prot · GW0990 · 2009-03-24 00:00:00 — Regering och riksdag beslutade om uppskjuten betalning av sociala avgifter vilket innebär att företag kan få skjuta upp inbetalningar av personalskatter och arbetsgivaravgifter för högst två inbetalningsperioder . Anståndet kan nyttjas avseende löner . Regeringen har vidare förbättrat villkoren för så kallade mikrolån genom att i två steg höja det maximala lånebeloppet samt stärkt innovationsfinansieringen. Möjligheterna till direktavskrivningar har förbättrats och de så kallade 3:12-reglerna har gjorts mer fördelaktiga och förmögenhetsskatten har avskaffats. trädde de nya reglerna för företagshypotek i kraft. Syftet med detta är att åstadkomma en återställd förmånsrätt så att det blir lättare för företag att få lån. Mot bakgrund av den pågående finanskrisen har regeringen härutöver vidtagit en rad ytterligare åtgärder för att förbättra de mindre företagens kreditmöjligheter och likviditet. Förutom stabilitetspaketet för det svenska finansiella systemet, som underlättar bankernas kreditgivning, har regeringen förstärkt AB:s utlåningskapacitet med . ges också möjlighet att ta större andelar i de låneupplägg som görs tillsammans med kommersiella aktörer. Förstärkningen av utlåningskapacitet är en kraftfull åtgärd som bidrar till att ytterligare förbättra de mindre företagens kreditmöjligheter i alla delar av . Insatserna som jag nu nämnt kan på många sätt bidra till att stärka företagens likviditet. Regeringen har visat att tydligt jobbfokus i politiken och stort ansvarstagande i de offentliga finanserna ger trygghet i skakiga tider. Detta tillsammans med väl fungerande finansiella system gör att så här långt klarat sig bättre än många andra länder. 96 (): Jag tackar för svaret. I min interpellation ställde jag två väldigt enkla frågor till . De handlade om företagen och de långa betalningstiderna. Den ena frågan var om man var beredd att ändra lagstiftningen på området. Det tar, som sagt var, tid att göra det. Det man skulle kunna göra, inte minst på eget departement med stora beställare på och , är att se till att inte myndigheterna använder sig av möjligheten att förhandla upp betalningstiderna och sätta små företag i en knepig situation. Vad får jag för svar? För det första får jag ett svar om EU och Small Business Act. Det är en viktig åtgärd på många sätt, men det kommer inte de små företagen till del på . Det kommer att ta tid att få igenom det. pågår ju förhandlingar om detta i EU. Det vet näringsministern lika väl som jag. För det andra får jag veta att det är en global finanskris. Just därför är det ju viktigt med de små enkla åtgärder som jag pekar på, kanske först och främst att se till att inte myndigheterna själva utnyttjar detta. Och sedan drar man upp förmögenhetsskatten, frågorna om utlåningskapaciteten i och hela köret. Det är jättebra, näringsministern. Men jag ställde två frågor: Är man beredd att ändra lagstiftningen när det gäller betalningstiderna? Är man beredd att se till att inte våra egna myndigheter använder sig av den här möjligheten? När vi socialdemokrater träffar småföretagare är det en av de frågor man gärna tar upp med oss. De tycker att det här är ett bekymmer. Det är inte minst våra mest namnkunniga, ofta världsberömda, svenska företag som har utnyttjat den här möjligheten . Småföretagarna är jättetrötta på detta. De kanske inte har något val när man nu försöker pressa upp kredittiden ännu mer. Vi skulle kunna göra en insats från politiken. Det vill inte svara på. Jag väljer att tolka detta lite mer positivt. Jag tror att det är några på departementet som inte har vetat hur man ska hantera det här som har skrivit det här ganska menlösa svaret som inte alls berör det som jag tar upp i min interpellation. Jag tycker att det är häpnadsväckande att statsrådet har släppt igenom det här svaret som inte i ett enda avseende berör de två enkla frågor jag ställde. har kommit in i salen. Han vet säkert vad lagstiftningen heter. Det har jag glömt bort. Det