prot · GW0995 · 2009-04-01 00:00:00 — När själva försöksverksamheten börjar ge resultat lägger den borgerliga regeringen ned verksamheten. Finns det någon anledning att ha försöksverksamheter är det väl att dra nytta av de erfarenheter man har fått? Verksamheten har varit gynnsam för alla parter som har varit delaktiga. Det har varit ekonomiskt gynnsamt totalt sett eftersom man har kunnat utnyttja gemensamma resurser på ett bra och effektivt sätt. Man har uppnått goda resultat också när det gäller att man har kunnat hjälpas åt med att kartlägga viss sorts brottslighet så att berörd myndighet sedan har kunnat ingripa. Det här låter nästan för bra för att vara sant, men jag har själv varit på Gotsam på studiebesök och fått en ordentlig föredragning över själva upplägget och hur tänket är med försöksverksamheten. Det fanns enbart positiva erfarenheter att dra. Men då lägger den borgerliga regeringen ned försöksverksamheten. Det är för mig obegripligt. Man skulle ha byggt vidare på det här, och det är det reservationen från Socialdemokraterna, bygger på. Vi vill ta erfarenheterna till oss för att se om det går att utveckla ännu mer. Framför allt vill vi permanenta det här och börja med som ändå var i gång. Vi ville också att man tar de erfarenheterna med sig så att man i övriga landet kanske hade kunnat göra något liknande och vara effektiv, ta till vara varandras resurser och kunskaper och i slutändan göra både ett gott resultat och ekonomiska vinningar. Det är som sagt var obegripligt för mig att man när man har så mycket positivt kommer att lägga ned den här verksamheten. Vi ska nämligen också ha klart för oss att ska den här verksamheten på byggas upp igen kommer det att kosta resurser för det som man har försummat när man nu upphör med detta. När vi som sitter i försvarsutskottet fick en ordentlig genomgång bara av trafiken på med gods, olja och annat inser vi att här kommer att behövas en ordentlig övervakning så att det inte inträffar olyckor och så att man, om det inträffar olyckor, också kan ingripa . Det är bara att beklaga att den borgerliga regeringen och majoriteten i försvarsutskottet tänker lägga ned ett bra initiativ och en bra verksamhet, bara för att förslaget kanske kom från fel håll. 113 (): Regeringen och krisen är inte en regeringskris, utan det är faktiskt namnet på en rapport som har lämnat där man har granskat centrala myndigheters förmåga att hantera olika typer av hot mot samhället. Det är egentligen sex delrapporter som har tagit fram, och de är initierade av olika händelser som har satt vår krishanteringsförmåga på prov. Det rör sig om elavbrottet i Forsmark och snabbstoppet i Forsmark . Det rör sig också om larmrapporterna om fågelinfluensan. och ligger utanför den rapportserie som har lämnat, men dessa händelser utgör ändå skarpa prov på den dåvarande krishanteringsförmågan. Regeringen tycker att samhällets krisberedskap ska byggas upp underifrån, från lokal nivå via regional nivå till central nivå. För detta finns det tre principer som ska gälla. Den första är ansvarsprincipen, det vill säga att den som har ansvar för en verksamhet under normala förhållanden också ska ha det under en krissituation. Den andra är likhetsprincipen, vilket innebär att så långt det är möjligt ska det vara lika organisation och lokalisering i både fred, kris och krig. Den tredje, närhetsprincipen, innebär att man ska hantera kriserna på lägsta möjliga nivå i samhället. konstaterar att regeringen har förbättrat förutsättningarna för att tidigt upptäcka och påbörja hanteringen av en kris. Man har bland annat inrättat Kansliet för krishantering. Man konstaterar också att de brister i krishantering som framkom , alltså efter , till stor del åtgärdades . Utöver detta har Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, startat . Vi har hört lite av kritiken från oppositionen, men man kan sammanfatta kritiken så att dels går det för långsamt, dels är det fel angreppssätt. Vi ska ha en central