prot · GW09121 · 2009-05-19 00:00:00 — Om regeringen har viljan står det alltså regeringen fritt att göra detta. Det har gjorts när det handlar om våra vägar. Varför inte också prioritera järnvägen för jobben, för klimatet och för våra möjligheter att hävda exportinkomster, tillväxt och därmed också vår välfärd? 39 Statsrådet (): Det är mycket riktigt att i samband med det arbete som pågår i åtgärdsplaneringen har i uppdrag precis som de andra verken att ständigt skapa förutsättningar för ökad medfinansiering, så att de 417 miljarderna kan bli ännu fler. Medfinansiering ger nya riktiga pengar in i systemet, så att vi kan få mer spår för pengarna. Det uppdraget ligger hos . Det är det man arbetar med , och det är det man ska ge svar på när man lämnar ifrån sig den samlade åtgärdsplanen för investeringarna på järnvägssidan för på vägsidan. Detta är mycket riktigt en del av uppdrag. Jag vill inte vara oförskämd, men , du är inte trovärdig i din argumentering när du hänvisar till att ni har finansierat Norrbotniabanan. Norrbotniabanan, liksom andra järnvägsinvesteringar, har ni just inte prioriterat och inte finansierat. Jag kanske kan återkomma med anledning av er egen proposition till , där det mycket tydligt står att det saknas 56 miljarder. Det finns alltså en ofinansierad del. Ni återkom varken 2005 eller 2006 med nya pengar till budgeten, medan den här regeringen tydligt har talat om vad det är för ramar som gäller. De är finansierade. Det är 417 miljarder som gäller. Hade ni finansierat Haparandabanan och investeringarna för drift och underhåll på järnvägen hade vi inte behövt börja med att täppa igen de löften och tomma hål som ni har skapat runt omkring i Infrastruktursverige, inklusive järnvägssidan. Det hade vi inte behövt om ni hade uppfyllt era egna löften, det som dina kommunalråd och medborgarna trodde gällde när de väl hade sett att det fanns en plan att utgå från. Men ni har inte ens talat om för era kommunalråd att ni inte finansierade detta. Jag bejakar, , vikten av att investera i järnvägar och i vägar av den anledningen att det är här och som vi skapar jobb runt omkring i landet. Det är därför vi har gett resurser till Haparandabanan och Ostkustbanan, allt i syfte att vi ska komma i kapp och ha bra kapacitet när öppnar och Haparandabanan moderniseras så att detta för näringslivet så viktiga stråk kan börja verka. Därtill ska jag säga att jag också tror att Norrbotniabanan är avgörande och viktig för svensk basindustri och att våra jobb och våra företag har behov av bra godsflöden och modern järnvägsinfrastruktur. Av den anledningen är det viktigt att vi satsar på gods och godsflöden på järnvägen. Jag tror att Norrbotniabanan har en roll. Men, , ni har aldrig finansierat den, och det är en oerhört stor investering. Diskussioner förs inom ramen för det åtgärdsplaneringsuppdrag som pågår. 40 (): Vi socialdemokrater vill bygga Norrbotniabanan. Vi har haft med den i planeringen. Alla infrastrukturprojekt och nyinvesteringar, med undantag av de få projekt som lånefinansieras, finansieras genom varje års budget, så även Norrbotniabanan. kan näppeligen på allvar hävda att hon kan garantera att hon har kontroll över alla kostnadsökningar , att de 417 miljarderna, som naturligtvis är en plan, inte påverkas av någonting som sker i omvärlden, inte av kostnadsökningar eller någonting annat. Om du hävdar det på allvar, , förstår du inte riktigt vad du sysslar med. Det är ju så: Man lägger fram en plan, och sedan ska detta finansieras ur varje års budget. Det kan vara höga kostnadsökningar i högkonjunktur. Det kan vara det som händer nu genom att ni har sänkt skatterna med för de allra rikaste. Då visar det sig att det blir stora underskott i statsfinanserna. Det kommer att ske . Man räknar med i runda tal 150 miljarder minus , kanske till och med mer när människor blir arbetslösa och inte kan vara med och bidra till välfärden genom skatteinbetalningar på samma sätt som när de är i arbete. Jag efterfrågar egentligen ett