prot · GW0997 · 2009-04-03 00:00:00 — Man har då ställt frågan till arbetsmarknadsministern: lägger ni så mycket pengar på coacher i stället för på arbetsförmedlare? Och jag tycker inte att jag får någon riktigt bra beskrivning av varför, mer än att man säger att man kanske inte kan anställa arbetsförmedlare lika snabbt. Var det billigare åtgärder? Är det det som det handlar om? Är detta en så att säga reaåtgärd, en tillfällig extraprisanställning som man kan garantera och därmed ha människor som kan möta de arbetslösa? Jag vet att människor som blir arbetslösa efter ett långt yrkesliv också hamnar i kris, och det är jätteviktigt att man då kan möta dem på rätt sätt. Arbetsförmedlare har faktiskt gått en utbildning som är lite längre än sju och en halv dag. Därför skulle jag vilja veta lite mer om hur regeringen har tänkt om den här coachningen. Att kritiken mot arbetsmarknadspolitiken inte bara kommer från oppositionen har varit tydligt under hela dagens debatt. Det är därför arbetsmarknadsministern nu får göra en ordentlig arbetsinsats, i alla fall i kammaren, även om vi inte ser så mycket resultat i den faktiska politiken. kommer det nämligen också förfrågningar från kommuner och landsting om hur man ska säkra arbetslinjen ute i kommunerna så att man inte ska behöva säga upp dem som är anställda inom sjukvården, äldreomsorgen, skolan och barnomsorgen. Hur ska de få fortsätta jobba när regeringen inte väljer att skicka pengar dit? Det vore intressant att få veta. Men framför allt ska fokus ligga på det här med coachning. Man blir inte coach på sju och en halv dag, men vad har regeringen då för bild av vilka coacher man får fram på sju och en halv dag? Det skulle jag vilja veta. 95 Arbetsmarknadsminister (): Om hade följt de här interpellationsdebatterna kunde hon ha noterat att vi för ungefär två och sedan här i kammaren debatterade både en och annan interpellation som handlar om dessa coacher, och jag hänvisar till protokollet för att se argumentationen där. När det gäller kommunerna och kommunernas ekonomi debatterade jag med om just den frågan för sedan, så det är bara att gå tillbaka till protokollet i den frågan också. Jag återgår till ursprungliga interpellation. Konstatera kan vi göra att utbildning är bra. Vi kan också konstatera att coachning är bra. Vi kan också konstatera, som jag gjorde i mitt förra inlägg, att lönesubventioner är bra. Det är därför vi lägger 23 miljarder extra varav 4 miljarder bara på extra arbetsmarknadspolitiska insatser, och vi lägger 2 miljarder extra på utbildningsinsatser. Men i grunden är det ju så att det bara blir fler jobb om det finns kunder i de företag som varslar. Och för att det ska bli kunder jag återupprepar det jag har sagt de senaste tre och en halv eller eller vad det är behöver vi ordning och reda på finansmarknaderna så att vi återfår förtroendet för betalningssystemen. Det är ju det som skapar oro nu bland både stora och små arbetsgivare att de inte får sina checkkrediter förlängda eller ens beviljade, och man får inte medel för investeringar för framtiden. Det gör att kunderna och kundernas kunder drar öronen åt sig och väntar och väntar. Ordning på det finansiella systemet är alltså A och O. Det andra vi behöver, och det vi nu har, är en regering som tar ansvar för de offentliga finanserna och inte oansvarigt sprätter iväg pengar på alla möjliga konstiga saker. Det tredje vi behöver är en arbetsförmedling och en arbetsmarknadspolitik som möter varje enskild person så att vi på det sättet, med coachernas hjälp, faktiskt får någon som tar emot, annat än en telefonsvarare eller en hemsida. Jag inser att man inte kan bli fullärd , men jag utgår ifrån att Arbetsförmedlingen, liksom alla andra arbetsgivare, tar ansvar för sina medarbetares kompetens, både i anställningsögonblicket och . Men vad är det säger? Jag får ju alltid kritiken: Ni är så passiva, ni gör ingenting, allting är så fel och det händer ingenting. Men är tydligen kritiken den helt omvända. har