krismyndighet i stället för att vi utnyttjar ansvars- och närhetsprinciperna. Men framför allt behövs det fler lagar. Vi ska ha en säkerhetsbalk likt för att hantera kris på nationell nivå. Då kan man konstatera att de som den socialdemokratiska regeringen hade tydligen inte var tillräckligt för att skapa den perfekta centrala krishanteringen. Bäst krishanteringsförmåga får vi om vi har en operativ krishantering så nära krisen som möjligt. Ansvarsprincipen ska gälla, och man ska ha ansvar för det egna området och samverkan mot andra områden. På så sätt undviker vi att starten av en krishantering drar ut . Vi undviker att ansvaret faller mellan stolarna eller att man lokalt förlitar sig på att någon annan ska göra jobbet. Med anledning av att regeringen har vidtagit en rad åtgärder för att stärka den nationella krishanteringen yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. 114 (): betänkande 6 har . Handlar det om eller om finanskrisen kan man möjligen tänka. Men det gör det inte. Det handlar om en framställning från och om motioner i anslutning till denna. Den rödgröna oppositionen uppvisar en ovanlig och förvånande enighet och reserverar sig faktiskt gemensamt på fem av de sex punkterna. Det är bara socialdemokrater och en enskild moderat som har motionerat. Sedan har och hakat på det Socialdemokraterna tycker och tycker lika som de. Är det kanske den framtida modellen för samarbetet som börjar utforma sig? Är det alltså milsvida skillnader mellan de båda blocken i den här frågan? Nej, min uppfattning är att så inte är fallet. Det finns skillnader och nyanser på några punkter, men i det mesta resonerar vi mycket lika, vilket jag tänkte belysa med en kort genomgång. tog själv upp och den myndighetssamverkan som har funnits där en del år. Den har avslutats. Ni vill att den återupptas och permanentas. Däremot har ni i er reservation klokt nog, skulle jag vilja säga, inte fullföljt Socialdemokraternas motionskrav på att modellen ska bli verklighet i hela landet. utvärdering av Gotlandsförsöket visade nämligen på ett antal nackdelar, bland annat svårigheter och konflikter när det gäller att genomföra projekt och verksamheter. Utskottet hänvisar till att myndigheterna på nu har bildat en flexibel samverkansfunktion som ska kunna arbeta självständigt och proaktivt med stöd till ansvariga myndigheter på . Verksamheten ska bibehålla försöksverksamhetens kompetens och investeringar inom krishanteringsområdet så att synergieffekter uppnås. Utskottsmajoriteten ser positivt på denna nya form av samverkan och anser att de socialdemokratiska motionerna faktiskt är tillgodosedda. Detta anser dock inte vare sig och eller de två andra partierna. Det är man självfallet i sin fulla rätt att tycka, och vi kommer att få rösta om detta. Men jag tycker att vi ligger rätt nära varandra i sak. Socialdemokraterna med stöd i efterhand av och vill vidare att det genomförs en genomgripande översyn av utformningen av den maritima verksamheten hos till exempel Försvarsmakten, , och polisen. Utskottsmajoriteten hänvisar till att regeringen just har uttalat att det finns behov av en sådan förutsättningslös översyn av samordningsvinster mellan offentliga maritima resurser och förutsätter att en sådan översyn kommer att göras. Vi är alltså överens i sak, men det finns en reservation här också. Socialdemokraterna med stöd i efterhand av och vill vidare att särskilt ser över sin beredskap för att ta emot krishanteringsbistånd vid en större olycka eller kris. Utskottsmajoriteten erfar att regeringen just avser att tillsätta en utredning med uppdrag att göra en översyn av regelverket som styr möjligheterna att ta emot internationellt stöd i samband med en kris. Oppositionen borde rimligen vara nöjd, kan man tycka, men man har reserverat sig även här. Man är ju i opposition och tar det ansvaret på det allvar man ska. Vad gäller förslaget om en nationell krishanteringsfunktion med mandat att leda krishantering tvärsektoriellt finns