klart och enkelt besked. Om nu tycker att Norrbotniabanan är avgörande och viktig för svensk basindustri jag delar den uppfattningen är då regeringen beredd att ta något initiativ för att man ska kunna fortsätta projekteringen? Regionen har till och med erbjudit sig att förskottera. Är regeringen beredd att vidta någon som helst åtgärd för att det ska bli av, eller kommer allt detta att rinna ut i sanden medan regeringen står och hävdar att man gör saker som man i praktiken inte gör? 41 Statsrådet (): står och säger att man har finansierat Norrbotniabanan. Det är oerhört intressant att höra. Så är inte fallet! I er egen proposition redogör ni för att ni inte har finansierat drygt 56 miljarder. Ni har heller inte återkommit med uppgifter om hur finansieringen skulle kunna ske under de år ni hade möjlighet att göra det. Naturligtvis står jag inte och garanterar att det inte kan ske förändringar i världen. Men då blir det ett aktivt agerande för att dra in pengar. Det är en oerhörd skillnad mot att man från början inte har finansierat och därmed också har redogjort för att man inte har finansierat. Tillbaka till frågeställningen om förskottering! Det är förskottering som frågar om, inte det här andra om medfinansiering, kopplat till och . Detta är ett uppdrag som har att hantera. Arbetet med de objekt som man ska prioritera pågår . Jag kan också lyssna och höra och förstå svårigheterna att hitta lösningar för alla de infrastrukturprojekt som efterfrågas runt omkring i landet. Det är ett oerhört tufft jobb som man nu har att hantera tillsammans med regionerna. Det krävs prioriteringar. Underlaget kan jag kommentera generellt sett när jag får det . Därefter ska detta underlag också gå på remiss. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2008/09:480 om diskriminering av ledarhundsförare 42 Integrations- och jämställdhetsminister (): har frågat äldre- och folkhälsominister vilka åtgärder som hon är beredd att vidta för att motverka diskriminering av synskadade personer med ledarhund. har även frågat om folkhälsoministern är beredd att verka för en diskrimineringslagstiftning som inkluderar ledarhundsförare. Interpellationen har överlämnats till mig. Motverkande av diskriminering är en viktig fråga för regeringen. Åtgärder mot diskriminering har och kommer att ha en fortsatt hög prioritet. Den nya diskrimineringslagen skapar förutsättningar för att bekämpa diskriminering mer effektivt. I diskrimineringslagen finns ett skydd mot diskriminering på grund av funktionshinder. Skyddet inkluderar bland annat personer med en synskada. Diskrimineringsskyddet omfattar bland annat arbetslivet, utbildning och tillhandahållande av varor och tjänster. På arbetslivets område, som har angett som exempel, finns kravet på att arbetsgivare ska vidta skäliga stöd- och anpassningsåtgärder för att personer med funktionshinder ska komma i en jämförbar situation med personer utan sådant funktionshinder. Skäliga stöd- och anpassningsåtgärder kan till exempel vara att förbättra den fysiska tillgängligheten till arbetsplatsen. , som har tillsyn över diskrimineringslagstiftningen, tar emot och utreder anmälningar om diskriminering. kan vidare företräda den som anser sig diskriminerad i domstol. Slutligen vill jag även nämna att när det gäller rätten till ledarhund för personer med synskada kan det finnas en intressekonflikt i förhållande till personer med allergi. och har därför utarbetat en överenskommelse med riktlinjer för agerande vid en intressekonflikt. 