antalet rapporterade fall. Några av dem går inte till åtal eftersom man under förundersökningen ser att bevisningen kanske inte räcker. I några fall resulterar ett åtal också i dom där den tilltalade frikänns.