prot · GW09104 · 2009-04-22 00:00:00 — Eller man kanske tyckte från den här regeringens sida att det finns för många lärare som tar upp syre i klassrummen inte vet jag. Man har också i anföranden här tidigare pratat om hur mycket pengar man ger. Det har varit 18 miljarder och 25 miljarder. Men det som kommunerna får är 7 miljarder. SKL har kritiserat och sågat sättet att beräkna när man pratar om de här fantasisummorna och har sagt att man använder samma siffror om och om igen och i olika sammanräkningar. Men det som det de facto handlar om är 7 miljarder. säger att det skulle behövas 12 miljarder till kommunerna. Men detta är återigen 2010. Vad gör ni för att hindra de lärarvarsel som ligger ? 37 () replik: Det är inga fantasisummor, som sagts i debatten. Jag kan dra dem. Det handlar om sänkt arbetsgivaravgift, som för kommunsektorn innebär 2,9 miljarder. Det är en nedsättning av arbetsgivaravgiften för unga som innebär 1,5 miljarder för kommunsektorn. Det handlar om fastighetsavgifter. Det handlar om generella och specialdestinerade bidrag. Vi har bland annat på skolans område genomfört en satsning på läsa-skriva-räkna som omfattar 1 miljard. Vi har från statens sida gått in och hjälpt till med fortbildning av lärare, som är en mångmiljardsatsning. Det är också väldigt mycket annat. Staten har sett att kommunerna i den situation som var under högkonjunkturen och som är nu under den skarpa lågkonjunkturen inte har haft fulla finansiella muskler och andra muskler för att se till att skolan fungerar bra. Därför har staten gått in och stöttat ytterligare med resurser. kommer det ytterligare 7 miljarder och ytterligare 5 miljarder till kommunsektorn, av just den anledningen att staten ser att kommunerna behöver stöd. är det viktigt att se att i den situation som och alla andra länder i världen befinner sig i kan man inte sköta ekonomisk politik på ett sådant sätt att man lovar pengar till allting. har lovat pengar till att stötta bilindustrin i sitt hemlän, och det är självklart att hon gör det som oppositionspolitiker från . Men man kan inte sköta statens finanser på det sättet att man så fort det skrivs en insändare i en tidning på hemmaplan lovar nya statliga miljarder, eller att man så fort ett företag har problem lovar nya statliga miljarder. Hade man genomfört den politik som står för hade vi haft färre sysselsatta i svensk ekonomi och betydligt sämre statliga finanser. Då hade man inte kunnat göra någonting av det som vi nu gör för att stötta svensk skola. 38 () replik: Det har varit svårt att få majoritetspolitikerna att svara på frågan som ställs, nämligen: Vad gör den här regeringen för att hindra de varsel som ligger ? Hur ser vi till att de varslade lärarna kan stanna kvar i skolan? De satsningar som nämner här är ju gamla saker. Det är satsningar som ni har gjort tidigare. Det är inga nya satsningar. Jag förstår att SKL sågar det här förslaget. Man förmår inte ens göra någonting . Man hänvisar konsekvent till att det här är en global kris. Javisst, det är det. Men det finns också ett nationellt ansvar. Det går att påverka den ekonomiska politiken. Men vill regeringen påverka den? Eller är det den råa kapitalismen som vi står inför och som vi har att bevittna, att det är så här det fungerar? Den som klarar sig klarar sig, och den som inte gör det är det synd om. Låt mig komma tillbaka till den fråga som jag vill ha svar på, nämligen: På vilket sätt förhindrar ni att 2 700 varslade lärare kan förlora jobben? 