det gått för fort. Det var en dum idé att anställa 740 coacher på Arbetsförmedlingen som möter dem som blir arbetslösa. Är det verkligen det menar? Det tror inte jag. 96 (): Med den här debatten och den här dagen i åtanke är det väldigt tydligt att dagens arbetsmarknadspolitik från regeringens sida är utformad för en helt annan situation än den som vi befinner oss i. Därmed är de åtgärder som man vidtog från början, när regeringen tillträdde, också förödande för den situation vi har och har också förvärrat den krisen. sade här i början att det som hade åberopat, det hade man i budgeten lagt in åtgärder för. Men det jag har inhämtat bland annat rapporten ifrån är publicerat . Det är ju betydligt . Jag skulle önska att man i stället faktiskt vågade erkänna att man inte har följt verksamheten och att de åtgärder man har vidtagit från början var fel och att man faktiskt har förlorat i den delen. En annan del av detta men det är TCO som har uttalat sig, så det kanske också handlar om en partsinlaga är när man säger beträffande arbetslinjen och funktionsnedsättningarna att arbetsförmedlingarna är bra, men satsningarna blir ett slag i luften om inte de resurser som anslås till arbetsmarknadspolitiska program motsvaras av ett ökande handläggarstöd. Specialiserade arbetsförmedlare krävs för en specialiserad organisation. Det är också en del i den kvalitet som är så viktig. Det går alltså inte bara att slänga sig med coachning, utan man måste också titta på var kvaliteten i det ligger. Bakgrunden till min interpellation var en mer övergripande syn på alla de detaljer vi har fått här . Jag vill i alla fall önska ministern en glad påsk! 97 (): Ja, jag får ett svar, även om jag inte riktigt förstår hur han tänker, vår minister. Han får frågan: Räcker sju och en halv dags utbildning för en coach? Och säger han: Det är Arbetsförmedlingens ansvar att se till att det går att ordna. Jaha, så arbetsmarknadsministern har inget som helst ansvar för sina arbetsmarknadspolitiska åtgärder? För så måste väl det här nästan betecknas i så fall. Jag tycker att det är viktigt att de som kommer till Arbetsförmedlingen får stöd. Det är jätteviktigt. Men jag tycker också att de som ska ha arbetsuppgifterna också ska ha ett stöd för att utföra dem. Att säga att Arbetsförmedlingen med de här pengarna ska se till att dessa får vidareutbildning tycker inte jag räcker som svar. Ministern står och hävdar att vi i vår budget sprätter iväg pengar. Ja, man kan ju använda olika begrepp. Jag tycker till exempel att 10 miljarder mer till kommuner och landsting och därmed till välfärden i form av välfärdsarbeten inom yrken inom sjukvård, äldreomsorg, skola och barnomsorg faktiskt är viktigare än att sprätta iväg 80 miljarder på skattesänkningar som i hög grad träffar både mig och arbetsmarknadsministern, fru talman. Det är vi som tjänar på de här skattesänkningarna, vi som bor i hus och vi som har höga inkomster. Jag tycker att det är viktigare att satsa de pengarna inom välfärdens område, och jag kallar inte det att sprätta iväg pengar. Däremot ofinansierade skattesänkningar som gör att man sedan inte har råd med välfärden, det är att sprätta iväg pengar på ett oansvarigt sätt. Den här regeringen har gjort det gång på gång. Man kräver att alla andra ska ta ansvar, men inte man själv, och det är en politik som jag ogillar. 98 Arbetsmarknadsminister (): Ja, sprätter iväg pengar Socialdemokraterna vill ju höja taket i a-kassan och sänka avgifterna, någonting som skulle kosta . Uppenbarligen är det i Socialdemokraternas värld dubbelt så viktigt med a-kassa som välfärdens kärna som bara får 10 miljarder i det förslag vi hörde. Ja, det finns många konstigheter. Dessutom är det naturligtvis så att förslaget om de 20 miljarderna ska finansieras genom att man gör det dubbelt så dyrt att ha ungdomar anställda. Med 20 miljarder vill man höja arbetsgivaravgifterna för ungdomar. Och min motfråga blir självklart: Hur många nya jobb ger det? I grunden, om vi försöker