43 (): Jag tackar för svaret. ställde jag en fråga till statsrådet om diskriminering av ledarhundsförare. Den gången fick jag också ett svar från henne. Jag kanske överdriver, men jag uppfattade svaret som bland det enfaldigaste som jag har hört. svarade nämligen: Om en person som använder ledarhund upplever att den blivit diskriminerad kan man vända sig till och göra en anmälan. Sedan hänvisade hon till lagarna och avslutade med följande: Från tar den nya över dessa uppgifter. Jag uppfattade att inte hade läst min fråga eller i alla fall inte förstått min fråga. Den handlade nämligen om att det inte finns något stöd i något lagrum för gravt synskadade, för blinda ledarhundsförare eller för deras ledarhundar. Det är därför som jag frågar: Är statsrådet beredd att verka för en diskrimineringslagstiftning som inkluderar ledarhundsförare? Jag får inget svar på min fråga, men jag hoppas att kan kommentera den andra frågan som jag ställde i min interpellation. Ministern hänvisar till skäliga stöd- och anpassningsåtgärder som arbetsgivaren ska vidta för att förbättra till exempel den fysiska tillgängligheten till arbetsplatsen. Men snälla integrations- och jämställdhetsministern, ledarhundsförare kommer inte till arbetsplatsen eftersom hunden inte släpps in. Arbetsgivaren, eller för den delen till exempel restaurangägaren, kan säga till den person som är blind: Du kan komma in men inte hunden. Men det går inte att skilja den synskadade och hans eller hennes hund åt. Hunden är ett levande hjälpmedel för synskadade. Vilken arbetsgivare, eller för den delen restaurangägare eller vakt vid en restaurang, skulle säga till en rullstolsburen person: Du är välkommen att komma in, men du måste lämna din rullstol utanför. Skulle det vara diskriminering? Vad är det för skillnad mellan att ha ett vältränat levande hjälpmedel en hund eller att ha en tekniskt välutvecklad rullstol ur en tillgänglighetsaspekt? Jag undrar också vad ministern menar när hon i slutet av svaret tar upp intressekonflikten mellan hundförare och personer med allergi. av befolkningen har allvarlig hundallergi, och finns det 285 ledarhundsförare i hela landet. Sannolikheten att en ledarhundsförare och en person med allvarlig hundallergi skulle hamna bredvid varandra någonstans är minimal. Ledarhundsförare vittnar om att de blir alltmer utestängda i samhället och får fler och fler inskränkningar i den frihet som en ledarhund ger. Jag tycker därför att mina frågor är befogade. 44 Integrations- och jämställdhetsminister (): Jag förstår inte riktigt varför inte förstår det svar som hon har fått. Jag utesluter inte att synskadade med ledarhund kan bli diskriminerade precis som många andra grupper i samhället. Men är det så att det saknas lagstiftning till skydd mot denna typ av diskriminering? Nej, så är det inte därför att diskrimineringslagstiftningen skyddar även synskadade, det vill säga personer med funktionshinder. Det är det svar som har fått i det skriftliga interpellationssvaret. jämför en rullstolsburen person med en person som behöver ledarhund och frågar om man inte skulle släppa in en rullstol på en restaurang. Återigen är det väl relevant att säga följande: Om det finns en intressekonflikt måste den lösas. Vad har för förslag på hur vi löser problematiken med en person som har ledarhund och en person som har allergi och som behöver vistas på samma ställe? har man kanske löst detta genom att hjälpa personen in på restaurangen och låta hunden vara utanför. Men om har en bättre lösning på detta vill jag gärna höra den, och, framför allt, om den synskadade som är diskriminerad anser att det inte var relevant att låta bli att ta in hunden finns det som sagt en ombudsman som man kan anmäla detta till och som kommer att handlägga denna fråga. Det har inte kommit till min kännedom att denna typ av fall har lämnats in till DO. Men om det nu har gjort det är det DO som ska handlägga detta. Om DO har brustit i sin handläggning av denna typ av ärenden då finns det också en möjlighet att anmäla detta till JO som får granska hur DO jobbar. Men lagstiftning finns på plats, och det finns möjlighet att anmäla. Men problemet är inte enkelt. Även om det är få människor enligt som har allergier är det de facto så att vi lever i ett samhälle där det finns människor som har allergier. Om det inte finns människor med allergier på en arbetsplats eller i en restaurang är det diskriminering att inte släppa in ledarhunden. Denna typ av fall får DO handlägga. Jag har inte sett