prot · GX0951 · 2009-12-16 00:00:00 — Jag är också väl medveten om att var med alliansen i ett antal reservationer under den förra mandatperioden för att driva på utvecklingen i en positiv riktning. Det är alldeles utmärkt, och jag hoppas naturligtvis att vi kan fortsätta det samarbetet även framöver. har vi tydligen lyckats få med oss även Socialdemokraterna på den vagnen, och det är naturligtvis väldigt glädjande. hänger upp sig på den formulering jag använde om att känna statsministern eller statsråden. Vad det handlar om är att illustrera det faktum att om en liten krets rekryterar i en sluten process är det klart att rekryteringen bygger på att man plockar personer som man har kunskap om. Det måste ju vara personer man har kännedom om finns och har förmåga att utföra det här uppdraget. Har man däremot en öppen process får man in anmälningar och ansökningar utifrån, 1 200 stycken som vi har konstaterat, där ett antal personer anmäler sitt intresse och säger att de står till statens förfogande och gärna vill ha uppdraget. Det är klart att det blir en mycket bredare urvalsprocess om man har ett sådant system vilket ju är det gängse i många andra sammanhang än om man har en process där en liten krets personer handplockar en person och utnämningen kommer som en blixt från klar himmel. Jag vill påstå att det på alla områden finns en betydande skillnad jämfört med hur det har fungerat tidigare. Jag ser fram emot ett fortsatt arbete i de här frågorna så att vi kan få in ännu fler intresseanmälningar och att regeringen kan tillsätta ännu fler generaldirektörer utifrån ett öppet rekryteringsförfarande. Det är en god väg framåt. Låt oss vandra den tillsammans. 17 () replik: Det är naturligtvis jättepositivt att det går mot ett öppnare sätt när det gäller rekrytering. Men när det kommer till vilka det ska stå emellan kan det även med nuvarande regering finnas en misstanke. Det finns ju en massa borgerliga politiker som har blivit utnämnda till myndighetschefer. Hur ska vi hantera detta gentemot väljarna? Hur ska vi kunna redovisa öppet och peka på att de här personerna har blivit utnämnda efter förtjänst och skicklighet? Det är samma problematik som den föregående regeringen har haft att försöka förklara. Än så länge har det inte varit den debatten som har varit i fokus: Vem har fått det här bara på grund av partibok eller något annat? Trots allt verkar dåvarande och nuvarande regeringar ha lyckats i sina rekryteringar. Det svåra är att skapa en process som är så öppen att vi inte kan bli anklagade för att ha tillsatt någon bara för att vi känner personen i fråga, utan det är för förtjänst och skicklighet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 8 § Tryck- och yttrandefrihetsfrågor Föredrogs betänkande 2009/10:KU14 Tryck- och yttrandefrihetsfrågor. 18 (): I detta betänkande behandlas 19 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden som rör tryck- och yttrandefrihet. Av dessa 19 motionsyrkanden rör 13 meddelarskyddet för privatanställda i framför allt skattefinansierad verksamhet som övergår från offentlig regi till privata företag. Jag stod i denna talarstol i samma fråga. Tyvärr har ingenting hänt, trots en flod av motioner även . Jag skulle kunna hålla samma anförande som , men jag väljer att bredda frågan ytterligare. Att kunna påtala missförhållanden inom skattefinansierad verksamhet när det gäller vård, skola och omsorg är en viktig del av vår demokrati och för insyn och granskning av offentlig verksamhet. Men om verksamheten övergår i privat regi upphör meddelarskyddet för anställda, och det är saklig grund för uppsägning att bryta mot den lojalitetsplikt som anställda har gentemot sin arbetsgivare. Går man ut på nätet och söker på privata vårdgivare och klagomål får man väldigt många träffar som vittnar om vårdgivare som får allvarlig kritik av för framför allt låg bemanning betydligt lägre än vad som är avtalat vid tillståndsgivningen för att få driva verksamheten. Det handlar om bristande rutiner