det en skillnad, det är riktigt, men jag tycker inte att den ska överdrivas. Både alliansen och Socialdemokraterna är överens om att verksamhetsansvaret ska ligga kvar hos respektive myndigheter även vid allvarliga kriser, eftersom det är där som kompetensen och sakkunskapen finns. Vi är överens: Sträck på er, ni många kompetenta myndigheter och dito statstjänstemän eller kanske hellre statstjänstepersoner som svenska staten har förmånen att kunna lita till i både normala och svåra situationer. Det som skiljer är att Socialdemokraterna, med stöd i efterhand av Vänstern och , vill se en nationell krisledningsfunktion med ett övergripande ledningsansvar, låt vara att verksamhetsansvaret ligger på respektive myndighet. Alliansen hänvisar då till att det är viktigt att en aktör har till uppgift att stödja samordningen av de centrala myndigheternas arbete före, under och efter en kris. Där är vi överens. Den nya myndigheten för samhällsskydd och beredskap har ansvaret för att samordna det arbetet. Vi pekar också på vikten av gemensamma sektorsövergripande övningar. Däremot pekar vi på svårigheten att dra en gräns för när en krisledningsfunktion skulle ta över ansvaret vid en kris och risken för att andra aktörer blir passiva och avvaktar utvecklingen av detta. Vi avstyrker alltså det förslaget. Men här har vi en skarp reservation från Socialdemokraterna. Sammanfattningsvis, fru talman, menar jag utifrån det anförda att man inte ska överdriva skillnaderna mellan och Socialdemokraterna, i de viktiga frågor som det här betänkandet omfattar, trots de fem trepartireservationer som fogats till betänkandet. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. 115 (): Jag måste initialt erkänna att jag inte riktigt känner igen den beskrivning som gör av . Jag har också haft förmånen att vara där. Såvitt jag kan minnas var inte tanken vid till exempel kriser att det skulle finnas en gemensam ledning som grep över alla de myndigheter som deltog i krishanteringen, utan det var mer ett ställe där man samlades, man samordnade sig och man briefade varandra. Sedan gick man tillbaka till respektive myndighet och fortsatte att leda krisen därifrån. Det är enligt min mening en något lägre ambitionsnivå än den som beskriver. Det är också viktigt att understryka att till slut innehöll ambitioner när det gällde lokaler, teknisk utrustning och annat som kanske inte riktigt svarade mot de konkreta behoven, och det gjorde att tveksamheten inför projektet från olika myndigheters sida växte. Emellertid är det så att Gotsam fortfarande fungerar, nu inte som ett påbud uppifrån, från politisk och central nivå, utan som ett uttryck för det faktiska samordningsbehov som finns, ett samordningsbehov mellan de olika myndigheterna. När jag senast besökte kunde jag konstatera att de myndigheter som ingick i Gotsamsamarbetet träffas och informerar varandra om vilka frågetecken som finns, vilka planer de har, vilken beredskap och så vidare. Det är naturligtvis det som vi måste syfta till, att med minsta möjliga insats åstadkomma det resultat på samordningsplanet som behövs. Sedan är det ju så att Socialdemokraterna vill mycket mer än att fortsätta försöket Gotsam. I reservationen talar man om en ny trafikcentral som ska hålla koll både i luftrummet över och på den fartygstrafik som sker på . Det är ju kostsamma saker att integrera ledningsfunktioner. Det är väl tveksamt om sådana investeringar ska göras när vi med den nya informationstekniken och annat har goda möjligheter att lösa detta för våra respektive grupperingar . Jag skulle gärna vilja ställa en fråga till , för jag kan när jag läser Socialdemokraternas reservationer, fru talman, inte riktigt förstå var man egentligen ställer sig när det gäller nationell krisledning. Man uttalar att vid en större kris ska kompetent, utbildad, samövad och på förhand utpekad personal ha ett övergripande ledningsansvar. kan man fråga sig om det finns personer som innehåller den kompetens som krävs för