prot · GW0980 · 2009-03-09 00:00:00 — Så säger hon att hon också har sagt det, sedan pang tillbaka till ett ensidigt klandrande av en sida och en total oförmåga att se de olika nyanser som finns mellan terroristorganisationen och dem som vill arbeta för mänskliga rättigheter och demokrati. Om det är en nyhet, så låt oss vara tydliga med det: Palestinier blir också förtryckta av Hamas. Palestinier har också blivit mördade av Hamas. Det är inte bara israeler. Min rekommendation till är att tala med någon . Var befinner man sig i världen när man står här och säger att de måste känna trycket och att de måste känna tydliga krav? Har du hört talas om ? Har du läst någonting som de har deklarerat? Jag tycker att borde fråga sig varför hans israeliska partikamrater ensidigt ställer sig bakom insatsen. Det är för att man i samhället, efter 10 000 raketer , känner att någonting måste göras. Jag kan inte stå här och bedöma om insatserna var bra och om man uppnådde de militära målen; det har jag ingen kompetens att göra. Men när en stor del av den israeliska fredsrörelsen ställer sig bakom den här attacken och av befolkningen stöder den måste man någonstans förstå att det finns en enorm frustration i samhället. Jag kan tala om att man i har uppmärksammat att vi är det enda land i världen där socialdemokratiska kommunpolitiker inte vill ha ett utbyte med den judiska staten som enda stat. 9 (): När jag för träffade gamle partisekreterare, som var partisekreterare i i samband med sexdagarskriget , sade han samma sak till mig som han då sade till : Ockupationen av kommer att bli en katastrof för . Han fick rätt. Han lämnade partiet, bildade ett eget parti, kom in i och gick tillbaka till när de började driva fredsdialogen under . Jag har mycket goda kontakter på den sidan. behöver inte bekymra sig över mitt kontaktnät. Men jag gör bedömningen att om det ska bli någon ordning måste omvärlden också börja visa lite muskler gentemot . Din attityd, , leder inte någon annan vart än in i en falsk och icke konstruktiv advokatyr som talar för staten olika typer av övergrepp, som jag menar att de begår på i strid med internationell lag och återkommande . Ockupationen är kärnan. Jag är för en samlingsregering på den palestinska sidan, med Hamas och . När jag tolkar ditt resonemang vill du gärna upprätthålla splittringen. Det finns också en strategi från israelisk sida att vilja upprätthålla just denna splittring. Du kanske måste fundera igenom hur du egentligen analyserar de olika momenten i den här konflikten innan du har alltför bestämda uppfattningar om vad som är svart och vad som är vitt, vad som är det ena och vad som är det andra. Valresultatet i är kanske någonting man bör fundera på. Det är inte någonting som känns som en ljus kraft i sammanhanget. Däremot tycker jag att nya administration agerar i rätt riktning. Jag vet också att EU skulle kunna göra mer, och när det gäller associeringsavtal kan man ta timeout också i en sådan process om man har haft krig i med vit fosfor och en hel del andra saker som har varit enligt folkrättsprinciper vidriga. 10 (): Krig är förfärligt. Men jag vill också säga, precis som jag sade förra gången, att det måste till en dialog. Det är nödvändigt, och utifrån det perspektivet stöder jag helt och hållet regeringens arbete. EU har en avgörande betydelse i det här samarbetet att verka för fred, men att ensidigt stå här i talarstolen och ta till brösttoner som gör och helt förneka vad som sker på den andra sidan leder inte vidare. Kom ihåg vad som har hänt med bombningar av det israeliska folket! Ett land har rätt att försvara sig eller? Jag vill se en fredlig process. är en viktig del i detta, liksom frihandeln. Att stänga, att sluta sig leder inte framåt, och därför ser jag fram emot den fredliga lösningen. 