prot · GW09122 · 2009-05-20 00:00:00 — Det kan man göra genom att se till att kårerna får goda förutsättningar men naturligtvis också genom att skärpa kraven på universiteten att utse studentrepresentanter på olika beslutande nivåer. Det är inte så konstigt att tala om de två sakerna , alltså om att behålla och utveckla studentinflytandet och införa föreningsfrihet. Att då komma fram till en balans som skapar en dynamik genom att man måste arbeta hårt för att få fler medlemmar och som ger föreningarna goda förutsättningar att inte krossas är naturligtvis inte lätt. Jag tycker med all respekt att det är naturligt att studentkårerna kräver per student i stället för . Men jag tror inte att de har räknat på att exakt det skulle skapa det perfekta förhållandet. Det enkla svaret är det som jag tidigare gett: Vi får följa detta och se hur det utvecklas. Om det av någon anledning inte alls fungerar eller om det inte fungerar för vissa kårer får man fortsätta diskussionen om det. Viljan finns hos regeringen och allianspartierna att även i fortsättningen ha livaktiga kårer och nationer. 257 (): Debatten denna sena timme börjar närma sig sitt slut. Vi pratar fortfarande om kårobligatoriet, om frihet och inflytande. Mycket klokt har sagts redan i debatten, mycket är upprepat och en hel del är upprepat väldigt . Jag ska försöka att inte upprepa mig alltför mycket, men jag kan naturligtvis inte lova någonting. Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner. Andra före mig har talat om de stora och viktiga principiella frågorna. De resonemangen ska jag inte upprepa utan instämmer gärna i att det verkligen är en viktig principiell fråga. Det är därför som , tillsammans med flera andra partier, har krävt att kårobligatoriet ska avskaffas. Vår tilltro till att alla människor, oavsett om de är studenter eller pensionärer eller mittemellan, själva kan fatta beslut om sin egen livssituation är nämligen stark och orubbad hos oss. Statlig styrning och kollektiva beslut tillhör en svunnen tid, men detta innebär inte att vi inte är mycket medvetna om att ett slopat kårobligatorium ställer extra stora krav. Fokusering på studentinflytandet måste verkligen säkerställas. Studentkårernas centrala uppgift är ganska otacksam att organisera studentinflytande. Tror det eller ej, men jag har faktiskt min egen studenttid i färskt minne, så jag är väl medveten om hur stora skillnader det kan vara på olika studenters syn på inflytande och sin egen roll. Jag har en hel del personliga erfarenheter av studentarbete. Min mans decennier långa engagemang som i en av universitets större studentkårer gav oss också möjlighet att riktigt på insidan ta del av det otroligt positiva arbete som studentkårerna gjorde och gör. har jag dessutom två söner som är studenter på olika orter i . Jag vet, med den personliga erfarenhet som jag och min familj har och efter alla de alla besök som jag gjort på universitet och högskolor, hur olika man kan se på studentkårerna även som student. En del studenter vill bara vidare, nå examen och komma ut i arbetslivet. Andra ser det närmast som sin plikt att engagera sig och bevaka just studenternas inflytande inom universitetsvärlden. Hos vissa studenter tolereras en undermålig kurs trots att en konstruktiv och genomgripande utvärdering hade ökat möjligheten till framtida förbättringar. Eftersom studentinflytande i stor utsträckning handlar om att åstadkomma förbättringar för kommande generationer av studenter och inte i första hand för sig själv saknas det ibland intresse och drivkraft att lägga ned den extra tid som man ibland eller ganska ofta inte har som student just för detta framtidsarbete. Det är ett av studentinflytandets stora dilemman. Men eldsjälar går att hitta överallt i vårt samhälle, och studentkårerna är inte heller något undantag. Därför drivs studentkårerna ofta av ett antal riktiga eldsjälar. har det här arbetet pågått lite i det tysta. Det