att ena sekunden hantera konsekvensen av stormen på det svenska territoriet och nästa kanske kunna vara verksamma och effektiva i en kris som inträffar långt utanför landets gränser och som har en helt annan bakgrund. Det intressanta är att som man efterlyser ett nationellt ledningsansvar landar man i slutet av reservationen någon annanstans. Man säger att verksamhetsansvaret ska ligga kvar hos den sektorsansvarige aktören, och mera försiktigt menar man att en effektiv ledning förutsätter att olika aktörers ledningsresurser samordnas. I slutet av den socialdemokratiska, vänsterpartistiska och miljöpartistiska reservationen tycker jag att man landar väldigt nära den utvecklade ansvarsprincip som regeringen menar bör vara gällande. Det kan konstateras, och det gjorde , att mycket har hänt på det här området . Efter det att anmärkningar kom har det fullt ut inrättats ett krishanteringskansli i med statssekreteraren som ständig jour för att kunna gripa in i händelse av en allvarlig kris. Det har tillkommit en myndighet för samhällsskydd och beredskap som har klara riktlinjer när det gäller att redan på förhand samordna de insatser som kommer att behövas från olika statliga, regionala och kommunala myndigheter. Det är också viktigt, fru talman, att konstatera att utskottet trycker på vikten av att det sker sektorsövergripande samövningar på olika nivåer för att kunna möta större, allvarliga kriser. Utskottet tydliggör också att i de här övningarna måste både ledande befattningshavare och nyckelpersoner i den operativa ledningen delta för att den svenska krisberedskapen ska leva upp till de förhoppningar som svenska medborgare har rätt att ha. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 116 (): Jag vill börja med att yrka bifall till förslagen i det betänkande som vi diskuterar , Regeringen och krisen. En samlad syn berör individen, samhället och nationen men även det internationella samfundet. Vi bär gemensamt ansvar för vår säkerhet, och därför är det viktigt att skapa en balans mellan förväntningar och ansvar. Hot mot säkerheten förändras ständigt. Därför måste säkerhetsarbetet ha ett brett perspektiv från orsaksförebyggande till förhindrande samt hanterande av själva krisen och också återuppbyggande åtgärder. Det handlar om att organisera vårt kontinuerliga arbete så att en helhetssyn på säkerhet främjas. För att säkerställa auktoritet och genomslagskraft i arbetet med säkerhet är det av stor betydelse att säkerhetsfrågorna får en god organisatorisk och politisk förankring med kompetens och status. Då skapas förutsättningar för samordning mellan olika aktörer som arbetar med olika säkerhetsfrågor. Här menar jag att ansvarsfördelningen mellan departement och politikområden bör övervägas så att säkerhetsfrågor kan hållas samman. har en central roll i den statliga förvaltningen för att motverka negativa effekter av sektoriseringen. Ett helhetsperspektiv i är en förutsättning för ett effektivt arbete. Mycket har hänt genom den funktion inom som är tillsatt samt den nya myndighet för samhällsberedskap som mina kolleger har talat om. Därmed har alliansregeringen skapat möjligheter för en så god framförhållning som vi kan ha när det gäller kriser. Mycket kan göras ytterligare, men vi har startat på denna viktiga väg. Jag inledde mitt anförande med att se på säkerhet ur olika perspektiv. Här menar jag att vi som individer behöver skaffa oss kunskap om hur vi själva kan förbereda oss. När jag var liten fanns det en broschyr som hette Om kriget kommer. Flera av er kanske inte har varit med om det, men jag har varit med om det. Broschyren fanns faktiskt i alla hushåll, och vi visste precis vad vi skulle göra när en kris skulle inträffa. Jag inser att det är mycket svårare eftersom det finns ett brett perspektiv av kriser, men det fanns ändå något som höll oss samman. Vi visste hur vi skulle bete oss om krisen skulle komma. Jag förväntar mig att man nu genom MSB:s försorg kan förse svenska folket med något