11 Utrikesminister (): Jag tror att interpellationen liksom en del tidigare yttranden och uttalanden från socialdemokratiskt håll de facto grundar sig på en missuppfattning av hur läget faktiskt är. Jag vill inte göra någon stor sak av detta; sådant förekommer i den politiska debatten. Jag har bara i all vänlighet och all stillhet försökt att lägga saker och ting till rätta som grund för att vi ska kunna diskutera det faktiska läget. När jag lyssnar på nyanserna uppfattar jag inte heller riktigt att Socialdemokraterna vill ta det steg som ligger i förlängningen av de frågor de ställer, det vill säga att införa handelssanktioner mot . Det finns inget handelsavtal att säga upp, men det finns självfallet alltid möjlighet att införa ekonomiska sanktioner. Det kan riksdag möjligtvis besluta om, även om det skulle strida mot våra utrikespolitiska principer och vara höggradigt kontraproduktivt. Det kan Europeiska unionen i princip göra, även om det skulle strida mot våra principer där också och strida mot vad vi som FN-troende anser riktigt. Det kan göra, även om sannolikheten för detta är synnerligen begränsad. Men jag uppfattar inte att man talar i dessa termer, utan det är lite allmänt prat som inte leder till något konkret. När talar om timeout tror jag inte riktigt att han vet vad det innebär. Det vet i alla fall inte jag. Jag vet att det är ett begrepp i den socialdemokratiska partihistorien, men det är inte ett begrepp som har en stark ställning i den internationella diplomatin och hur man hanterar olika typer av handelsavtal eller avtal. Vi kan inte ta timeout i förhållande till relationer mellan länder, utan detta får vi nog betrakta och hantera som det är. Jag tycker att det är bra att vi och Europeiska unionen fördjupar våra relationer med samtliga aktörer i denna konflikt. Det är en förutsättning för att vi ska kunna vara engagerade i fredsprocessen. Säger vi nej till det ena eller det andra mäler vi oss ut ur den möjliga fredsprocessen. Jag tror dessutom att det är oerhört viktigt att vi får en utveckling av de ekonomiska förbindelserna i hela regionen, och då talar jag om förbindelserna inom regionen kanske mer än med oss. Skulle vi få mer handel som gynnar utvecklingen på , mer handel mellan de olika länderna i hela regionen, skapar det bättre förutsättningar för att hantera de ekonomiska, demografiska och politiska spänningarna i denna för oss så betydelsefulla region. Det är det jag tycker ska vara inriktningen på den svenska politiken. Sedan kan vi separat diskutera vad vi tycker om , om isoleringspolitiken, om ockupationspolitiken, om bosättningspolitiken. Jag tror inte att det råder någon större oklarhet om vad vare sig den eller Europeiska unionen tycker i dessa frågor. Min inriktning är nu att verka för en bättre samverkan med den nya amerikanska administrationen för att i ett läge som kan komma att bli lite mer krävande i samband med den nya israeliska regeringen fortfarande bibehålla möjligheterna till att faktiskt medverka till den fredsprocess som ter sig väsentligt mer besvärlig nu än , men där vi inte får ta detta till utgångspunkt för att bara slänga in handduken och säga att vi inte tycker om den och gå och gömma oss någonstans i den höga kalla . 12 (): Det är bra att vill vara konstruktiv, och jag hoppas att han kommer att använda sig av ordförandeskapet i EU på ett bra sätt och försöka hitta lösningar i . Jag beklagar att det finns ledamöter som bara tar ställning för den ena sidan och som i stort sett påstår att det inte spelar någon roll vad man gör med det palestinska folket, för det är något slags vedergällning som har rätt till. Jag beklagar sådana uttalanden. För oss är det viktigt att prata med båda sidor. Socialdemokraterna har varit nere i både och . Vi har träffat folk från . Vi har träffat folk från , och vi har diskuterat på olika sätt. Vi har tagit upp den förbannade muren med parlamentariker från . Vi har tagit upp frågor om hur det är att stänga in ett folk. Även om man är vänner från början och människor blir instängda i ett rum och inte får gå ut annat än när de blir utsläppta av vakter träter till slut även vänner. Att det kan bli så kanske även vissa moderata ledamöter kan förstå. Det finns krafter som vill att det palestinska folket inte ska vara enigt. Det finns krafter som verkar för att de inte ska tala med varandra. Det är precis så man kan fortsätta att härska över det palestinska folket, om de inte är sams. Man har svårt att hitta lösningar i sådana fall. Vi ska ju verka för att det palestinska folket talar med varandra och uppmuntra att det blir en samlingsregering där. Vi ska tala med båda sidor. Vi vill ha avtal inom handeln som ställer krav på mänskliga rättigheter. Det är det viktigaste som ville ha sagt med den här interpellationen. 