vid medicinering, brister i dokumentation och brister i kvalitetsarbetet. Dessa brister kommer fram när länsstyrelserna gör oanmälda besök, och man frågar sig hur stora mörkertalen är eftersom länsstyrelserna omöjligt kan hänga med i den takt som verksamheter övergår i privat regi i borgerligt styrda kommuner och landsting. oanmälda besök aktualiseras ofta av att anhöriga slagit larm om missförhållanden. Även har påtalat problemet i sin granskning Statens styrning av kvalitet i privat äldreomsorg. Där säger man bland annat att varken regeringen, länsstyrelserna eller tar ansvar fullt ut för att säkra kvaliteten i privat äldreomsorg. Man säger också att det kan vara svårt för personalen att veta vad de får säga på sin arbetsplats. Personalen får å ena sidan inte röja företagshemligheter men är å andra sidan skyldiga att anmäla allvarliga missförhållanden enligt lex . I rapporten riktar kritik mot regeringen för att inte skaffa sig tillräcklig kunskap om äldreomsorg i privat regi och om den fungerar tillfredsställande. Insynen är enligt sämre hos privata utförare, till exempel genom att medborgarna inte har samma rätt att ta del av handlingar som vid offentlig verksamhet. Att personal har meddelarskydd och att repressalieförbudet gäller för arbetsgivare är en säkerhetsgarant för att människor i behov av vård och omsorg inte ska bli utsatta för missförhållanden. Föreningen har låtit genomföra en enkätundersökning bland riksdagsledamöter . Resultatet av denna undersökning visade att stödet för ett utvidgat meddelarskydd till att även omfatta anställda i privata företag som utför tjänster på entreprenad åt offentlig verksamhet är betydligt starkare i än i regeringen. Åsikterna går isär inom allianspartierna. Medan majoriteten av riksdagsledamöterna från , och som har svarat på enkäten tycker att skyddet för personal i privata företag är för dåligt anser de flesta av att det är bra som det är . Socialdemokraterna, tycker samtliga att meddelarskyddet ska omfatta även privata företag. Även om frågan har visat sig svår att lösa i tidigare utredningar är det enligt vår mening oacceptabelt att skyddet på detta sätt uteblir beroende på vilken form det allmänna väljer att bedriva verksamheten i. En lag om skydd för meddelarfrihet i offentligt finansierad verksamhet i privat regi ska bygga på principen att denna så långt som möjligt ska vara densamma som för offentliganställda. Regeringen bör därför se över frågan i syfte att lägga fram förslag till de lagändringar som behövs. Det anförda bör som sin mening ge regeringen till känna. Med detta sagt vill jag yrka bifall till reservation nr 2 i detta betänkande. 19 (): I detta betänkande, KU14 Tryck- och yttrandefrihetsfrågor, vill jag först av allt yrka bifall till reservation 1 gällande information om meddelarskydd för offentliganställda och yrka bifall till reservation 4 gällande hets mot folkgrupp som här gäller personer med könsöverskridande identitet, det vi i vanliga fall kallar transpersoner. Att de som grupp står utanför samhällets skydd är helt oacceptabelt. Transpersoner bör inkluderas i hetslagstiftningen. Det är förkastligt att det inte finns . , och anser alla partier tillsammans att transpersoner bör inkluderas i hetslagstiftningen genom att 7 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen respektive 5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen utvidgas till att även omfatta hets med anspelning på könsöverskridande identitet eller uttryck. Arbetslivet är sådant att de flesta av oss tillbringar en mycket stor del av våra liv på arbetsplatserna. Frågan om yttrande- och meddelarfrihet på arbetet är därför en central demokratifråga. Många är de som inte känner till sina rättigheter när det gäller meddelarfriheten, att de anställda inom den offentliga sektorn har ett grundlagsskydd för yttrande- och informationstrygghet, att de har rätt att kontakta massmedierna och berätta om olika missförhållanden utan att riskera att bli trakasserade eller avskedade. Det