liknande. Jag menar inte att det ska finnas en broschyr i varje hushåll, men på något sätt behöver vi ha en information om hur vi i större utsträckning kan ta hand om oss själva än vad vi vet . Den andra nivån som jag lyfte upp är näringslivet och myndigheter. De har också en skyldighet att se till att säkerhet finns inom deras ansvarsområden. Precis som näringsliv och myndigheter har miljöcertifierat sina ansvarsområden på miljösidan menar jag att det borde finnas ett liknande system också för säkerhet, det vill säga en säkerhetscertifiering av företag och myndigheter. Kommuner och landsting är också skyldiga att genomföra risk- och sårbarhetsanalyser. Det har vi sett till från . Ändå vet vi att många kommuner inte genomför detta. Det måste till en skärpning så att alla berörda kommuner har risk- och sårbarhetsanalyser som utvärderas . Vi måste se till att säkerheten på alla nivåer beaktas, och ansvarsprincipen, närhetsprincipen och likhetsprincipen ska beaktas. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 16 § Vissa näringspolitiska frågor Föredrogs näringsutskottets betänkande 2008/09:NU16 Vissa näringspolitiska frågor. 117 (): Vi ska nu behandla det stora betänkandet om näringslivet som hanteras i kammaren. Det är ett rent motionsbetänkande med sammanlagt 79 motioner. Motionerna tar upp olika frågor med stor bredd. Det är allt från företagsfrämjande, kvinnors företagande, företagande bland personer med utländsk bakgrund, social ekonomi med mera till forskning och särskilda motioner om olika branscher. Utskottsmajoriteten har avstyrkt samtliga motioner medan vi i oppositionen har lämnat sammanlagt sex reservationer samt ett särskilt yttrande. kommer senare att redovisa vår politik vad gäller bland annat turism och besöksnäring. Alla dessa motioner väcktes innan finanskrisen var ett faktum. Detta gör att i många av motionerna är yrkandena inte särskilt aktuella. Verkligheten har kommit ifatt dem, eller så har verkligheten förändrats kraftigt. Om motionerna hade väckts hade de sannolikt sett något annorlunda ut. Den globala finansiella krisen måste vägas in vid bedömningen av samtliga yrkanden i detta betänkande. Men att liksom regeringen enbart skylla på den globala finansiella krisen är inte helt korrekt. Självklart är det sant att finanssektorn har stor betydelse för denna kris, men just därför har det krävts ett tydligt ledarskap för att leda och ur denna kris. ser vi hur den reala ekonomin steg för steg och i en allt snabbare takt drabbas av krisen. Den har stått vid sidan om och sett på utan att handla under större delen av . De insatser som har gjorts är otillräckliga och kommer att dra in i en längre och mer djupgående nedgång än som behöver vara fallet. Den hade chansen att ta ur denna kris men valde att stå stilla och titta på. Vi socialdemokrater har presenterat tydliga förslag på hur man kan vidta åtgärder för att bland annat medverka till att fordonsindustrin kan övervintra. Men regeringen har oftast fnyst och kallat våra förslag för ogenomtänkta, ofinansierade och andra nedsättande kommentarer. Det är självklart bara en undanflykt för att själv inte visa det ledarskap som skulle behövas under denna ekonomiska kris. Att påstå att regeringen har skapat den här situationen är inte korrekt, men att regeringen fördjupar och försenar konflikten finns det däremot inget tvivel om. Det visar inte minst förra årets Nobelpristagare i ekonomi som hävdar med bestämdhet att och EU gör för lite för att motarbeta att situationen fördjupas. Den framstår i detta fall som en av de mest kraftlösa även med europeiska mått mätt. Den socialdemokratiska näringspolitiken präglas av en helhetssyn där vi ser behovet av en armkrok mellan näringsliv och arbetsmarknad. Vi anser att det är av största vikt att politiken är närvarande för att utveckla nya, sunda och hållbara företag. Vi anser att vi måste sätta jobben främst. Jobben måste gå före stora ofinansierade skattesänkningar med dålig träffsäkerhet