beror delvis på den problematik jag beskrev men också på att studentkårerna haft garanterade intäkter oavsett om de gör ett bra eller ett dåligt arbete med studentinflytande, oavsett om man har klarat av att marknadsföra sitt arbete eller inte, oavsett om studenter har lagt märke till det positiva eller det arbete som har gjorts inom kårerna. Det har inte varit så lätt för SFS och lokala kårer att tänka sig ett scenario som innebär en negativ spiral. Frågor som har rests har bland annat handlat om hur studentkårerna ska kunna bli bättre på studentinflytande och kontakt med medlemmarna för en mindre summa pengar. Hela idén med slopat obligatorium bygger just på frivillighet, vilket kommer att få den självklara konsekvensen att några väljer att inte vara med. Ett slopat kårobligatorium kommer självklart att innebära förändringar för samtliga studentkårer i . Detta är jag den första att erkänna och påpeka. Men förändringar är inte nödvändigtvis av ondo. Omstruktureringsarbeten innebär inte nödvändigtvis att slutresultatet blir sämre. Jag har naturligtvis stor förståelse för att det finns en del osäkerhet om hur studentkårernas roll kommer att se ut och utvecklas . Det kommer med all säkerhet att ställas högre krav på en större tydlighet i redovisningar och vilka frågor som man har drivit och vad man har åstadkommit. Det slopade kårobligatoriet kommer säkert att bli en att hitta nya samarbetspartner som bidrar till att stärka de olika kårernas verksamhet. Det viktigaste är förstås kopplingen till lärosätenas kärnverksamhet. En hel del av den verksamhet som bedrivs av landets studentkårer bedrivs på lärosätenas uppdrag. Det är självklart att det bör fortsätta, men det bör även kunna vara intressant för kommuner och företag att bidra till studentkårernas viktiga verksamhet genom exempelvis ekonomiska stöd av olika slag. Regeringen har skickat signaler om att man är villig att stötta studentkårerna för att säkerställa övergången under den inledande omställningsperioden. Omställning, fru talman, skapar alltid en viss osäkerhet. Förändringar är inte alltid efterfrågade. Till och med inom en så föränderlig värld som studenternas kan förändringar ibland mötas med osäkerhet och oro. I det läget känns det betryggande att kunna citera SFS ordförande som skriver i sitt senaste veckobrev att kårerna trots ökad osäkerhet för kårernas intäkt kommer att fixa det här till . Jag delar den optimistiska synen till och ser fram emot att få utvärdera de nya, förändrade, omstrukturerade och framtidsfokuserade studentkårerna . 258 () replik: Det var roligt att höra citera SFS. Jag undrar om vet om SFS tycker att det här är ett bra förslag från de borgerliga partierna och regeringen eller inte. Det kan gärna få svara på. I denna sena timme ska jag försöka att inte förlänga debatten så mycket mer. Vi är nära folknykterhetens dag som börjar . Jag tycker att det är intressant att i det ljuset titta lite närmare på det här förslaget. Regeringen ger nämligen inte några som helst pengar till den studiesociala verksamheten. Hur ska man finansiera det? Det kan man göra genom exempelvis annan verksamhet, skrivs det i propositionen. Det som studentkårer normalt sett har möjlighet att få in pengar på är antingen genom sponsring, och den verksamheten är tyvärr inte särskilt öppen för alla kårer, eller genom pubverksamhet. Frågan är: Är det dit vi vill? Ska den studiesociala verksamheten finansieras genom pubverksamhet, eller vad är det och övriga borgerliga partier är ute efter? Det riskerar att bli en motsättning till det bra arbete med alkoholverksamhet som många kårer bedriver där man tar på allvar de risker som finns för studenter att hamna i ett alkoholberoende . Det vore väl ändå rimligt att regeringen faktiskt skulle kunna ta det här i stället för att lämpa över det på kårerna. Det gäller bara 30 miljoner, enligt utredningens förslag. 