att det har kommit in några anmälningar om arbetsplatser som inte anpassas efter synskadades behov. Vi kanske inte behöver skapa problem som inte finns. Men om lagen brister är jag övertygad om att DO kommer att anmäla detta till regeringen. I så fall får vi göra någonting åt det. 45 (): har en överenskommelse med Ledarhundsförare. Det väger tungt om man till exempel blir nekad att få komma in på en restaurang och är hänvisad till en överenskommelse. Det finns väldigt många som vittnar om att man skyller på allergiker. är överens med om att det är ett så litet problem att man kan stödja att ledarhundsförare får tillträde till restauranger och även till andra aktiviteter. Men det är inte lätt att argumentera för sin sak inför till exempel en vakt eller en arbetsgivare. De hänvisar naturligtvis gärna till att handikapporganisationerna är oense om denna fråga. Men så är det inte. I lagen finns inte någon text om ledarhundsförarnas möjligheter att komma in, utan det handlar överenskommelsen, som inte räcker. Ledarhundsförarna har gjort anmälningar till . Dessa anmälningar har lagts ned då det inte finns stöd i något lagrum. Det är det som är problemet. har inte några nya formuleringar i lagen som handlar om ledarhundsförare. Jag förstår därför inte vad det är för skillnad på att anmälan lämnas till , som man gjorde tidigare och där anmälan lades åt sidan därför att det inte berördes i lagstiftningen, och dagens lagstiftning. Det finns EU-länder som har en speciell lagstiftning om ledarhund. Jag har med mig ett exempel från . Översättningen låter ungefär så här: Ledarhunden är fortfarande tillsammans med käppen det enda rörelsehjälpmedlet för synskadade. Om den används korrekt bidrar den till erövringen av fullständig rörelsefrihet och autonomi. Därför är det uppenbart att varje individ bör kunna organisera sitt eget liv och sin egen fritid på bästa möjliga sätt enligt sina behov och önskningar. På grund av dessa motiv bör den synskadade åtföljd av sin egen hund fritt kunna vistas överallt där arbets- och skolaktiviteter samt sociala och kreativa aktiviteter försiggår. Han eller hon bör kunna nyttja alla transportmedel, offentliga miljöer, skolor och arbetsplatser. Detta är en lagtext. Det finns andra EU-länder som också har antidiskrimineringslagstiftning som innefattar ledarhundsförare eller ledarhundsekipage. och har en sådan lagstiftning, och det har även . Men har inte det, och det är därför jag frågar om ministern är beredd att verka för att vi får en lagstiftning som garanterar att ledarhundsekipage inte diskrimineras. 46 Integrations- och jämställdhetsminister (): Det finns redan en lagstiftning. Jag tror att jag förstår nu varför det blev en otydlig debatt mellan folkhälsoministern och . Då, under existens, var det en annan lag som rådde. Sedan vi fick en diskrimineringsombudsman är det en ny lag som råder. I denna nya lag finns det skydd när det gäller funktionshinder. Det gäller också synskadades rätt att ha tillgång till arbetsmarknaden, till restauranger och till annat som man vill ha tillgång till. Lagen är tydlig. Utgångspunkten är att man inte nekar en person med ledarhund tillträde till olika samhällsarenor. Men lagen säger också att vid konflikter måste man lösa dem. I det här fallet har vi en tydlig konflikt mellan till exempel allergiker och synskadade med ledarhund. Om upplever att överenskommelsen mellan och har fått negativa konsekvenser för synskadade och deras hundar är det faktiskt ingenting som jag som statsråd kan göra någonting åt. Den överenskommelsen har gjorts mellan två förbund, och om det nu är problem får man bara riva upp eller göra om den. Men jag inser det förnuftiga i att två förbund som berörs går samman och försöker lägga fram riktlinjer för hur man ska hantera problembilden. Detta är nämligen inte enkelt. Men lagen är tydlig; man kan inte neka någon tillträde på grund av att han eller hon har ledarhund. Och i de fall man ändå gör det måste man kunna argumentera för varför man har gjort det. Det räcker inte, , med att bara säga: Vi släpper inte in hundar på vår restaurang eller på vår arbetsplats! Det finns ett lagrum. Om det finns problem ska vi se till att opinionsbilda ännu mer för att alla ska känna till rättigheterna framför allt för att arbetsgivare, restaurangägare och andra ska känna till dessa skyldigheter. Men det är ingen brist i lagen. Den är relativt ny, men det är ingen brist i den. Skulle det ändå finnas brister i det hela är jag övertygad om att DO kommer att informera oss. Och jag lovar att vi då vidtar åtgärder för att förbättra detta. 