är en lag som hanterar just detta. Den fråga som jag ställde är: Kan myndigheterna hjälpa till så att inte betalningstiderna blir för långa för de små företagen? Det vore en god tjänst just nu när likviditeten hos många företag inte är bra. Jag kan hålla med näringsministern om att många av de åtgärder som hon beskriver har varit bra för likviditeten för många småföretag. Men ska det behöva gå så långt att man måste ta ytterligare lån för att stora företag, och kanske också våra svenska myndigheter, väntar med betalningen så länge att företagen är nära att gå i konkurs? Det handlade min interpellation om. Det har jag inte fått svar på. 97 (): Även jag vill tacka näringsministern för svaret. Jag har noterat att Socialdemokraterna i några olika sammanhang har försökt göra sig till de mindre företagens vänner genom att lyfta fram problemen med att en del stora företag ibland försöker förmå mindre företag att acceptera längre betalningstider. Det är bara att konstatera att det är ett problem för en del företag att de har svårt att få betalt inom rimlig tid. När det gäller Socialdemokraternas försök att plocka poäng på frågan vill jag däremot definitivt hävda att de sätter full fart genom vidöppna dörrar. Det finns skäl att säga något om den svenska reglering som redan finns. Många tror, har jag märkt, att det finns en lagstadgad rätt till 30 dagars kredittid. Så är det inte. Grundprincipen om avtalsfrihet gäller även avtalsvillkor om betalningstid och dröjsmålsränta. Man får alltså avtala om i princip vilken betalningstid och vilken dröjsmålsränta man vill. Räntelagens 4 § säger att om man inte har avtalat om dröjsmålsränta eller betalningstid har man rätt att kräva dröjsmålsränta efter att man har avsänt en faktura. Avtalsfriheten har naturligtvis sina gränser. Den som missbrukar ett överläge förtjänar inte skydd i alla situationer. Det finns två möjligheter. Man har den civilrättsliga avtalsrättsliga vägen att väcka ogiltighetstalan eller kräva jämkning i enlighet med den lagstiftning som finns. Då handlar det om en åtgärd i det enskilda fallet. Man kan till exempel åberopa 36 § avtalslagen eller också kan man väcka en marknadsrättslig talan enligt lagen om avtalsvillkor mellan näringsidkare. Båda de här lagkomplexen handlar om att skydda den som har behov och befinner sig i en underlägsen ställning. Det ger alltså möjligheter att jämka avtalsvillkor, till exempel om betalningstider, utifrån ett skälighetsperspektiv. Det är väl förankrade regler som har funnits länge i svensk rätt. Frågan måste därför ställas till och när de nu försöker väcka den här frågan: Vad vill ni konkret? Vilket besked efterlyser från näringsministern? Handlar det om att upphäva avtalsfriheten när det gäller betalningsvillkor så att staten ska reglera hur lång betalningstid man ska få ha? Är det budskapet här ? Det kan ju vara så att den svagare parten ber om en längre betalningstid för att över huvud taget ha möjlighet att köpa en viss produkt. Ska man då inte få sälja till det företag som begär en längre betalningstid? Är det inte upp till säljaren att avgöra om han vill göra den här affären eller inte givet omständigheterna? Det är en fråga som man kan ställa sig. Varför ska man då inte få situationsanpassa avtalsvillkoren på det sätt som avtalsfrihetens princip innebär? Sedan kan man ställa sig den andra frågan: Varför är det bara just detta område som ska regleras om nu förespråkar en inskränkning i avtalsfriheten här? Det är tufft att förhandla med stora företag om en mängd olika avtalsvillkor, inte minst priset. Man hör ofta hur leverantörer exempelvis till Ica har problem med att få rejält betalt för sina livsmedel. Vill då gå in och reglera också priser? Det kan man fundera på. I så fall kan vi se fram emot en reglering på en mängd olika områden, och det tror jag ändå är ett synsätt som är främmande för vårt näringsliv och för vår syn på avtalsfriheten. Jag tycker därför att är svaret skyldig på ett antal frågor här vad han egentligen är ute efter, utöver att framställa sig som småföretagens bästa vän förstås. 