13 Utrikesminister (): Ska jag hålla ett slutanförande nu? I det ska jag bara upprepa det jag har sagt tidigare. Vi har haft åtskilliga tillfällen att diskutera sakinnehållet i konflikten och kommer säkert att ha fler, men när det gäller just det här har jag försökt att använda debatten enbart till att bringa viss ordning i begreppen. Det tycker jag att vi har lyckats med. Vi har ett associeringsavtal. Vi strävar efter sådana associeringsavtal med andra länder i regionen. Vi tycker att det är viktigt att närma sig alla länder och alla stater när det gäller att försöka påverka fredsprocessen. Vi tror inte på handelssanktioner. Vi tror snarare på utveckling av handelsförbindelserna för att långsiktigt verka för mänskliga rättigheter, fred och en demokratisk utveckling. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2008/09:327 om höga chefers bonusar och arvoden i storföretag 14 Finansminister (): har frågat mig vilka konkreta åtgärder regeringen avser att vidta för att svenska storföretag ska verka för att endast så kallade rimliga ersättningar och arvoden betalas ut till höga chefer med flera samt vilka konkreta initiativ som regeringen avser att ta för att stävja ett alltför vidlyftigt bonussystem i storföretag. Bonusar är en viktig fråga som berör många människor. Jag har tidigare diskuterat framför allt bonusar i banksektorn och hur bonusar generellt har varit en bidragande orsak till framväxten av den globala finansiella instabilitet vi har upplevt . Ett av problemen med bonusar är att de har uppmuntrat till extremt stort risktagande, vilket försatt många finansiella aktörer i svåra situationer. Därför har vi starka skäl att diskutera och hitta regelverk för rörliga ersättningar inom den finansiella sektorn. Vad gäller statliga bolag är det viktigt att styrelserna fattar beslut utifrån det ansvar de har att vårda allmänhetens förtroende. Ersättningar i den statliga sektorn bör vara rimliga och präglas av måttfullhet. Felaktigheter och övertramp bör alltid korrigeras. Jag vill särskilt understryka vikten av att de nu tar sitt ansvar och lever upp till gällande regelverk. Vi har ett ramverk som ger ledande befattningshavare i företag med statligt ägande riktlinjer för hur de ska agera. Men i ljuset av den senaste tidens händelser ser vi nu över regelverket. På det internationella planet förs nu diskussioner om vikten av fungerande regelverk och riktlinjer kopplade till långsiktig lönsamhet där även samhällsintresset vägs in. Kan vi i dessa samtal framgångsrikt hitta lösningar har vi förutsättningar att ta fram ett internationellt regelverk . 15 (): Tack för svaret! Den här debatten har vi mitt i den situation som råder i , en lågkonjunktur där jobben försvinner på löpande band. Senast varslades nästan 4 000, det vill säga 3 800 personer. Det finns mycket oro ute i det svenska samhället. Vad händer med mig när jag inte kan få behålla jobbet, med en dålig a-kassa, som regering har försämrat drastiskt , och inga arbetsmarknadspolitiska åtgärder? som det här ligger på näthinnan för svenska folket pågår det en ordenlig debatt om bonusar i det svenska näringslivet, där man på löpande band tycker att man ska förse sig med ökade gratifikationer trots att verksamheten i många fall uppvisar mycket dåliga resultat. Det var bakgrunden till min interpellation. Jag har noterat att finansministern har sagt sig inte tycka om bonusar och tyckt att man ska ta sitt