finns också offentliga arbetsgivare som inte har någon koll på eller tillräckliga kunskaper om förbudet att söka källor. För att råda bot på och komma till rätta med den okunskap som finns på området om rätt att främja ett fritt meningsutbyte och tillförsäkra alla på arbetsplatsen deras grundlagsskyddade rättigheter anser att det behöver vara obligatoriskt att personalen inom offentlig verksamhet ges information om meddelarfriheten och efterforskningsförbudet. Den borgerliga regeringen och borgerligt styrda kommuner och landsting har genom ändrad lagstiftning och genom olika stimulanser ökat takten avsevärt när det gäller privatiseringen av offentligt finansierad verksamhet, en privatiseringsiver utan dess like. Men man har inte sett till konsekvenserna. En bland många negativa konsekvenser av denna snabba omvandling av den offentligt finansierade välfärden är att personalen som går från att vara offentliganställd till att bli privatanställd får helt andra villkor för sin anställning. När en offentlig verksamhet tas över av ett privat företag ersätts personalens meddelarfrihet och skyddet mot efterforskning och repressalier med en tystnadsplikt. Privatanställda har lojalitetsplikt mot sin arbetsgivare. Ett brott mot denna plikt kan i sin värsta form leda till uppsägning. Låt mig ta ett exempel som kanske många av er känner till. arbetade en undersköterska på ett äldreboende i , ett äldreboende som Attendo Care var arbetsgivare för. Undersköterskan slog larm till arbetsgivaren om att den underbemanning som rådde på äldreboendet kunde orsaka att de gamla kunde råka ut för till exempel fallolyckor. Det var för lite personal, och man kunde inte som masken dela sig och vara överallt . Det säger sig självt. Detta var en punkt som kvinnan framförde, ett av många missförhållanden. Men Attendo Care struntade i detta, reagerade inte trots att hon hade rapporterat om dessa missförhållanden. När arbetsgivaren inte lyssnar, ingen reagerar, vad gör man då? Naturligtvis går man vidare. Det gäller ju de äldres väl och ve, trygghet i boendet och naturligtvis också personalens arbetssituation. Så hon skrev, som många i hennes situation hade gjort, ett mejl till kommunen och informerade om situationen. Vad blev det av detta? Jo, hon blev uppsagd av Attendo Care av personliga skäl med motivet att hon var illojal mot företaget. Detta är dagens . anser därför att offentligt finansierad verksamhet i privat regi regleras i lag och att det så långt som möjligt ska vara samma skydd för meddelarfriheten som för de offentliganställda. Högeralliansen avstyrker motionerna. De är inte beredda att stärka meddelarfriheten i offentlig verksamhet i privat regi. De säger också nej till förslag att utreda förutsättningarna för anställda i helt privat regi att få utöva sina grundlagsskyddade rättigheter. Högeralliansen anser som tidigare att det är helt i sin ordning att många anställda på sina arbetsplatser inte ska kunna ta upp eventuella missförhållanden som kan förekomma. De tar inte heller någon notis om . Att känna rädsla för att meddela sig är illa, att dessutom tvingas till tystnad är verkligen illa i en demokrati som vår. 20 (): Jag inleder med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på samtliga reservationer. Vi debatterar här tryck- och yttrandefrihet, viktiga frågor. Jag kommer i mitt anförande att uppehålla mig vid avsnitten om meddelarskydd och hets mot folkgrupp. kommer senare i sitt anförande att beröra de delar av betänkandet som rör Internet och Internetoperatörerna, varför jag inte kommer att beröra den delen alls i mitt anförande. Tryckfrihet, yttrandefrihet, meddelarfrihet, de delar som ingår i vår svenska yttranderätt, är oerhört viktiga och centrala i vårt samhälle. Det är ju ingen slump att det är lagstiftning som ingår i våra grundlagar. är detta lagstiftning som vi aldrig kan ta för given, oavsett om det handlar om tidningar, arbetsplatser eller medborgare som yttrar sig på stan. Kort och gott: Vi behöver fortsätta att