39 () replik: säger att vi inte svarar på frågorna. Jag måste konstatera att jag har svarat på frågorna, och övriga företrädare för majoritetspartierna har svarat på frågorna. Att vi sedan inte svarar exakt så som vill att vi ska svara är en helt annan fråga, för står för en politik som vi inte står för. Jag tror att svenska kommuner är väldigt glada över de satsningar som regeringen har gjort tidigare. kallar det gamla pengar, men det är de facto pengar som finns i kommunsektorn just . Det handlar om ganska stora resurser: 18 miljarder och ytterligare 7 miljarder . Så fortsätter det. har röstat emot flera av de satsningar vi har gjort, och det innebär att de pengarna inte skulle ha funnits. Man kan inte säga att gamla satsningar och gamla överföringar från staten till kommunerna inte finns därför att de inte genomförs . De pengarna finns i kommunsektorn och används i kommunsektorn . Det ska vi nog vara väldigt glada för. Hade vi däremot fört den ekonomiska politik som oppositionen står för hade det inte funnits några muskler alls från statens sida för att hjälpa kommunerna i den svåra situation som de är i. Jag tycker att ni från oppositionens sida ska fundera på detta: Hur mycket vågar ni urgröpa svenska statsfinanser? Hur tror ni att det kommer att gå för svensk ekonomi och svensk välfärd om man för en ekonomisk politik som inte tar ansvar för att vi har ordning och reda i statsfinanserna? Skulle man göra det skulle vi ha fått en 90-talskris som skulle se betydligt värre ut än de problem som vi kan se nu när den internationella krisen slår så hårt mot . Det är viktigt att man i sådana här situationer tar ansvar för svensk ekonomi och inte bara lovar bort pengar, som så ofta gör. 40 (): besökte jag en skola i norra . Det är en skola där rektorn har arbetat länge, både som lärare och som den med ansvar för att leda skolan. Rektorn sade till mig vid besöket: Tänk att det äntligen görs något i svensk skolpolitik! Hon har varit lärare i ungefär . Hon har varit ledare för skolan i ungefär . Det enda hon nu tyckte var bekymmersamt var att det tog tid. Hon förstod att utredning tar tid och att det tar tid att ta fram propositioner, men hon var väldigt glad över det som alliansregerigen gör. Vi kristdemokrater och alliansregeringen vill något med svensk skola. Vi har en vision och ett mål, och detta arbetar vi med. Det är en skola där kunskap och tydliga värden står i fokus, och det är en skola där både lärare och elever ska kunna känna sig stolta. Det är en skola där man känner trygghet och känner sig respekterad, och där varje elev får möjlighet att utvecklas till toppen av sin förmåga. Det är en skola som ger eleverna de nödvändiga verktygen för att möta samhällets krav. Jag är fullt medveten om att vi inte kan åstadkomma denna förändring enbart genom politiska beslut, men politikens uppdrag är att ge engagerade och duktiga lärare och elever verktyg för att nå detta mål. och alliansregeringen får aldrig vara nöjda förrän varje elev går ut och har klarat sitt uppsatta mål. Att man har fått de kunskaper man har rätt till måste vara den absolut största och viktigaste uppgiften för varje regering och varje ansvarsfull politiker. Men detta är ett mål som den tidigare socialdemokratiska regeringen aldrig vågade sätta upp och aldrig gav verktyg för att kunna nå. I stället lät man år passera utan att ta tag i det faktum att var fjärde elev lämnar utan att ha uppnått fullständiga betyg för att kunna komma vidare. Man accepterade att var tionde elev inte ens var behörig att påbörja ett gymnasieprogram. Socialdemokraterna tog aldrig tag i de frågorna. Man lyckades inte. säger i sitt anförande att Socialdemokraterna värnar det livslånga lärandet och att man vill satsa på kunskap. Men varför gjorde inte Socialdemokraterna det i regeringsställning? Varför väljer man att säga och göra det i opposition? När man satt i regeringsställning kom inte några förslag som tog tag i dessa frågor för att uppnå resultat. Man lät det gå. Det var precis samma sak som med utanförskapet. Det var ju ett stort faktum när alliansregeringen fick väljarnas förtroende att leda landet. Socialdemokraterna tog aldrig tag i frågan om utanförskap. Det fick ligga. Det fick fortsätta. Enskilda människor for illa. Socialdemokraterna lät det ske. Alliansregeringen och vågar sätta in åtgärder. Det är en del som var viktig också i valrörelsen. Inriktningen var att utmaningar ska lösas i och att varje lärare måste få tid, förmåga och verktyg att se varje elevs behov och behov