259 () replik: Tack så mycket för frågan! Jag är den första att dela oron över den sociala situationen till och från på olika universitet och högskolor. Studentkårerna gör ofta ett mycket bra jobb. Jag har själv suttit i socialnämnden i kommun och haft tät kontakt med studentkårerna på . Jag vet mycket väl att den alkoholkonsumtion som delvis finns ute på våra universitet och högskolor runt om i landet inte är oproblematisk. På vissa universitet har studentkårerna gjort ett riktigt bra arbete. På andra universitet är det inte lika utvecklat. Det skiljer sig en hel del. Arbetet har varit viktigt, men ansvaret måste delas av universiteten, kommunerna, samhället. Jag är ganska övertygad om att den här verksamheten inte kommer att lämnas åt sitt öde. Vi har redan nu sett väldigt goda exempel på kommuner som gått in och tagit ett rejält ansvar för verksamheten. Man har också öppnat vårdcentraler för studenthälsan. Man delar på tjänster. Det är ett väldigt bra och positivt arbete. Så ett delat ansvar tror jag på. Jag säger som mina kolleger har sagt tidigare här att det är oerhört viktigt att följa det här nogsamt. Vi kommer naturligtvis också att utvärdera summan. 260 () replik: Jag kan konstatera att en utvärdering av summan noll till studiesocial verksamhet kanske i alla fall går snabbt och lätt att göra. Det väcker ändå en del frågor. Jag håller med om att det är viktigt att vi delar på ansvaret. Då kommer min fråga varför regeringen inte vill vara med och dela på detta ansvar. Varför ger regeringen nada pengar? Man säger att universiteten har ett ansvar för detta, men att man inte ger några pengar till dem, att de kan ta dem från grundutbildningen. Jag säger inte att det behöver vara fel att kårer driver studentpubar. Problemet är om regeringen tvingar in kårer i att försöka få in pengar överallt bara för att kunna ha kvar ett studentinflytande. Det rimliga är väl ändå att samhället ska kunna garantera att det finns ett studentinflytande, att det är kvalitet i högskolan, att det finns en rimlig studiesocial verksamhet och att den inte måste baseras på intäkter från alkoholförsäljning. 261 () replik: Nej, det är naturligtvis inte alkoholförsäljning som bör vara det som är motorn i studentkårernas intäkter. Det utgår jag från att det inte heller kommer att vara. Sedan kan man alltid fundera på vem som ska göra vad. är jag och vi kristdemokrater av den grundläggande övertygelsen att det alltid är bra när beslut fattas på lägsta möjliga nivå. Statlig styrning i varje detalj är inte alltid det optimala. Det är också på det sättet, vilket vi redan har fått höra i debatten, att studentkårerna ser olika ut i olika delar av vårt land. Universiteten är olika utformade. Studenterna är olika individer. Grupperna är också olika. Av den anledningen måste varje studentkår utforma sin egen unika verksamhet för sina unika studenter tillsammans med sitt unika universitet eller sin utbildningsanordnare. Det måste ske på plats. Statlig styrning är inte alltid det bästa. Sedan kommer det alltid att påpekas att det fattas pengar. Jag har ännu aldrig träffat en enda organisation, myndighet, förvaltning eller förening som har sagt att de har tillräckligt med pengar. Dem skulle jag vilja träffa, för jag har ännu inte gjort det under mina . Det kommer alltid att sägas att man behöver ytterligare pengar. Och det går alltid att utveckla verksamheter mer. Men jag tror ändå att det här är en rimlig nivå. Med det omställningsbidrag som staten kommer att ge tror jag att jag med tillförsikt kan se fram emot beslutet. 