gå tillbaka till interpellationen det blir ett slags allmän debatt om allting här just nu handlar det om att vi ser arbetslösheten öka kraftigt som ett resultat av den internationella finanskrisens härjningar på arbetsmarknaden över hela världen. av världens ekonomier är i recession, ekonomisk tillbakagång. Vi har halva vår ekonomi på export, och i verkstadsindustrin ännu mycket mer, och det är klart att ingen av oss kan trolla fram kunder till de företag som ser sin efterfrågan mer än halveras . av efterfrågan på Saabbilar har försvunnit. Ingen av oss kan naturligtvis se till att fler Saabbilar blir köpta i , övriga eller någon annanstans. Alltså måste vi hantera nedgången så gott vi kan. Det vi kan göra är att hålla ordning och reda på statens finanser. Det tjänar vi på , och det tjänar vi framför allt på långsiktigt. Vi kan se till att tillsammans med andra länder underlätta för det finansiella systemet att komma i balans igen och få lite förtroende. Det måste vi göra tillsammans med andra länder. Vi ska också göra vad vi kan när det gäller investeringar i infrastruktur, utbildning, forskning och utveckling. Dessutom ska vi se till att vi har en arbetsmarknadspolitik som innehåller aktiva insatser att det finns utbildningsplatser att tillgå för dem som skulle tjäna på att förbättra sin utbildningsstatus. Låt mig slutligen önska en glad påsk! Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellationerna 2008/09:413 och 420 om ungas situation på svensk arbetsmarknad 99 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att rätta till bristerna i den förda politiken. Vidare har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder i syfte att förbättra, den enligt henne av flera kritiserade, arbetsmarknadspolitiken för ungdomar. Självklart är jag missnöjd över att det är så många ungdomar som drabbas hårt av den kraftiga konjunkturnedgången. Men att det skulle bero på regeringens politik är jag inte beredd att hålla med om. Regeringen har sedan den tillträdde reformerat stora delar av arbetsmarknadspolitiken för att minska utanförskapet och för att fler människor ska komma i arbete. Ungdomar har varit och är en prioriterad grupp i detta arbete. För att underlätta för unga att komma in på arbetsmarknaden och få arbetslivserfarenhet har regeringen halverat socialavgifterna för personer . Därmed har kostnaden för att anställa ungdomar minskat markant. Dessutom har reglerna i lagen (1982:80) om anställningsskydd ändrats på så sätt att det har blivit enklare att anställa . Tidsbegränsade anställningar kan fungera som en väg in i tillsvidareanställningar för personer som ännu inte är fast etablerade på arbetsmarknaden, till exempel unga människor. Vi har infört jobbgarantin för ungdomar som erbjuder unga ett omfattande stöd efter tre månaders arbetslöshet. Vidare kvalificerar sig en person som har fyllt 20 men inte till nystartsjobb redan efter sex månaders arbetslöshet. Det innebär att arbetsgivaren kompenseras med ett belopp motsvarande arbetsgivaravgiften. Tillsammans med de sänkta socialavgifterna för unga blir lönekostnaden då lägre för att anställa en sådan ung person än vad den annars skulle ha varit. Till följd av det försämrade arbetsmarknadsläget har regeringen presenterat ytterligare satsningar inom bland annat arbetsmarknadsområdet. Det innebär att unga tidigt i en arbetslöshetsperiod kan ta del av en förstärkt matchningsverksamhet med personliga coacher under 20092011. Dessutom utökas antalet utbildningsplatser inom yrkesinriktad gymnasial vuxenutbildning och inom den nya . Det är också viktigt att lyfta fram att det pågår ett omfattade reformarbete som berör alla delar av det offentliga utbildningssystemet. Det är regeringens ambition att utbudet i utbildningssystemet bättre ska svara mot behoven på arbetsmarknaden. Därmed underlättas ungas etablering på arbetsmarknaden och risken för arbetslöshet minskar. Regeringen har alltså vidtagit en rad viktiga åtgärder för att underlätta för ungdomar att få ett arbete. Åtgärderna för att bryta ungas utanförskap är en del av ett långsiktigt och strategiskt arbete som är högt prioriterat. Denna prioritering kvarstår även i det försämrade konjunkturläget. 