av stöd. Det går inte att göra som den socialdemokratiska regeringen med stöd av och i någon mån gjorde, att liksom flytta uppdrag till gymnasieskolan och hoppas på att det individuella programmet skulle lösa det som inte klarade av. Nationella regler och uppföljningssystem kan aldrig ersätta lärarnas kompetens, men de ska vara ett stöd. Ingen skola kan fullfölja sitt kunskapsuppdrag om eleverna inte känner sig trygga och uppskattade. Därför anser vi kristdemokrater att värdegrundsarbete vid sidan om kunskapsuppdraget är skolans mest grundläggande uppgift. Värdegrundsarbete är ett ganska krångligt ord, men vi vet alla att det handlar om att förmedla och förankra grundläggande värden och om att skolan tar ställning i frågor som människovärde, demokrati och solidaritet. Det handlar om människors lika värde, om det okränkbara människovärdet, om omsorg om svaga och utsatta, om individens frihet och om integritet. Det är grundläggande värden som har vuxit fram inom många kulturer och traditioner och som ligger till grund för internationella konventioner om mänskliga rättigheter. Skolan ska förbereda barnen för ett liv som vuxna. uppdrag är det vet vi att förmedla kunskap och värderingar för ett gott liv. Det är lätt att låsa sig vid att skolan ska ha ett framåtsyftande arbete och uppdrag. Jag tyckte att vi fick en bra genomgång i går, när vi hade en hearing i utskottet. Men vi ska också komma ihåg att skolpolitiken måste utgå från både elevernas framtid och deras nutid. Jag är glad över att vi kristdemokrater tillsammans med våra kamrater i alliansregeringen tar frågor inom skolan på stort allvar. En lång rad nya reformer har vi redan föreslagit, och de är på väg att genomföras. Mina partikamrater har på ett mycket bra sätt gått igenom ett antal av de reformerna. Men jag vill ändå lyfta fram Lärarlyftet som en mycket viktig reform som utökas till Förskolelyftet. Det görs en läsa-skriva-räkna-satsning, och det kommer en ny skolinspektion. Vi kommer också att förbättra lärarutbildningen. En ny skollag är på väg . Det blir ökad status för läraryrket, och det kommer en värdegrundsstrategi, för att nämna några reformer. Allt detta var helt nödvändigt för svensk skola och sådant som den tidigare socialdemokratiska regeringen aldrig orkade genomföra. I debatterna tidigare och har jag och mina allianskamrater gång efter annan efterfrågat oppositionens utbildningspolitik. Jag förstår att hela oppositionen väljer att debattera finanskrisen, en mycket viktig fråga. Men det är alldeles uppenbart att skafferiet är tomt. Den egna politiken lyser med sin frånvaro. Var är era förslag? Jag har noterat, precis som tidigare, att det är två reservationer som är gemensamma. Jag håller med om att genuspedagoger är viktigt. Att kunna ompröva betyg tycker jag också är viktigt. Men är det dessa två frågor som ska bära hela oppositionens utbildningspolitik? Jag tycker att det är väsentligt och intressant att se att det inte har kommit ett enda konkret förslag eller initiativ från , som ändå är representant för det största partiet i oppositionen. använder gamla retoriska grepp. I betänkandet säger hon och hennes parti nej och åter nej, men man säger ja till allt som handlar om att förstatliga. Var finns då i det här? Var finns ändå något mer flexibla och mer individanpassade synsätt i skolfrågorna? Min förhoppning är att vi ska få se något mer av och skolpolitik när det, måhända, kommer en oppositionspolitik. Men att få se och avtryck i oppositionens politik framöver hoppas jag att vi i inte ska behöva vara med om. Det finns mycket att säga, inte minst när det gäller fristående skolor och när det gäller ett antal förslag som alliansregeringen lägger fram, som jag skulle vilja utveckla. Men jag hoppas att vi ska få höra något om vad oppositionen gemensamt har att leverera inför valet när det gäller den oerhört viktiga frågan hur våra barn, våra elever, ska få möjlighet och rätt till den här utbildningen. Det handlar om att läsa, räkna och skriva och om att lärare får de verktyg de har rätt till och om att rektorer känner att de är oerhört viktiga i skolans fortsatta arbete. Hur ser era förslag ut? Det är min stora fråga. Jag vill med det här yrka bifall till förslaget i betänkandet i sin helhet. 