ansvar. Jag har noterat att finansministern också har haft åsikter om bankerna. Han har inte velat göra någonting själv utan har uppmanat bankkunderna att ringa och klaga på sin bank. Jag funderar på om finansministerns råd nu när diskuterar sina bonusar är att man ska gå till sin lokala Volvohandlare och klaga på dem också, eller har regeringen tänkt göra någonting? Det var bakgrunden till min interpellation. Under resans gång visar det här sig vara än mer flagrant än jag någonsin hade trott. Jag noterar att vice statsministern redan direkt efter valsegern 2006 talade om att nu skulle man ha möjlighet till bonus till chefer i statliga bolag igen. Det visade sig sedan att så sent som fattade regeringen ett beslut där man öppnade den här möjligheten för statliga verksamheter i synnerhet och även en möjlighet att på chefsnivå ta ut bonus. Jag måste ställa en rak fråga till finansministern: Vad tänkte regeringen ? Vi såg ju att lågkonjunkturen kom. Vi såg att arbetsmarknaden stramades upp. Vi såg att de ekonomiska förutsättningarna stramades upp. I det läget öppnar man för ökade möjligheter till riktade belöningssystem inom den statliga verksamheten. Inte minst har utfallet av detta blivit att AP-fonderna faktiskt har uppvisat en förlust i storleksordningen 200 miljarder . Till det ger man bonusar! Hur tänkte regeringen? Hur resonerade regeringen? Jag såg , som många andra svenskar gjorde , där regeringsföreträdarnas förklaringar fick det att framstå som att det inte finns en enda positiv grej med att ge bonusar till chefer. Då blir jag ännu mer förvånad över hur snabbt man har ändrat uppfattning, . Tydligen måste man i varje fall ha tyckt att det fanns någon fördel med det här systemet. Jag skulle vilja ha svar på det. Hur tänkte regeringen i det här läget? Och vad tänker regeringen göra åt det här nu? Man ska se över systemet. riktar man sig till och klagar på att bolagsstyrelserna inte har tagit sitt ansvar. När jag läser vad man införde kan jag säga att det är som att ge barn lördagsgodis men ställa dem i skamvrån därför att de har ätit upp sitt lördagsgodis. Det är ungefär så regeringen agerar. Först öppnar man för AP-fonderna: Det här systemet kan ni använda. När de har använt det säger man: Nej, fy skam, så där skulle ni inte ha gjort. Jag tycker att det vittnar om en väldigt dålig ledning i regeringen när det gäller hur man hanterar sådana här frågor. Det är skamvrån för regeringen på den här punkten, tycker jag. 16 (): Det har sannerligen varit en intensiv debatt . Rubrikerna har varit många. Finansministern talar med dubbel tunga. Finansministern har inte bara kostat på sig en moral utan har dubbel moral. Orsaken till detta är att har redovisat just den sorts dubbelpolitik som finansministern har drivit. Bland annat är det en teaterföreställning som skulle ha kunnat kvalificera till , med upprördhet över bonusar och bonusar som roten till allt ont. Det är en punkt där jag och finansministern faktiskt skulle kunna vara överens. inför regeringen själv ett bonusdirektiv till statliga bolag om att öka bonusarna och se till att man får bonusar för att det på något vis skulle vara bra. När finansministern har svarat på frågor om bonusdirektiv till statliga bolag har finansministern inte varit riktigt så tydlig som man kan kräva av ett statsråd i regeringen. Det låter nästan som att finansministern inte var med på att bonusdirektiven skulle ges. Hur var det när regeringen fattade beslut om att införa bonusdirektiv till statliga bolag? Var finansministern för det eller emot det? Eftersom jag aldrig har hört talas om ett regeringsbeslut som en finansminister inte har varit med på då kan man knappast vara en stark kraft i regeringen får vi utgå från att finansministern tyckte att det var bra och var pådrivande för att införa generösa bonusregler i statliga bolag. Ni tog bort det generella motstånd mot bonusar i statliga bolag som har gällt . Ni fördubblade taket för incitamentsprogram i statliga bolag. Det mest märkliga är att ni