debattera frågan och hålla den levande i samhällsdebatten. Visst är ett fritt och öppet meningsutbyte med respekt för den enskildes personliga integritet ett självklart och grundläggande värde i vår demokrati. En fråga som har berörts från företrädare för oppositionen handlar om meddelarfriheten. Den omfattar offentliganställda, och man vill att den ska utökas till att omfatta personer och anställda inom den privata verksamheten som är finansierad av offentlig verksamhet. Det här är ingen ny fråga. Vad jag förstår har företrädare för Socialdemokraterna och motionerat i dessa frågor när ni själva har innehaft majoriteten. Vad jag förstår har det inte blivit någon lagändring då. Vi befinner oss nu i ett läge att det finns en yttrandefrihetskommitté. Det hade varit klädsamt om ni hade sagt något om att frågorna finns med i kommitténs arbete. Rätten att yttra sig och meddelarfrihet är utan tvivel en viktig fråga. Därför blir jag illa berörd när jag läser till exempel tidningen den får vi alla i . Där förekommer artiklar om att anställda, oavsett om det handlar om offentligt, kommunalt, statligt driven verksamhet eller landstingsdriven verksamhet, diskrimineras trots att det finns en lagstiftning, just för att personerna har yttrat sig och tagit upp missförhållanden. Detta förekommer också som ni nämnde för privatanställda medarbetare. Men där finns en annan lagstiftning. Det är svårt att bryta ut en enda del av ett lagstiftningspaket när det gäller den privata verksamheten, som ser annorlunda ut. Det är därför det är så viktigt att frågan bereds och utreds innan förändringar görs. En ändring i en del av en lagstiftning kan påverka en hel verksamhet i övrigt. Här har tagits upp en fråga om att vissa delar i den utbildning som arbetsgivare ska erbjuda medarbetare ska vara obligatorisk och lagstiftas från riksdag. Det är olyckligt om vi börjar peta ut meddelarfriheten som en del som ska vara obligatorisk. Vad är det mer som ska lagstiftas som obligatorisk för en arbetsgivare att informera medarbetare om? En fråga som inte har berörts av en enda av oppositionens företrädare i debatten är att det finns en möjlighet inom den privata verksamheten att reglera meddelarfriheten. Det handlar om anställningsavtal mellan arbetstagare och arbetsgivare. Det handlar om anställningsavtal som ligger på kollektivavtalsnivå; arbetstagarorganisationer och arbetsgivarorganisationer. I de verksamheter som är upphandlade har kommunen möjligheter också för den delen att i sina anbudsförfaranden driva frågan om meddelarfrihet. Visst finns frågan med i lagstiftningen. Jag vill gå vidare i mitt anförande för att nu beröra den lagstiftning som handlar om hets mot folkgrupp och den lagstiftning som omfattar transsexuella personer. Även här missade att ta upp en del som redan finns i lagstiftningen, nämligen diskrimineringslagen från . Den talar om att främja rättigheter och möjligheter oavsett könsöverskridande identitet. Det finns en diskrimineringsombudsman. Det talas om att lagstiftningen ska gälla i hela samhället oavsett om det handlar om yrkesliv eller privatliv. Självklart finns här en lagstiftning som också omfattar transsexuella personer. Det sades inte heller i något av era anföranden om att också i sitt fortsatta arbete har med frågan om könsöverskridande identitet. 21 () replik: Frågan är inte given i . Det är jag som har lyft upp att man även ska passa på att titta på den frågan. Det kanske krävs ett direktiv från regeringen. När det gäller den enkätundersökning som jag hänvisade till i mitt anförande säger en folkpartist som svar på en fråga från tidskriften att de har en piska på sig att de fyra partierna måste komma överens i frågan. Folkpartisten hoppas att ett större och reglerat skydd ska ordnas snart. Är det som sätter stopp för att frågan faktiskt inte kommer in i som ett direktiv från regeringen? 