98 Näringsminister (): När ställer frågor till mig om betalningar har jag ändå förstått att det handlar om hur vi ska förbättra likviditeten och möjligheterna för svenska småföretag att överleva. När jag då har vägt olika frågeställningar och olika åtgärder mot varandra har jag valt att beskriva alla de åtgärder som regeringen vidtar för att underlätta när det gäller likviditeten. Det var min ambition åtminstone med svaret även om det inte uppskattades. Utifrån de diskussioner som jag har med en del av företagen, inte minst inom fordonsindustrin, tror jag att en del av dessa lite större företag har insett att det inte är så himla bra att skjuta på dessa betalningar för länge eftersom de då kan få problem med sina egna underleverantörer. tillsatte den förra regeringen en utredare som skulle se över betalningstiderna. Utredaren kom fram med en del fakta som jag tror är viktiga att ha i denna diskussion. Man säger till exempel att den avtalade betalningstiden i genomsnitt är . De dominerande avtalade betalningstiderna i är . Enligt de uppskattningar som utredningen gör är det av de utgående fakturorna i medelstora och stora företag där den avtalade betalningstiden överstiger , och överstiger . Den stora majoriteten ligger alltså . Däremot kan man se att betalningstiderna tenderar att bli lite längre när det gäller större företag. Men det är också ganska rimligt att det är på det sättet. Det som är viktigt att säga i sakfrågan är precis det som säger, nämligen att det inte bara är en sida om man skulle ändra denna lagstiftning. Vi har en lag om avtalsfrihet. Om man skulle ändra detta blir det inskränkningar i friheten att ingå avtal. Jag tycker att beskrev detta på ett ännu djupare och mer långtgående sätt på grund av att han har särskilda kunskaper i detta. Men jag tycker att det är viktigt att säga att om man ska ändra i detta måste man ta ställning till just detta. Ska vi ha avtalsfrihet eller inte? Denna utredning har ställt sig frågande till om man skulle ändra denna avtalsfrihet. Det är också därför som regeringen vidtar dessa andra åtgärder. Detta kräver nämligen åtgärder som får oönskade effekter på andra områden. Då tror jag att det är viktigt att se att de åtgärder som vi vidtar förbättrar företagens likviditet och villkor så att de kan klara sig framöver. Sedan får vi se till att våra myndigheter och andra är ansvarsfulla i sitt förhållande till dessa små företag. Det tror jag är en viktig del i detta. 99 (): Nej, det är väl inte ambitionen hos Socialdemokraterna. Socialdemokraterna vill naturligtvis ha en politik som passar alla människor. Även företagare ska naturligtvis gilla vår politik. Men det kanske inte är där som vi fiskar det stora antalet röster. Men vi kan notera, om vi ska föra den typen av argumentation i denna kammare , att fler och fler företagare uttrycker sitt klara missnöje med den här regeringen. Det kan vi vara fullständigt klara över. Man behöver inte gå längre än att läsa hemsidorna hos företagarnas egna organisationer. Jag har också läst utredningen, , där det framgår att genomsnittet är . Men det mesta som faktureras ligger på förhållandevis låga belopp där betalningstiden oftast är just av den anledningen att leverantören mer eller mindre sätter upp villkoren utan att reflektera särskilt över det. Det som är problemet är framför allt våra stora namnkunniga företag. Det är där som vi har problemen och där vi också kan göra påpekanden. Jag är medveten om, precis som ministern säger, att det är ett ställningstagande i fråga om avtalsfriheten. Avtalsfriheten är viktig. Hela vår lagstiftning, hela processen och även den här regeringens uppfattning har gått ut på att vi i dessa fall ska skydda den svagare parten så att den inte hamnar illa till i dessa sammanhang. Jag tycker att det är en situation som uppstår för de små företagen när det gäller dessa stora ofta namnkunniga företag. Inte minst, näringsministern, handlar