41 (fp): Det har varit en intressant debatt med många angelägna frågor om hur vi ska få en bättre grundskola. Jag tänker enbart ta upp en fråga, och det gör jag utifrån att jag har skrivit en motion om åtgärder mot hedersrelaterat förtryck. Hedersrelaterat förtryck måste angripas från många håll, och skolan är en del i det arbetet. presenterades det en kartläggning av hur flickor och pojkar i lever under hedersrelaterad kontroll. Den bygger på en enkätstudie där av alla elever i årskurs 9 deltog och är gjord av . Visst visste vi tidigare att många ungdomar i lever med hårda begränsningar i sin vardag, men har vi det alltså svart på vitt och kan i klartext läsa om detta. Enkäterna visar att var tionde 15-årig flicka och av pojkarna lever med hedersrelaterad kontroll och begränsningar. De får inte ha pojk- eller flickvänner och förväntas lyda andras åsikter om vem de ska gifta sig med. De får inte delta i vissa skolinslag och har restriktioner beträffande vanliga fritidsaktiviteter. Mer än en tiondel av dem som har svarat på enkäten förbjuds av sina föräldrar att delta i all skolundervisning. Vanligast är att de inte får delta i undervisning om sex och samlevnad, i simundervisning och i idrott. Framför allt är det flickor som svarar att de inte tillåts delta för att det strider mot familjens religion eller kultur. Anmärkningsvärt är att enkätsvaren visar att lärarna oftast eller alltid accepterar om föräldrarna inte vill att deras barn ska delta i olika skolinslag. I skollagen finns det en paragraf som kan ge befrielse från skyldigheten att delta i obligatorisk undervisning, om så kallade särskilda omständigheter föreligger. Möjligheten att slippa undervisning kom till för att barn som inte bekände sig till den lutheranska läran skulle kunna slippa den kristendomsundervisning som fanns i fram . Den här paragrafen har blivit kvar trots att kristendomsundervisningen försvann. nyttjas den alltså för andra ämnen. Så här kan det inte fortsätta. Ytterst handlar frågan om jämlikhet och jämställdhet och om att motverka utanförskap. Det är inte acceptabelt att vissa ungdomar utestängs från undervisning och kunskap som samhället anser är viktig att ge till barn. Alla barn bör till exempel ha rätt att få kunskap om människokroppens byggnad och funktion och att få information om preventivmedel och hur de kan främja hälsa och motverka sjukdom. Alla bör också få lära sig att simma, vilket kan vara en livsavgörande färdighet. Det är sådana moment som ingår i skolundervisningen, biologi, sex och samlevnad och idrott. är det alltså många barn som nekas och stängs ute från denna undervisning. när skollagen ska ses över bör därför regelverket på denna punkt stramas upp. Alla barn bör ha rätt och ges stöd för att delta i all undervisning. Att förstärka skolplikten innebär att ge enskilda elever ökat stöd för rätten att delta i all undervisning. I arbetet med en lagändring bör det förstås finnas med en skyldighet för skolorna att föra en dialog med elever och föräldrar för att kunna hitta lösningar som fungerar bra, för att uppfylla alla obligatoriska moment och visa respekt för religiösa och kulturella skillnader. Avslutningsvis vill jag uppmana skolor att se över sina rutiner för hur befrielse från undervisning går till. Jag är övertygad om att skolorna själva kan komma långt genom tydlighet och dialog med föräldrar och elever. Men på behövs det en lagändring som ger rektorer, lärare och elever större kraft att hävda alla barns rätt till all undervisning. 