100 (): Tack så mycket, ministern, för svaret! Jag vill börja med att konstatera att det är ett fall framåt för ministern när han nu erkänner att han inte är nöjd med ungas situation på arbetsmarknaden. Tyvärr tar det stopp där, för sedan går ministern vidare med att skylla på konjunkturen. Han vill inte kännas vid något ansvar, vare sig för sin egen eller för regeringens del. Det är allvarligt att man inte ser sambandet mellan att inneha regeringsmakten och ta ansvar för den utveckling, bra eller dålig, som fattade beslut och/eller avsaknaden av beslut också innebär. Ministern går vidare med att göra en rad uppräkningar av den omläggning av politiken som gjordes under högkonjunkturen. Problemet med den politiken har just varit att den anpassats till högkonjunkturen och därför fungerar ganska dåligt nu när vi har ett helt annat läge. Han nämner exempelvis sänkta socialavgifter som ett gott exempel. Det är en generell åtgärd som jag har debatterat med ministern tidigare och som döms ut av merparten av all expertis på området såsom dyr och ineffektiv. Ministern lyfter också fram reglerna i lagen om anställningsskydd som har ändrats så att det nu blir enklare att anställa på visstid. Det levererades en rapport om tröskeleffekter på svensk arbetsmarknad, framtagen av , ganska . Vi fick en genomdragning av den i utskottet . I rapporten konstateras att det visserligen blivit lättare att anställa på visstid, vilket inneburit att det blivit fler visstider, men att det inte gett någon effekt på den totala sysselsättningen. Det betyder att det skett en omfördelning från fasta tjänster till vikariat och dylikt. Det man i sådana fall gjort är att man har flyttat marginaleffekter i bästa fall har det gynnat ungdomar. En slutsats man kan dra av detta är att förändrade LAS-regler inte skapar några nya jobb. Det skapar möjligtvis nya marginalgrupper. Erfarenheten visar att det är äldre, sjuka och föräldralediga som ligger risigast till när arbetsgivarna själva får välja. Det tror jag är en utveckling som varken jag eller ministern tycker är bra. Sedan lyfter Littorin fram jobbgarantin för ungdomar som enligt honom erbjuder unga ett omfattande stöd. Här funderade jag lite grann på om ministern skojade med mig. En hyfsat färsk sammanställning av de insatser som den borgerliga regeringen erbjuder unga visar att endast en tredjedel av de arbetslösa ungdomarna befinner sig i någon form av program, och får stöd i någon form av praktik eller utbildning. Av de 21 364 personer den siffran är tre fyra, kanske som befann sig i jobbgarantin för ungdomar fick endast drygt 680 personer arbetspraktik och drygt 580 personer utbildning. Det är färre än . Till detta lägger ministern nystartsjobben, och där kan jag bara konstatera att det har inrättats 38 000 sådana sedan insatsen inleddes ; den siffran gäller inklusive de unga. Det kan knappast ses som en lyckad satsning. Avslutningsvis tar ministern upp åtgärder som man faktiskt har presenterat med anledning av konjunkturläget, med anledning av den kris vi nu befinner oss i. Den främsta åtgärd som han lyfter fram är matchning och coachning. Det är i och för sig en bra åtgärd, och den kunde nog ha fungerat om man till det hade lagt verktyg att jobba med för dem som ska matcha och coacha de finns inte och/eller om det hade funnits någonting att matcha och coacha mot. En sådan åtgärd är klart bättre i en högkonjunktur än i en lågkonjunktur vilket gör det till en lite märklig prioritering. Min talartid är alldeles strax slut, och jag ska därför avsluta med att fråga: Hur utvärderar man effekterna av sin politik? Det har ju talats om utvärdering. Vilka analyser gör man, och finns det några tankar på omprövning? 