det om våra myndigheter som mer och mer utnyttjar denna möjlighet som avtalslagstiftningen innebär, att man förhandlar sig fram till mycket längre betalningstider. Det vore väl en smal sak för statsrådet att åtgärda på ett relativt enkelt sätt, särskilt som ett av de största områdena där man upphandlar mycket är just inom . Jag får ändå inte svar på frågorna. Sedan kan jag säga att det inte är så att jag inte är nöjd med svaret. Det mesta av detta är naturligtvis viktiga åtgärder. Men det är inte svar på de frågor som jag ställde. Det är en undanflykt från näringsministern att i stället för att svara på mina frågor säga att hon valde att svara på hur man skulle kunna lösa detta på andra sätt. Jag tycker att det är en konstig argumentation från statsrådet. Jag vill återigen ställa frågan. Om vi nu bortser från lagstiftningsfrågan, den får vi återkomma till på annat sätt, vill jag fråga: Är statsrådet beredd att se över reglerna för hur långa betalningstiderna är hos våra svenska myndigheter? 100 (): Jag noterade att inte heller var så duktig på att svara på frågor, om han nu tycker att det finns andra debattörer som inte gör det. Jag ställde en ganska enkel fråga: Vad är det konkret som vill? Vad är det för reglering som han efterlyser från regeringen och majoritet? Hur vill han ändra lagen om avtalsvillkor mellan näringsidkare? Hur vill han ändra avtalslagen? Hur vill han ändra räntelagen? Det är de tre lagar som framför allt är berörda i denna debatt. Det fick vi inget svar på. Vi fick inte heller svar på om det är bara på detta område som Socialdemokraterna vill inskränka avtalsfriheten eller om de vill ha en reglering också när det gäller andra vanliga avtalsvillkor, till exempel prisvillkoret, om han också vill reglera vilket pris som man ska komma fram till i en avtalsförhandling. Han svarade inte heller på vad det är för fel på den lagstiftning som redan finns och som skyddar den underlägsna parten i olika avtalsförehållanden. Avtalsvillkorslagen mellan näringsidkare säger explicit att man ska ta särskild hänsyn till behovet av skydd för underlägsen part. I vilket avseende är den lagstiftningen för svag eller otillräcklig? 36 § i avtalslagen ger vida möjligheter att jämka avtalsvillkor som är oskäliga. I vilket avseende är den otillräcklig? har en hel del att klargöra för oss innan det är möjligt att ge besked om hur vi ställer oss till de förslag som han framför. För att kunna ge ett konkret svar måste man också få en konkret fråga, och någon sådan har vi inte hört från . 101 Näringsminister (): påstår att förtroendet för regeringen minskar. Men jag kan berätta att en undersökning redovisats som glädjande nog visar att förtroendet för regeringen ökar. Företagarna har gjort undersökningen, så det gläder naturligtvis en näringsminister dock kanske inte oppositionen. Det jag vill säga är att det är otroligt lätt att beskriva problemen men mycket svårare att åtgärda dem. Det säger också den utredning som har tittat på detta. Man säger att den stora frågan är likviditetsfrågan. Därför försöker jag beskriva andra åtgärder just för att möta behovet av likviditet och därför tycker jag att det är en del av svaret på frågan. Jag är tveksam till att ändra den här lagstiftningen och delar inställning. Först och främst är detta ett mycket komplicerat lagstiftningsområde. Dessutom finns det tydliga inslag här för att skydda den svagare parten. Det ska vi vara aktsamma om. Vi bör också vara aktsamma om den lagstiftning som gör inskränkningar i friheten att ingå avtal eftersom detta är ett viktigt lagstiftningsområde. Jag noterar att inte svarade på frågor. Det får vi väl tolka som att det handlar mer om att lyfta upp frågan på bordet och problematisera än om att ge konkreta svar. 102 (): Jag är här för att debattera med näringsministern och svarar gärna på frågor från näringsministern om de här problemen. Jag inser att det är komplicerade frågor där det gäller att göra avvägningar. Just därför ställer jag frågorna som