262 (): Först bara en spontan reaktion på det sista replikskiftet som vi hörde, som så tydligt visade hur aningslöst man ser på de här frågorna från den borgerliga majoritetens sida. När ni sätter nationerna och studentkårerna i situationen att de tappar stora delar av sina intäkter är det klart att de hamnar i ett läge där de säger att de måste sälja mer öl. Det är klart att det blir så. Ni står här och resonerar och försöker sno er kring det, men det är klart att det är så. Det är genomgående i det här ärendet hur ni slarvar bort argumentationen, hur ni liksom inte riktigt verkar veta effekterna och konsekvenserna av vad ni föreslår. Jag skulle vilja börja med att instämma i det allra mesta som har sagts, framför allt av naturligtvis, men också av och tidigare under debatten, och också ställa mig bakom den reservation som Socialdemokraterna och har i betänkandet. Jag vill med det här inlägget bara komplettera den bild som har getts med några bilder av mer praktisk karaktär från den erfarenhet som jag har från en av landets största studentstäder, som är och min riksdagsvalkrets. Först bara ett par ord om hur det här viktiga ärendet har hanterats av regeringen. Det har tyvärr alltför ofta hänt under den här mandatperioden att regeringen kommit med förslag som varit väldigt dåligt beredda och konsekvensanalyserade. Det här är inte första gången. Det gäller a-kassan, och det gäller förändringen i sjukförsäkringen. Man har genomfört stora förändringar i det svenska samhället utan att bry sig om att riktigt titta på vad som ska hända. Så är det också i det här fallet. I det här fallet finns det ingen ordentlig konsekvensanalys av vad det innebär att avskaffa kårobligatoriet utan att skjuta till tillräckligt mycket pengar för att se till att kårer och nationer får en rimlig chans att klara sin verksamhet. skriver att avsaknaden av en sådan konsekvensanalys är djupt oroväckande och oansvarig. Det är hårda ord, och jag håller med till sista bokstaven. Hanteringen av denna stora och viktiga fråga är hafsig, slafsig och slarvig. hade bara av det skälet haft alla möjligheter och alla skäl att avvisa hela propositionen. är inte här för att kunna försvara sig, och det kanske är tur på ett sätt. Han präglas väl av en viss självbevarelsedrift. Men det hade varit skönt att kunna ta diskussionen direkt med högskoleministern om hur han har kunnat lägga fram ett sådant här förslag utan att analysera konsekvenserna. Man kan ha helt olika uppfattningar i sakfrågan. För egen del har jag aldrig varit särskilt upprörd över kårobligatoriet. Jag tycker inte att det är någon kränkning av några mänskliga rättigheter att vi har tagit ut en sådan avgift. Det tyckte inte heller som har prövat frågan om detta strider mot . Nej, det stred inte mot om de mänskliga rättigheterna. Men jag har förstått argumenten för varför man inte tycker om obligatoriet. Att man vill avskaffa obligatoriet kan man väl leva med. Men jag kan inte förstå att riksdagsmajoriteten står i begrepp att avskaffa kårobligatoriet utan att ta ansvar för de verksamheter som under århundraden har byggts upp genom kårobligatoriet till nytta för landets studenter. Det är en slapp och ansvarslös inställning. kapar vi era intäkter, säger man till landets studentkårer. får ni klara er själva. Det är som att kasta någon i hamnen och säga: Varsågod, simma eller sjunk, välj själv! Var lite kreativa så klarar ni av det! Ovanpå alltihop torgförs detta som något slags frihetsreform. Om ni på den borgerliga kanten verkligen hade velat göra något för studenternas frihet skulle ni ha höjt studiemedlen och gjort något åt bostadssituationen för studenterna. Inte skulle ni göra som ni nu gör och slå sönder studentkårerna och kalla det för en frihetsreform. Det politiska språket är sannerligen egenartat . Mycket har sagts om studerandeinflytandet på ett strålande sätt av , Amineh Kakabaveh och . De har pekat på hur studerandeinflytandet slås sönder och hur studenternas utbildningsbevakning undermineras av detta regeringsförslag. Jag vill peka på något ytterligare, nämligen hur viktiga sociala och kulturella värden står på spel för hundratusentals ungdomar. I är det studentnationerna och som står för mycket av den sociala och kulturella delen av studentlivet. Det är en stor verksamhet med en mångfald av aktiviteter. En del verksamheter är rikskända, som