tog bort förbudet mot att ge någon typ av ekonomisk belöning i form av incitamentsprogram vid förlust. Varför tyckte finansministern att det var viktigt att statliga företag ska ge bonus vid förlust? Ni tog bort förbudet. Dessutom öppnade ni för att ge bonusar till ledningsgrupper och chefsgrupperingar. Det program som fanns tidigare handlade om att alla anställda kunde få en eller två månadslöner vid exceptionella tillfällen, men ni öppnade för att det skulle ges bara till ledande personer. När man lyssnar på finansministern låter det som att han var emot förbudet att ge bonusar vid förlust. Vad var poängen med det? Varför öppnade man för bonusar i statliga bolag? Är det inte så att bonusar öppnar för ökat risktagande? Är det inte så att bonussystem gör att vi riskerar att få felaktiga och mer kortsiktiga beslut? Är det inte så att det vi har sett på finansmarknaderna i själva verket har varit ett risktagande som har drivits fram av allt generösare bonusprogram? Bara ställde sig finansminister bakom generösa bonusdirektiv. Förklara för varför du gjorde så. 17 Finansminister (): Låt oss gå till grundproblemet. Vi har haft en betydande instabilitet på de finansiella marknaderna. I några fall kan vi se att den är direkt kopplad till företag, framför allt stora amerikanska investmentbanker som är oreglerade och som har en bonuskultur präglad av överdrifter och girighet. Det har undergrävt stabiliteten i ansvarstagandet i agerandet på de finansiella marknaderna, och det är ett problem. Det är därför vi nu för en omfattande diskussion inom Ekofin, G 20 och IMF om hur vi ska hitta en långsiktig reglering av ersättningssystemen i de finansiella företagen, gärna med en koppling till en översyn från . Någon sådan diskussion fanns inte tidigare. Vi kan inte notera om den har haft en stark uppfattning eller varit pådrivande i frågan. är den starkt pådrivande. Det är naturligtvis mycket tveksamt att det ska gå att betala ut bonusar på lönsamhet som bygger på att man deltar i statliga program. Det är inte som säger, nämligen att ingenting händer. Staten garanterar hundratals miljarder för banker med betydande bekymmer, och det är naturligtvis en grund till den lönsamhet dessa banker har. säger att jag ska förklara hur det ligger till med löner och ersättningar, att det är flagranta övertramp som regeringen har gjort. Låt oss blicka tillbaka på AP-fonderna och få en bild av detta. öppnade regeringens direktiv för AP-fonderna att tolka det som att de kunde gå över till att använda sig av rörliga bonussystem. Man landade på bonusar på sex till tio månadslöner i AP-fonderna. Det var något som den dåvarande regeringen som jag minns det var ansvarig upplevde som ett bekymmer. Då lade man på en begränsning. Den föranledde mycket kraftiga lönehöjningar på mellan i AP-fonderna. kom det också till 2006 att tredje AP-fonden om jag minns det rätt återinförde bonusprogram. Om jag minns historien rätt var vid det tillfället finansmarknadsminister. Det här är inte den enda diskussionen vi har haft om ersättningar i de statliga systemen. Jag fick en fråga av om varför bonussystem är så viktiga. Låt mig svara på följande sätt genom att citera när han sade att dessa uppdrag är viktiga och att bästa möjliga ska rekryteras, och det kan innebära löner som blir högre än vad många i allmänheten tycker är rimligt. Som jag minns det var det ett citat kopplat till att vd hade fått en gratifikation på för att man uppfattade att han hade drivit en framgångsrik verksamhet. Sanningen är att vi alla har anledning att ompröva hur bonussystemen ska fungera. Bankerna har anledning att göra det. Bankernas ägare har den anledningen. Vi som stat har den anledningen inte därför att det i största allmänhet är en rolig politisk debatt, utan därför att det är kopplat till något allvarligt, det vill säga grunderna för finansiell stabilitet. Risktagande i banksektorn är mer allvarligt än på många andra områden. Därför måste det finnas en vettig reglering på området, och det är det vi försöker eftersträva. Den måste naturligtvis vara internationell. Sedan ska vi naturligtvis fortsätta att utveckla diskussionerna om de statliga ersättningssystemen, men det ska vi naturligtvis också göra utifrån den historiska erfarenheten. Vi ska naturligtvis dra nytta av de lärdomar vi har från tidigare erfarenheter, och det kan naturligtvis finnas skäl att se över både antal månader och andra regleringar. Uttalanden om dubbelmoral från herrar och är något man blir lite förvånad över när man ser tillbaka på historien om AP-fonder och statliga företags ersättningssystem. 