101 (): Tack för svaret på min interpellation, arbetsmarknadsminister ! Jag ska hålla upp en bild för kammaren för att visa hur situationen ser ut i län. Bilden visar antalet varslade, fru talman, från till . På tredje plats nerifrån ligger län, som har haft väldigt många varslade. Det är naturligtvis alarmerande. Efter den kraftiga vågen av varsel har den öppna arbetslösheten ökat med i . I gruppen ungdomar mellan är ökningen ännu större. fler är arbetslösa jämfört med föregående år. I län varierar antalet arbetslösa ungdomar mellan kommunerna, men totalt är av länets ungdomar, 1 795 personer, öppet arbetslösa. Dessutom är 981 ungdomar inskrivna i den så kallade jobbgarantin, en åtgärd som sätts in först efter tre månaders arbetslöshet. Efter dessa i garantin och sex månaders arbetslöshet kan man komma i fråga för arbetspraktik eller utbildning. Enligt har endast ett fåtal av deltagarna i den så kallade jobbgarantin fått arbetspraktik eller utbildning. Med andra ord, fru talman, är den så kallade jobbgarantin ingen aktiv insats, precis som har redovisat. Vid en träff med varselsamordnarna i län frågade jag chefen för i om han hade fått något uppdrag från regeringen att från dag ett jobba aktivt med arbetslösa ungdomar. Som det konstaterats i tidigare debatter behöver många ungdomar stöd, starkt stöd, redan från dag ett. Man kan inte vänta i över för att få det stödet. Många av ungdomarna får i så fall snabbt andra problem. Det uppdraget hade man tyvärr inte fått. Arbetsförmedlingschefen framhöll dock att det var något man önskade. Bilden från län är säkert inte unik. Den visar tydligt behovet av förändrad arbetsmarknadspolitik från regeringens sida, inte minst för att arbetslösa ungdomar som är i behov av utbildning och praktik för att snabbt kunna ta ett arbete ska kunna få stöd värt namnet. Risken är annars uppenbar att den här regeringen fortsätter att lämna dessa ungdomar åt deras öde. Jag hade ställt en fråga, och jag får tyvärr säga precis som : Jag tycker att svaret är ganska kortfattat och egentligen ganska tomt på innehåll. Jag saknar tydligt stöd för de ungdomar som har varit långtidsarbetslösa, som är inne i jobbgarantin och som upplever att det bara är passivitet för deras del. Vad tänker regeringen göra åt dem, och varför vill man inte satsa på ungdomar redan från dag ett? Varför kan dessa ungdomar inte få stöd? Varför måste man vänta ? Jag tycker inte att det är en hållbar politik. Jag kritiserade den socialdemokratiska politiken just på den här punkten, och jag tänker fortsätta att kritisera de regeringar som inte vill satsa på ungdomar från dag ett. är en evighet för ungdomar. De kan inte vänta så länge på att få stöd. Jag hoppas att i debatten få ett betydligt bättre besked från arbetsmarknadsministern än jag fått i svaret. 102 Arbetsmarknadsminister (): Låt mig först ge en bild från verkligheten och sedan försöka resonera lite grann och försöka landa i svaren! Först och främst ska man komma ihåg att när vi tog över 2006 var ungefär 120 000 i åldersgruppen öppet arbetslösa, sökande i program med aktivitetsstöd eller sökande med arbeten med eller utan stöd. Det var många som stod utanför. var samma siffra 82 000 personer. Antalet unga inskrivna vid Arbetsförmedlingen hade alltså minskat med 40 000 personer . Det var som vi hade väldigt stora ungdomskullar som kom ut på arbetsmarknaden. Det var naturligtvis väldigt glädjande att det var på det sättet. kan jag vara helt överens med interpellanterna om att ligger förfärligt till i de internationella tabellerna. Vi ligger i bottenskrapet när det gäller ungdomsarbetslöshet och har gjort det . har vi legat illa till. Då får man fundera över vad det är som strukturellt gör att vi alldeles oavsett konjunktur och oavsett regering ligger så illa till när det gäller ungdomsarbetslöshet. Det finns en del förklaringar som man får höra när man pratar med forskare och andra runt omkring. En som man anger är brister i statistiken på annat håll. Det tycker jag är en väldigt dålig förklaring. Den funkar inte riktigt. Men det är åtminstone en som man