studentsångarna på trappa och studentspexen som nämnde. och är exempel på spex där personer som från Hipp Hipp tog de första stegen på sin bana. engagerar tiotusentals studenter och besöks när den hålls av uppemot en kvarts miljon människor. Tidningen är studentkårernas tidning. Den nämner jag för dess journalistiska gärning. Många lysande skribenter och journalister har börjat sin bana just där, till exempel , och för att nämna några. Statsministeraftnarna på i är legendariska och välkända. Det finns ett brett utbud av den typen av verksamhet. Allt detta bildning, social verksamhet och kultur bärs i stor utsträckning upp av de obligatoriska avgifterna. Underhållet av Akademiska Föreningens hus finansieras i stor utsträckning av de obligatoriska avgifterna. avskaffar ni de avgifterna och säger att det nog ska gå bra ändå. Man har räknat på det där i . Man kommer att tappa bortemot hälften av sina intäkter, , som man måste dra in på något annat sätt. Ni sätter studentkårerna i knipa, men ni sätter också nationslivet och med all sin kulturverksamhet i en svår knipa. Hur ska det då bli med studentaftnarna? Ska man avgiftsbelägga dem? Hur ska det bli med ? Ska 2010 vara den sista som hålls? Hur ska det bli med studentspexen? Ska de dras in och läggas ned? Vad ska hända med tidningen ? Ska den få lägga ned? Vad ska hända med nationslivet? Vad ska hända med Akademiska Föreningens hus? Ska det stå och förfalla? Det blir inte bara sämre utbildningsbevakning och sämre studerandeinflytande. Det blir också tråkigare att vara student. När jag studerade hade jag förmånen att mötas av ett sjudande, bubblande, virvlande och mångfasetterat studentliv som jag ibland ser tillbaka på med viss saknad. Den erfarenheten delar jag med många. Oavsett om man har läst i , , , , , , eller har vi säkert alla mötts av ett sjudande studentliv. Jag är rädd att framtidens studenter inte kommer att få uppleva detta och att all denna varma kultur och sociala verksamhet slås i spillror. Jag är förundrad över att majoriteten inte förstår vilken kulturgärning som landets studenter faktiskt står för. Det finns något viktigt här som vi kanske håller på att förslösa och förlora. Vi socialdemokrater är inte ensamma om att oroas över det. I finns den oron över partgränserna. och skrev ett brev till riksdagsledamöterna inför denna behandling. I brevet varnade man för att en alltför snabb omställning kan leda till att värdefulla verksamheter inte hinner anpassa sig utan måste läggas ned. Man vädjade till . Det är angeläget, sade man, att förändringen genomförs på ett sådant sätt och med tillräcklig tid till omställning så att nationerna, kårerna och även kan ge viktiga bidrag till studiemiljön och som stad. Brevet är underskrivet av Per som är rektor för , som är moderat kommunstyrelseordförande och som är socialdemokratisk företrädare i kommunstyrelsen. Oron finns, över partigränserna när man tittar på de orter som berörs. Det verkar bara vara den borgerliga majoriteten här som inte förstår det. Det finns bara ett sätt att gå alla de kritiska rösterna till mötes och stilla oron, och det är att avvisa den proposition som ligger på bord och rösta för Socialdemokraternas och reservation. 263 () replik: kom vi in på ett specialämne, men ett mycket viktigt specialämne, nämligen nationerna i och som har en särställning och som vi inte har talat så mycket om . När jag började arbeta med denna fråga omkring och vi yrkade på utredningar i utbildningsutskottet var det för många med mig i den dåvarande oppositionen viktigt att garantera nationerna en möjlighet att vara kvar. De flesta trodde att det skulle vara helt omöjligt att låta dem behålla sina skattelättnader. För mig som Lundabo och med respekt för hela den kulturtradition som nationerna har känns det oerhört viktigt att skattelättnaderna blev kvar. De blev kvar för nationerna i och . De blev också kvar, vilket var osäkert in i det sista, för som