18 (): Jag tycker mig se i svaret att finansministern försöker glida ifrån det ansvar och de frågor som både jag och ställde. Vi undrade varför man fattade beslutet . Vad var det som var så påtagligt då att man behövde göra dessa förändringar? Till historien kan man säga vad den förra regeringen gjorde bland annat för hela belöningssystemet i näringslivet. Det fanns en etikkommission som före detta finansminister ledde. Man skulle komma överens om hanteringen av en rad olika delar. Jag minns särskilt att Investor presenterade hur de tänkte hantera detta inom deras sektor. De skulle ta ett gemensamt tag för att kunna ha ersättningar som kan attrahera bra personer men framstå som rimliga i medborgarnas ögon. Det här var precis vad som gjordes 2003 när man såg att det som utvecklades i AP-fonderna inte var rimligt. Det var som stramade upp detta och sade att det inte skulle vara bonussystem på ledningsnivå i statliga bolag och AP-fonder, av det skälet att det blev orimliga följder. Man kunde inte hantera detta i styrelserna på ett sätt som harmoniserade med vad som i samhället ansågs vara rimligt. Det var skälet till att det stramades upp. Jag kan försäkra att trycket från fonderna själva, från ledningarna och från styrelserna har varit att de vill ha bonusar. Argumentationen har varit att om de inte kan ge bonus kan de inte behålla personal. Men det har visat sig att det inte stämmer i verkligheten. tar själv upp i argumentationen vad som har varit problemet med finanskrisen. Då framstår det som ännu märkligare att man fattar detta beslut . Tänkte man att det inte skulle bli dessa effekter i ? Jag sade tidigare att regeringsföreträdare, inklusive finansministern, nu uttrycker att det egentligen bara är problem med bonusar. Man tar onödigt stora risker som gör att man kan fatta fel beslut och att förlusterna kan bli stora. Sanningen, finansminister , är att finansministern står som en åsna mellan två hötappar, bland annat den traditionella linjen i den moderata ideologin om belöningssystem, det vill säga att den som kan ta för sig, den som finns vid samhällets topp, har rätt att ta ut den belöning som över huvud taget är möjlig. Så har det låtit genom alla tider. Dessa system har ständigt försvarats. , med ministerns nya image att framstå som folkets företrädare, har naturligtvis förstått att svenska folket inte gillar det här, utan tycker att det är ganska orättvist att vissa tar för sig på ett sätt som är helt abnormt i en situation där andra till och med kanske får sänka sin lön. Det är väl där finansministern står just nu: å ena sidan på folkets sida och å andra sidan det som alltid har burit i hans politiska gärning grundideologin från den rörelse han representerar. Det är väl det som är problemet, och det är väl därför det blir så här tokigt. Det var precis den tanken som fanns också. Om inte vill svara kan jag försöka lägga orden i munnen på honom. Det var precis det som förelåg där också. Det var det som startade med vice statsministern redan direkt efter valvinsten, att man skulle återinföra det här. Det har väl varit en återkommande fråga i regeringen ständigt, kan jag tänka kanske inte minst från vice finansministern. Och sedan har regeringen i vanlig ordning fattat ett kollektivt beslut att återinföra det här. Jag ska inte säga att det var för att få lugn, men jag kan tänka mig hur diskussionen har gått. Det är väl precis det som är fallet.