22 () replik: Jag kan naturligtvis inte svara på hur enskilda riksdagsledamöter har yttrat sig i olika utredningar. Den frågan förutsätter jag att kan ställa till berörda personer, i det här sammanhanget berört parti. Från alliansens sida samarbetar vi i dessa frågor. Vi har en gemensam politik där vi driver frågan om att det finns en lagstiftning. Om det ska bli ändringar måste dessa grundas på ett utredningsarbete. Precis som jag sade i mitt huvudanförande går det inte att bryta ut en del ur ett lagstiftningspaket som rör privata företag och direkt applicera den lagstiftning som rör den offentliga sidan. Det kan krävas andra delar som måste ändras. Därför är det viktigt att också slå vakt om den lagstiftning som vi har . kanske kan säga något om möjligheten för arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer att reglera meddelarfriheten via avtal. Det är också något som görs. 23 () replik: Det här samarbetet upplever ändå någon ledamot som en piska. Det är viktigt att ta upp frågan när det gäller vårdavtal, precis som gör. Det är återigen en folkpartist, regionråd i , som i en artikel om samhälle och politik säger att krav i vårdavtal inte ger medarbetare rättsligt skydd mot efterforskning och repressalier. Lojalitetsprinciper är viktigare. Det säger en folkpartist i ett debattinlägg. Han är regionråd i och bör väl ha en kunskap i frågan eftersom han lyfter upp den. Kommer och att medverka till att det blir en utredning där man verkligen går igenom detta? Vårdavtal håller faktiskt inte, säger borgerliga politiker själva. Frågan är viktig. Den skyddar tredje man. Är man beredd i sin privatiseringsiver att utsätta äldre och andra vårdbehövande för säkerhetsrisker när det finns en garanti genom att personal kan tala om missförhållanden utan att för den sakens skull vara rädda för att bli uppsagda från arbetet? Kommer och att medverka till detta? 24 () replik: Precis som jag sade i mitt inledningsanförande är tryck- och yttrandefrihet viktiga frågor som alltid måste lyftas upp. Eftersom refererar till en undersökning av Scoop kan jag säga, av egen erfarenhet, att i styrde partikolleger , och där fanns på samtliga sjukhus skrivna klausuler att medarbetarna inte hade rätt att yttra sig gentemot medierna. Kontrollera detta och gör rent i eget hus! Men jag hoppas att vi kan driva frågan om tryck- och yttrandefrihet på ett seriöst sätt så att den fungerar. 25 (): Det känns alltid högtidligt att tala om tryck- och yttrandefriheten i vår kammare, för det handlar om fundamenta både för vårt arbete och för den svenska demokratin. Grunderna för ett öppet och demokratiskt samhälle handlar om ansvarsutkrävande, en fri debatt, rätt till självbestämmande, rättssäkerhet och inte minst en grundmurad respekt för mänskliga fri- och rättigheter. Vi är säkert alla överens om att verklig trygghet finns endast i ett fritt och öppet samhälle. Utan fria och självständiga individer finns heller inget öppet samhälle. Det är också lätt att enas om alla människors rätt att uttrycka sin mening. Det ser vi nog alla som självklart. Lite svårare blir det när det handlar om rätten att uttrycka obekväma åsikter, felaktigheter och rena dumheter. Men det är just det som yttrandefriheten handlar om. Yttrandefriheten kan aldrig bli politiskt korrekt, utan den måste alltid vara oberoende av den tid vi lever i och kunna prövas utifrån just den självklara rätten att få uttrycka den opinionen. Idéer och uppfattningar måste få brytas mot varandra i ett demokratiskt samhälle. Det är mycket viktigt att vi kommer ihåg det, att vi inte tillåter oss att drivas fram av tillfälliga opinioner och omständigheter i det samhälle vi lever i. Det här är inte självklart överallt. Vi har ett engagemang, även från denna kammare, till exempel för den svenske journalisten som sitter fängslad för att han ville ha möjligheten just att uttrycka sina åsikter. Vi har fått uppgifter om hur man i länder nära förbjuder partier att verka eftersom de enligt förvaltningsdomstolen där har haft en felaktig agenda. Till och med i ett av våra grannländer ingriper man förebyggande med frihetsberövande mot demonstrationer. Det