42 () replik: Jag vill först tacka för det här inlägget men också för att hon uppmärksammar en väldigt viktig fråga. Som ordförande för minnesfond jobbar jag ganska mycket med de här frågorna, av och till. Det är bra att den här frågan får uppmärksamhet. Jag tycker att det var ett väldigt balanserat inlägg ibland kan allt bli svart och vitt i de här frågorna. Du efterlyste skyldighet till dialog, riktlinjer och skolornas eget ansvar och så vidare. När man talar om skollagen bör man också fundera på: Vilken del av skollagen talar vi om? Vilka ska de här riktlinjerna gälla? Är det bara de kommunala skolorna? Eller är det i alla skolor vi tänker oss den här förändringen och de här tydligare reglerna? Som jag ser det finns det en risk i alla de här diskussionerna, att vi på något sätt säger att det i den kommunala skolan blir omöjligt att föra en dialog med vissa grupper, vilket gör att man tvingar över elever till konfessionella skolor och kanske en ännu större begränsning. Jag tycker att det är en viktig fråga att ha i minnet när man diskuterar de här frågorna. Men jag tyckte att ditt inlägg var både balanserat och klokt, så jag vill bara fråga hur du har tänkt. 43 (fp) replik: Tack också till för en konstruktiv dialog mellan oss i denna fråga. Den viktiga frågan att ställa sig är: Vilken kunskap tycker vi att alla barn behöver ta del av? Har vi då kommit fram till vilken kunskap vi vill ge till barn tycker jag att det är viktigt att den också ska ges till alla barn. Där måste vi vara tydliga. Jag kan personligen inte se att det skulle vara en skillnad mellan kommunala skolor och fristående skolor, utan jag menar att det finns viktiga inslag i olika kurser som alla barn har rätt att ta till sig därför att det är färdigheter och kunskaper som de behöver för att leva i samhället och ha med sig i sitt fortsatta liv. Men jag skulle gärna också vilja ställa en fråga till . Jag vill gärna veta om ni i utskottet och ni på er sida har några förslag på hur man ska komma åt den här problematiken, förutom att man är så luddig och säger: Vi måste ge skolorna mer i uppdrag att ge information om denna fråga. Hur ska man ge skolan verklig kraft att stå emot de krav som finns från vissa föräldrar när det gäller att deras barn inte får ta del av vissa inslag i skolan? Har du några förslag i den frågan? 44 () replik: Jag vill börja med att säga att jag tycker att ingången med kunskapsrätt och lika regler för alla typer av skolor är helt rätt. Jag tror att det är så vi måste angripa de här frågorna, för här handlar det ytterst om värderingsgrunden för skolan och om mänskliga rättigheter. Då måste det gälla lika för alla. Det tycker jag är en bra utgångspunkt för den här diskussionen. Det jobbiga med den här frågan är att det behandlas olika på olika skolor. En skola som som kunde tänkas ha stora problem har inte ett enda undantag för detta, för det finns ett ledarskap, en insikt och en beredskap att hantera frågan. På andra skolor beviljas det undantag lite hipp som happ, och man har inte tänkt igenom frågan. Man har inte satt gränsen för vad elever har rätt till. Jag tror alltså att det behövs en uppstramning. Jag ska inte säga att jag har en katalog med listor. Jag lyssnar gärna på dig och på andra som har kloka inspel i den här frågan, för jag tycker att det är viktigt att vi tar tag i den och tar den på största allvar. Sedan får vi fundera på om det är riktlinjer som krävs från , om det är sådana saker som krävs, om det är en lagändring eller ledarskapsutbildning för rektorer och andra så att de tar sitt fundamentala ansvar. Jag är öppen för alla de diskussionerna. Det viktiga är att vi talar om mänskliga rättigheter, för de här unga tjejerna och killarna har mänskliga rättigheter som de har rätt att upprätthålla i vårt land. Det får inte råda någon form av tvekan kring de frågorna. 45 (fp) replik: Då är jag glad över att den här frågan har uppmärksammats och att vi fortsätter att jobba med den. Det här handlar inte bara om ett antal enstaka barn som inte tar del av utbildning. Det handlar faktiskt om en hel grupp av barn. Vi ser också att det är hedersrelaterat förtryck. När det gäller de dispenser som ges tror jag att vi måste vara mycket mer medvetna om vad det är som händer ute på skolorna. Vi måste fortsätta att jobba med att alla barn har rätt att ta del av alla obligatoriska inslag i skolan. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 10 § Barnomsorgspeng och allmän förskola även för treåringar Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2008/09:UbU11 Barnomsorgspeng och allmän förskola även för treåringar (prop. 2008/09:115). 46 (): Svensk förskola är ett internationellt föredöme. Den har i olika internationella sammanhang betecknats som världens bästa. har i en rapport konstaterat att ribban i svensk förskola ligger skyhögt över den i andra länder. Såväl omfattningen på den svenska förskolan som kvaliteten i dess verksamhet är det som väcker positiv uppmärksamhet. Vi har därför all anledning att vara stolta över den svenska förskolan. har markerat vikten av att små barns lärande och omsorg har en stark ställning inom ett lands utbildningsväsen, att verksamheten ska kunna erbjudas alla barn, att all personal har adekvat utbildning och goda arbetsförhållanden, att det finns en strategisk kvalitetsutveckling, systematisk statistikinhämtning och långsiktig forskning och utvärdering. Det ska också finnas en stabil finansiering med i huvudsak offentliga medel. I en annan rapport beskriver vikten av att se till det sociala sammanhang som barn befinner sig i, helhetssynen på ett barns välbefinnande, respekten för ett barns naturliga strategier för lärande och ett demokratiskt perspektiv på barns lärande och omsorg. Allt detta ansåg man inom kännetecknar den svenska förskolan. Vi har i en stabil och väl fungerande förskola som innebär starten på det livslånga lärandet. Av den anledningen är det för oss socialdemokrater självklart att satsa på förskolan som det stora och viktiga huvudalternativet. Vi vill rikta resurser till förskolan, anställa mer personal, minska barngruppernas storlek, utbilda personalen, värna om kvalitet och pedagogik. Vi vill införa en särskild lag, en kvalitetslag som garanterar kvaliteten inom förskolan. Det barnen lär sig i förskolan har avgörande betydelse för deras förmåga att tillgodogöra sig den framtida skolundervisningen. Varför då inte satsa på att göra förskolan ännu bättre, bromsa storleken på de nu allt större grupperna och utveckla det som får en positiv uppmärksamhet och internationell respekt för? I stället öppnar nu regeringen för något som kallas för pedagogisk omsorg och barnomsorgspeng. Förbudet att driva barnomsorg utan tillstånd avskaffas som man inte behöver ha personal med pedagogisk utbildning. Kvalitetskraven ska inte vara desamma som i förskolan. ska det vara möjligt att avgränsa antagningen av barn till de familjer som ingår i det här systemet i en så kallad flerfamiljslösning. I praktiken innebär det att flera familjer i en trappuppgång kan gå ihop om en barnomsorgslösning och kvittera ut mycket stora pengar från kommunen utan att garantera den pedagogiska kvaliteten i verksamheten. Vi anser inte att det här är tillfredsställande. Jag tycker att det finns skäl att ifrågasätta beteckningen pedagogisk omsorg som man nu sätter på den verksamhet som barnomsorgspengen ska finansiera. För att använda sig av begreppet pedagogisk verksamhet måste det finnas en tydlig koppling till utbildad personal. Så är inte fallet i regeringens förslag. Det finns glidningar i formuleringarna när det gäller vad det är för personal som ska sköta det här. Det är anmärkningsvärt. Därför är begrepp som annan barnomsorg eller annan skolbarnsomsorg lämpligare ord för att beskriva verkligheten bakom det här förslaget. Är inte barnen värda den allra bästa start de kan få i livet? Är det inte rimligt att man tillförsäkrar sig en kvalitet i verksamheten som gör att grunden för skolstarten blir den bästa möjliga? Varför sänka ambitionerna när vi lever i då det livslånga lärandet borde vara en självklarhet? Hur stor efterfrågan kommer att bli på denna pedagogiska omsorg är det svårt att ha en ordentlig uppfattning om. Är det verkligen en efterfrågad reform?