för att skapa tillväxt och jobb. Det är därför med stor förskräckelse vi ser på när man nedrustar våra sociala system och gör människor mindre trygga och mer ovilliga att ta risker, till exempel att starta företag. Det är en kombination av trygghet och utveckling för såväl anställda som entreprenörer som gör modernt och konkurrenskraftigt. Våra grundpelare för att nå dit är en politik för frihandel, öppenhet och konkurrens kombinerat med breda satsningar på kunskap, entreprenörskap och trygghet för alla. Det är på så sätt vi också vill sätta jobben främst. Det är därför vi har föreslagit ett entreprenörsprogram och ett industripaket för att möta de stora utmaningarna som svensk industri står inför och som har inneburit att antalet varsel ökar. Jag vill i detta sammanhang hänvisa till den prognos som i går redovisade där inte minst arbetslösheten riskerar att hamna på nivåer i linje med vad som skedde . Låt oss inte komma dit. Det behövs ledarskap i för att sätta jobben, inte skattesänkningarna, främst. Företagsfrämjande är en av de viktigaste uppgifterna vi har inom näringspolitiken. Det känns särskilt tillfredsställande att utskottet utförligt redovisat två utredningar, dels den av regeringen tillsatta som har lämnat en rad intressanta förslag, dels den utredning som ett enhälligt utskott har begärt om företagsrådgivning. Resultatet av dessa utredningar anser vi vara intressanta, och vi ser fram emot de förslag som regeringen kommer att lämna med anledning av dem. Vi anser däremot att ska göra ett tillkännagivande om att tillgången på riskkapital måste öka. Denna begäran är särskilt angelägen i den finansiella situation som råder . Vi vill redovisa den avvikande uppfattning vi har gentemot regeringen vad avser holdingbolag och innovationskontor vid högskolor. Vi anser att begränsningen att medel endast kommer att anslås till sex lärosäten är felaktig och riskerar att slå ut de mindre högskolorna, som har en dokumenterat god samverkan mellan näringsliv och högskolor. Vad som krävs är mer pengar mellan de kommersialiseringsaktörer som redan finns anslutna till lärosätena, inte ytterligare aktörer i form av holdingbolag. Vi anser att det finns risk för ineffektivitet med detta nya system. Regeringens initiativlöshet på området kring företagsfrämjande innebär att regeringen inte sätter jobben främst utan bara vill vänta och se. Med vår politik ökar möjligheterna för företag att starta men framför allt att övervintra i den kris vi befinner oss i. Två områden där särskilda åtgärder efterfrågas är kvinnors företagande och socialt företagande. När det gäller kvinnors företagande krävs det för att ta vara på den potential till nya och växande företag som finns bland kvinnor ett brett arbete för att garantera att alla behandlas lika och erbjuds likvärdigt stöd vid till exempel start av företag och vid expansion. Detta bör genomsyra de berörda myndigheternas arbete. Det bör framgå av regeringens introduktion till berörda myndigheter. För att minimera risken för att banker och kreditinstitut diskriminerar kvinnors företagande bör ta initiativ för att genomlysa de privata finansiärerna ur ett jämställdhetsperspektiv. Regeringens initiativ till en särskild kvinnosatsning är lovvärt, men det har tyvärr karaktären av tillfälliga åtgärder och är liten i förhållande till den totala mängden företagsfrämjande insatser. Verksamheten riskerar dessutom att upphöra i samband med att just dessa öronmärkta pengar tar slut. Det sociala företagandet kan med visst stöd från staten vara en möjlighet för människor som står långt ifrån arbetsmarknaden att få en ny chans. Vi vill därför stärka rådgivningen till de sociala företagen men också kunskapsspridningen kring dessa företag. I detta sammanhang har Coompanion, kooperativa utvecklingscentrum, en central roll. Det är väl omvittnat att sociala företag möter de behov som människor med psykisk ohälsa och funktionshinder har, människor som ofta står väldigt långt ifrån arbetslivet.