47 (): Jag hoppas verkligen att ministern hjälper till att påverka attityder, för det handlar naturligtvis också mycket om attityder. Det finns 285 ledarhundsförare. Det är alltså en väldigt liten grupp. Det säger också någonting att gruppen krymper. De som är ledarhundsförare upplever att de har blivit nekade och hotade både på arbetsplatser och under sin fritid i så hög grad att de har anmält det till . Jag ser fram emot att de här personerna nu orkar anmäla detta till så att man kan vidta åtgärder. I interpellationen exemplifierade jag detta med en arbetsplats och en person som har arbetat länge där, men som ska ha hunden i ett annat hus och en annan lokal. Då har man ju helt och hållet missat det viktiga samarbetet. Ledarhunden och den blinde eller synskadade kan inte skiljas åt eftersom ledarhunden är ett levande hjälpmedel. Det finns brister i det här. Jag ska avsluta med att återge något som en synskadad person har sagt: Det är en paradox att en ledarhund, som gör att jag kan leva ett självständigt liv, studera och fungera på jobbet på samma gång gör att jag riskerar att diskrimineras när jag söker till en utbildning eller går på anställningsintervju. 48 Integrations- och jämställdhetsminister (): Jag tror inte att vi har skilda åsikter i denna fråga, och jag. Jag välkomnar att den som känner sig diskriminerad anmäler detta till , om inte annat för att pröva de nya lagrum som finns. Men jag vill fortfarande framhäva att vi inte får förenkla denna problematik. Det finns individer som behöver ledarhund och det finns individer som är allergiker. Det kanske också finns andra områden som komplicerar det hela; det vet jag inte. Men just de här två sakerna är så typiska och bra exempel att lägga fram. Det hela måste lösas från situation till situation. Utgångspunkten är att man ska ha tillträde överallt i vårt samhälle. Sedan får man anpassa sig till andra behov som finns i det här fallet allergiker. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2008/09:490 om konsumentvägledare 49 Integrations- och jämställdhetsminister (): har frågat mig vilka konkreta åtgärder jag avser att vidta för att ge konsumenterna makt och möjlighet att göra aktiva val i samtliga kommuner samt om jag är beredd att medverka till att lagstiftningsförslag utarbetas i syfte att kommunerna blir skyldiga att tillhandahålla konsumentvägledare. Jag har läst om konsumentvägledningen i kommunerna. Trots den ekonomiska situation som råder i kommunerna har antalet kommuner med konsumentvägledning inte minskat, utan det har ökat med en kommun jämfört med . Det faktum att fler kommuner samarbetar och även söker nya former för sitt arbete är positivt. Att det är färre konsumentvägledare per kommuninvånare behöver inte innebära en sämre service, men det ställer krav på kommunerna att göra prioriteringar och effektiviseringar av verksamheten. Det sker till exempel genom att mer information görs tillgänglig via Internet. Utöver de kommunala konsumentvägledarna finns det också fyra konsumentbyråer inom områdena försäkring, bank och finans, el samt IT och tele som tillhandahåller kostnadsfri information och vägledning till konsumenter. lanserades webbportalen som innehåller information om boendefrågor. Portalen har tagits fram på uppdrag av regeringen och är ett samarbete mellan och . Men det finns också utrymme för fler aktörer som kan verka för att stärka konsumenternas makt. Till exempel tror jag att flera frivilligorganisationer kan bidra till att konsumenterna får tillgång till den information och vägledning som de behöver för att kunna vara aktiva, både före och efter ett köp om ett fel uppstår. Konsumentvägledning är en frivillig uppgift för kommunerna, som också själva beslutar hur de vill organisera den. Det är en ordning som jag anser ska kvarstå. 