nämner. Sedan nämner man tre andra. En sådan anledning är att vi i har högre ingångslöner än man har i väldigt många andra länder och en ganska sammanpressad lönestruktur. Jag lägger ingen värdering i det, absolut inte. Lönebildningen är parternas ansvar. Jag bara konstaterar att man försöker förklara den höga ungdomsarbetslösheten med den effekt detta får. Om man kan välja mellan en 20-åring med låg arbetslivserfarenhet och en 30-åring med hög och 30-åringen är bara marginellt dyrare tar man 30-åringen. Det är så man försöker förklara det. Men jag lägger som sagt ingen värdering i det, så ni behöver inte hoppa på mig. Jag föreslår inte sänkta ingångslöner, det är inte det jag säger. Jag bara konstaterar att det är så. Man har samma resonemang när det gäller arbetsrätt, LAS och sådana saker. Det får vi höra i debatten väldigt ofta. Då försöker jag bara konstatera att forskningen visar att arbetsrätten inte påverkar arbetslöshetens storlek, alltså omfattningen av arbetslösheten, men har en effekt på sammansättningen av arbetslösheten. Har man en väldigt hård arbetsrätt tenderar det att missgynna dem som står utanför och gynna dem som är på arbetsmarknaden. Det får till effekt att det blir lite jobbigare för dem som är unga eller har utländsk bakgrund eller vad det nu kan vara att ta sig in. Det tredje man anger är naturligtvis att utbildningssystemets koppling till arbetsmarknaden är en väsentlig faktor för att förklara varför arbetslösheten är högre i vissa länder än andra länder, speciellt för ungdomar. Det jag konstaterar är att vi inte vill lägga oss i lönebildningen på svensk arbetsmarknad. Det är väldigt skönt att politiker håller sig borta från den. Men vad vi kan göra om det nu är så att ingångslönerna är lite högre i och det är en förklaringsfaktor är att vi kan påverka lönekostnaden totalt sett genom att till exempel halvera arbetsgivaravgiften för unga, utan att för den skull påverka lönebildningen. Det är grundskälet till att vi gör den förändringen för att få lite lägre trösklar in på arbetsmarknaden för ungdomar. På det sättet säger vi också nej till förändrad arbetsrätt, alltså att luckra upp LAS för ungdomar till exempel. Jag tror att det vore en oerhört oklok åtgärd. Vi går i stället vägen via sänkta arbetsgivaravgifter, bara så att det är sagt. Det är klart att en bättre koppling mellan utbildningssystemet och arbetsmarknaden är helt avgörande , så att vi får den typ av utbildningar som efterfrågas bland arbetsgivarna. På det sättet kommer jag nästan in på nästa interpellation om bristyrken också, men den ska vi ta . Jag hann inte riktigt med vad jag skulle säga nu heller, så jag får återkomma i nästa replikrunda. 103 (): Vi kan väl gemensamt konstatera att är väldigt lite för att säga något om ungdomsarbetslösheten, framför allt om man ska försöka beröra alla de punkter som ministern initialt radade upp i sitt svar. Jag ska också försöka avhålla mig så gott det går från att blanda ihop våra bägge debatter, fast de hänger lite grann ihop, så i någon mening kommer jag säkert att göra det ändå. Men det finns några saker som jag ändå skulle vilja konstatera. En sak är de satsningar som ministern lyfter fram att regeringen har gjort. Det är bra att man nu lägger mer pengar på vuxenutbildning och på arbetsmarknadsutbildning. Problemet är bara att man först drog ned rätt så rejält på de här områdena, både på vuxenutbildningen och på arbetsmarknadsåtgärder. lägger man tillbaka en del av det och kallar det för jättestora satsningar. Med den matematiken kan jag förstå att funderar på att vi behöver en ny skola. Det är ett väldigt märkligt sätt att räkna, och det är heller inte riktigt seriöst att försöka framställa det på det sättet. Vi har fortfarande lägre nivåer nu på både vuxenutbildningen och arbetsmarknadsutbildningarna än vi hade exempelvis 2006. Ministern lyfter fram det som ofta brukar betecknas eller användas som skäl till att vi har en hög ungdomsarbetslöshet i . Där har ministern alldeles rätt.