kanske tillfälligt kan tyckas rationellt, men jag ser det som ett stort hot mot yttrandefriheten. Det känns bra att vi nu har en yttrandefrihetskommitté som arbetar med ett mycket viktigt uppdrag, som ska vara klart . Uppdraget är tydligt: Yttrandefriheten ska stärkas, inte försämras, men den måste också anpassas till ett modernt samhälle. Den snabba teknikutvecklingen och kommunikationsmöjligheterna gör också att teknikberoendet i dagens lagstiftning är otillfredsställande och därför måste kunna prövas. De frågor som har diskuterats här, bland annat meddelandefriheten, är en viktig del av offentlighetsprincipen. För del är det självklart att meddelarfriheten är intimt förknippad med offentlighetsprincipen, och där offentlighetsprincipen råder ska det även finnas ett meddelarskydd. Meddelarskyddet råder i det allmänna, och därför ser vi inte möjligheten att även privaträttsliga subjekt ska omfattas av ett meddelarskydd. Däremot är det viktigt att påpeka att yttrandefriheten omfattar alla medborgare i vårt samhälle. I det exempel lyfte fram i debatten hade inte meddelarfriheten hjälpt, för det handlade inte om att lämna uppgifter till medier, vilket är syftegrunden för meddelarfriheten. Om man utvidgar meddelarskyddet ytterligare finns det en risk att man utarmar offentlighetsprincipen, som ju är en viktig del av vår demokrati, vår möjlighet att få insyn i det allmänna. Jag ser också en liknande risk med en utvidgad hetslagstiftning. Ju fler undantag vi inför från yttrandefriheten, desto svagare yttrandefrihetslagstiftning riskerar vi att få. Därför är det viktigt att det prövas noggrant, att det prövas i ett sammanhang och att det prövas med omsorg, till exempel i den yttrandefrihetskommitté som arbetar med de här frågorna. Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. 26 (): Yttrande- och tryckfriheten intar en nyckelroll bland de olika fri- och rättigheterna. Betydelsen för demokratin och rättsstaten kan knappast överskattas. Den svenska tryckfrihetsförordningen går och har ända varit en liberal hjärtefråga. I denna ingår särskilt offentlighetsprincipen, som har kommit i internationellt fokus, och begreppet transparens utgör en viktig del av de kriterier på så kallad good governance som har antagits inom EU. Med nya medier och ökad användning av informationsteknologi vore det lätt att tro att de reella förutsättningarna för yttrandefriheten har ökat och att medborgarnas möjligheter att delta i det offentliga samtalet har ökat. Så sägs det också gärna i högtidstalen om IT-frågor. Men verkligheten är betydligt mer blandad. De nya medierna behandlas inte likadant ur yttrandefrihetssynpunkt som traditionella medier. Dagstidningar och tryckta medier har en särställning. Deras betydelse för opinionsbildning och kontroll av statsmakten går tillbaka många och har knappast minskat även om mediekonsumtionen förändrats avsevärt . Till viss del beror de skilda villkoren från yttrandefrihetssynpunkt på skilda tekniska och praktiska möjligheter. De tidigare skarpa gränserna suddas ut. Detta leder till problem eftersom lagstiftningen ser så olika ut. I ett antal motioner om mediepolitiken har krävt sådant som att avskaffa filmcensuren, vilket nu är på gång, och att lagstiftningen som rör medier ska göras så teknikneutral som möjligt. Detta har huvudsakligen syftat på annan lagstiftning än yttrandefriheten. Men vi i menar att det på grund av den ökade teknikblandningen och mångfalden i medierna föreligger ett principiellt behov av att harmonisera så att yttrandefriheten mer liknar tryckfrihetens mer långtgående friheter. Jag tänker alla de bloggar som vi ägnar oss åt, meddelanden på Facebook och liknande. Hur uppfattas de? Vilken rättslig status gäller? Det här är väldigt komplicerat, och jag känner att vi i skulle behöva ha en ordentlig genomgång av vilka lagar som gäller för olika typer av meddelanden. Om vi inte kan det, hur kan vi då förvänta oss att medborgarna ska förstå det? Ur liberal synpunkt är grundhållningen enkel.