50 (): Tack, konsumentministern, för svaret! Konsumentvägledning är viktigt, och att det finns konsumentvägledare i alla kommuner är också oerhört viktigt. För att ge ett reellt innehåll till regeringens övergripande konsumentpolitiska mål krävs ett brett konsumentskydd på hög nivå samt tillgång till lättillgänglig och tillförlitlig information. Det innebär framför allt en effektiv och väl fungerande marknadskontroll och tillsyn av efterlevnaden av konsumentlagstiftningen. En väl fungerande marknadskontroll är ansvar nationellt, men till sin hjälp lokalt och i kommunerna behövs en väl utbyggd och neutral konsumentvägledning. De kommunala konsumentvägledarna har en mycket viktig roll i en väl fungerande marknadskontroll. Ett tydligt bevis på marknadsanpassningen av även konsumentskydd och konsumentinformation är att marknadskontrollen har minskat. Vi ser en allt större stress på konsumenterna med tv-reklam, direktreklam och adresserad reklam till utvalda grupper till och med riktad adresserad reklam till gäldenärer och personer med betalningsanmärkningar för att locka dem att låna mer och handla mer. För att kunna ställa krav på varor och tjänster är det viktigt att ha kännedom om vilka rättigheter man har som konsument. Den lokala konsumentvägledningens uppgift är att hjälpa den som behöver ett extra stöd för att hävda sin rätt som konsument inför ett köp eller när någon vara eller tjänst ska reklameras. Kommunernas konsumentvägledningar utför här en viktig uppgift och hjälper konsumenterna med deras rättigheter. En lika viktig del av konsumentvägledarnas arbete är att sprida information om lagar och regler till allmänhet, skolor och företag. Att ett sådant förebyggande arbete bedrivs kontinuerligt är något som både den enskilde konsumenten, näringsidkaren och samhället vinner på. När det gäller kommunala uppgifter som är frivilliga riskerar dessa i spartider att drabbas extra hårt. Vi ser redan dessa signaler i rapporten från även om rapporten, vilket ministern också noterat, visar att en kommun mer har vägledning 2008 än 2007. Det finns goda skäl att tro och utgå ifrån att många fler kommuner samverkar, vilket i sig inte är dåligt, men det innebär att det är färre konsumentvägledare och färre timmar per kommun som erbjuds till kommuninvånarna. Detta kan jag själv se från min egen valkrets i där antalet timmar avsevärt minskat när konsumentvägledningen slogs samman i flera kommuner. Avståndet och mindre tillgänglighet försvårar för konsumenterna att få ett bra stöd. Det tidigare konsumentpolitiska målet var trygga konsumenter som handlar hållbart. Det betonar tryggheten för konsumenten och hållbarheten i hela kedjan. Regeringens mål är att konsumenterna har makt och möjlighet att göra aktiva val. Makten att göra val betonas, men vad leder denna valfrihet till med brister i marknadskontrollen, dålig branschetik och en aggressiv marknadsföring? Hur avser ministern att agera för att konsumentvägledningen säkerställs i alla kommuner? 51 Integrations- och jämställdhetsminister (): Jag håller med om konsumentvägledarnas viktiga arbete och uppdrag: att informera och vägleda konsumenter i deras köp. Men jag håller inte med om att vi måste fokusera blint på bara det som konsumentvägledarna gör. Det finns nämligen även andra viktiga aktörer i samhället som fyller samma funktion. Utöver har vi som sagt konsumentbyråerna som täcker stora områden när det gäller just de köp som de flesta människor gör och som de flesta människor eventuellt behöver vägledning och rådgivning i. Vi har ideella organisationer som får bidrag från för att kunna hjälpa och stödja konsumenter.