jag gör. Det handlar inte om att omgående ändra lagstiftningen. Nej, det tror jag inte är så enkelt. Just därför frågar jag om våra svenska myndigheter och vad som skulle kunna göras, men jag är jättetacksam här. Innan jag går vidare vill jag bara säga att jag inte tror att det hjälper småföretagare som har problem med likviditet och annat att det ska behövas en domstolsprövning för att få en faktura hanterad på ett bättre sätt än de . Ärligt talat tror jag inte att småföretagare har en sådan likviditet i sin kassa. Men det är möjligt att detta i ett slags allmän värld där nyliberala idéer får växa är det bästa sättet att hantera den här typen av frågor. Nej, slutligen får jag väl konstatera att det inte finns något intresse hos regeringen för att lösa denna förhållandevis enkla fråga, utan det viktigaste för den här regeringen är att sänka skatter och att tala om att man har vidtagit en del åtgärder som kanske kommer som Small Business Act. Vi vet inte riktigt när det där kommer och när det är färdigförhandlat. När det gäller och utlåningskapaciteten gick det mesta när man höjde där faktiskt åt till de stora företagen, inte till de små företagen. Vi kan konstatera att det på punkt efter punkt finns brister i det som regeringen säger i det är svaret. Jag har valt att inte kritisera svaret utan att försöka få svar på mina frågor. Det har jag inte fått. Som sagt: Jag svarar gärna på frågor, men då vill jag ha dem från näringsministern. 103 Näringsminister (): Jag tror att det sagda ändå ska tolkas som att gärna ställer frågor men inte ger några svar. Det är fråga om en komplicerad lagstiftning. Jag tror inte att det är så lätt att landa i den slutsats som här gör sig till tolk för just eftersom det är en komplicerad sak att ändra den här lagstiftningen. Avtalsfriheten är en grundläggande del i vår lagstiftning, och den tycker jag att man ska värna. Jag försöker säga att vi har gjort en massa saker för att förbättra likviditeten. Vi förstår de små företagens svåra villkor. Uppskjuten skatteinbetalning är ett sätt att förbättra likviditeten, och resurserna till går visst till de små företagen. Vi har höjt mikrostödet till nystartade företag för att de ska kunna få bättre villkor. Så sent som pratade jag med en grupp invandrarföretagare som var överlyckliga över ökade intresse också för gruppen utlandsfödda som startar företag. Man har ökat utlåningen bara till just gruppen invandrare. 3:12-reglerna, förändringarna när det gäller företagshypotek och alla de sakerna syftar till att förbättra likviditeten. En viktig sak att säga i den här debatten är, tycker jag, att vi ser de problem som man har, och vi försöker åtgärda problemen på alla möjliga sätt. Myndigheterna ska självklart ta sitt ansvar visavi framför allt de små företagen de stora företagen är en annan sak; de kan klara likviditeten så där är och jag helt överens. I grunden tar vi steg för steg för att se hur vi kan hjälpa de riktigt små företagen som har bekymmer när det gäller att ta sig igenom den nuvarande krisen. Med de åtgärder som jag presenterar i interpellationssvaret men också för företagen i stort har vi i alla fall mött mycket av de önskemål och krav som har kommit från företagen. Om det behöver göras mer har vi en beredskap för att göra mer. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2008/09:364 om regelförenklingar 104 Näringsminister (): har frågat mig vad jag kommer att göra för att regelbördan för företagen ska minskas och om jag behöver byta strategi för att uppnå målet . Regeringens mål med regelförenklingsarbetet är att skapa en märkbar positiv förändring i företagarens vardag. För att åstadkomma det, och för att få upp tempot i arbetet, beslutade regeringen när den tillträdde att företagens administrativa kostnader till följd av regelverken skulle minska . Genom att vara tydliga med vad vi vill uppnå har vi lyckats hejda den regelinflation som präglade den förra regeringens arbete med regelförenkling. Vi har satt siffror på vad vi vill uppnå, och vi redovisar i siffror vad vi uppnår. hänvisar till NNR:s regelindikator, och jag kan bara konstatera att sedan nämnden började granska arbetet leder en majoritet av de nya regelförslagen till minskade eller oförändrade kostnader för företagen. Det skedde aldrig under den förra regeringen. Till skillnad från den socialdemokratiska regeringen har vi vågat sätta upp mål för vårt arbete. Vi kan se, eftersom vi mäter, att detta ger effekt. I handlingsplanen för regelförenkling finns det 600 åtgärder. Över 170 av dem är genomförda. presenterar vi en ny handlingsplan där vi fyller på med fler och nya åtgärder. Vi redovisar också hur många ytterligare åtgärder vi har vidtagit sedan förra redovisningen till . Vi visar resultat. Jag ser därför ingen anledning att gå ifrån den strategi vi arbetar efter. Vi kommer att fortsätta att arbeta målmedvetet och strukturerat. Då kommer vi också att leverera resultat. Att förenkla vardagen för våra företagare, speciellt i dessa tider, är en mycket prioriterad fråga för den här regeringen. 105 (): Jag ber att få tacka för svaret. står och jag här igen och har vår årliga debatt om regelförenklingar. Det är trevligt att diskutera med näringsministern, i synnerhet när det gäller en fråga som både hon och jag är djupt engagerade i. Tyvärr går det inte så bra för näringsministern i just den här frågan. Före valet var detta en väldigt viktig och en prioriterad fråga för . Sedan tillträdde hon som näringsminister. Därefter tar det att få den här organisationen på plats. Hur snabbt denna organisation kan arbeta för att minska regelbördan i företagen kan vi bara sia om, för vi har inte sett något sådant resultat. När mätningen gjordes hade organisationen inte riktigt kommit på plats. Då är det lite svårt att veta vad som kommer att hända. Man säger att det är första gången som regelbördan minskar eller har varit oförändrad. Snälla näringsministern, jag är ingen statistikexpert eller matematikanalytiker, men så här ser det siffermässigt ut: För har kostnaderna för regelbördan ökat. För har kostnaderna för regelbördan minskat. För är det oförändrade kostnader efter de regelförslag som lagts fram. Enligt mitt sätt att se detta är 46 procents ökning faktiskt mer än 36 procents minskning. I övrigt var det ju oförändrat. Visst har det gått lite grann framåt. Problemet är dock att ett antal regler i det här fallet, fru talman, borde ha minskat. Regelbördan ska ju minskas . Men har den inte minskat med en enda procent. Inte heller eller var det någon minskning. Man har skyllt på de personalliggare som infördes bland annat i hotell- och restaurangbranschen jag borde vara väldigt påläst i just den frågan; jag beklagar. Jag konstaterar att det genomfördes . Det innebär att det inte kan ha gett resultat då regelbördan ökade . Kostnaden borde ha kommit , eftersom det infördes . Det är ett konstigt resonemang, som det har varit i debatten. Jag kan tycka att det visst är fasligt kul att så att säga knocka på hennes egen planhalva med detta resonemang. Det är jättekul. Men det jag är oroad för är småföretagens villkor. ökar regelbördan för företagen, inte minskar någonting. Jag ska erkänna att det här inte var vår bästa gren heller. Vi sade också att vi skulle minska , och vi klarade inte av det. har sagt 2006, 2007 och 2008 att den ska minska. 2009 säger hon det igen, men ingen gång har regelbördan minskat. Det är det här som är bekymret, . Vi sätter upp mål, vi har planer och allt möjligt, men regelbördan minskar inte. Flera saker har hänt. Man stiftar nya lagar. Fjärrvärmelagen är en lag som själv föreslog men som ökade regelbördan ganska rejält för energiföretagen. Jag kan återkomma med flera exempel i mitt nästa inlägg. 106 Näringsminister (): Socialdemokraterna hade också mål för sitt regelförenklingsarbete. Ska jag tolka det positivt hade man väl tänkt att det skulle hända någonting. Det som vi har lärt oss av omvärlden är att det måste vara ett strukturerat arbete för att det ska fungera.