förvaltar fastigheter. Att i ett skede när den traditionella skattelättnaden på fastigheter och på inkomster från bland annat nöjesverksamhet och annan verksamhet är kvar utmåla det nästan som en självklarhet att spex, festligheter, studentsång och karneval kommer att upphöra på grund av detta beslut är en skräckmålning som jag menar inte har någon som helst förankring i verkligheten. Dessutom är jag övertygad om att nationerna med sitt rika nöjesliv inte kommer att ha några svårigheter att ha kvar studenter även om det bara är av det enkla skälet att man vill gå ut och roa sig och umgås med varandra, vilket inte är något föraktligt skäl, för det behöver man göra när man pluggar. utelämnar nästan helt föreningsfrihet. Han nämner med bara några föraktfulla ord att det är lite löjligt det här med föreningsfrihet. Han säger inte ett ord om vad han bryr sig om alla de människor i olika åldrar som faktiskt inte har lust att betala för att vara med i en nation eller kår. Han bevärdigar dem inte med en tanke. 264 () replik: Nej, jag avfärdar inte detta med några föraktfulla ord, . Jag konstaterade att inte hade sagt att detta stred mot några mänskliga rättigheter. Det var så jag sade. hävdar att det här är en kränkning av mänskliga rättigheter. Jag vill bara säga att det har prövats, och det har inte befunnits vara en kränkning. Sedan är det så, , att jag inte bara pratar om nationerna i eller . Jag pratar faktiskt brett om den studiesociala verksamheten och kulturverksamheten överallt, var den än bedrivs, därför att avbräcket här drabbar alla orter, vad vi än pratar om , eller vad vi nu talar om. Det är där man riskerar att bli av med pengarna. Och säger jag bara att man kommer att få dra ned på alla typer av verksamhet också. Det är inte bara studentinflytandet och utbildningsbevakningen som man slår sönder utan också den studiesociala verksamheten. Jag tog exempel från , därför att det är där jag har min hemvist, och jag känner väl till den världen. Där står nationerna och för en stor del av verksamheten. Och jag vet att man där är väldigt orolig nu för hur mycket pengar man kommer att bli av med. Och det är väldigt svårt att hitta andra finansieringskällor. Det var min kommentar till det föregående replikskiftet. Det finns inte så många andra pengakällor att hitta. ska försöka rädda sig i den här situationen, så han säger: Ja, men ni får behålla skattelättnaderna! Det är ju också ett sätt. Först rycker ni av studentorganisationerna en massa intäkter, och sedan säger ni: Ja, men i gengäld får ni behålla skattelättnaderna! Det är ju rena rånet! Upp med händerna så tar vi din plånbok, men i gengäld får du behålla kläderna! Det är ju så ni behandlar studentorganisationerna och studentkårerna i med det här förslaget, . Det är för dåligt. 265 () replik: Med det bildspråket, att varenda ekonomisk förändring för olika samhällsgrupper skulle vara något slags rån som kompenserades under tvång, skulle man inte kunna genomföra några som helst reformer. Jag konstaterar bara att under hela den här processens gång har nationerna tyckt att det har varit avgörande för hur de ska se på sina möjligheter att fortsätta detta att skattelättnaderna blir kvar. Dessutom talar allt för att just nationerna kommer att ha många medlemmar i fortsättningen eftersom det naturliga när man kommer till och är att vara medlem i en nation, bland annat för att kunna delta i det sociala livet på olika ställen vilket man alltså inte kan göra om man inte är medlem i en nation. Att konstaterar att det här inte är ett brott mot mänskliga rättigheter beror just på historien, att nationer och kårer har varit en del av universiteten och inte varit en förening utan ett sätt att organisera och hålla ordning på studenterna så att de är nyktra, studerar flitigt och sköter sig. Det är så att säga principen från början med de 300-åriga nationerna. Sedan har de utvecklats till att bli väsentliga intresseorganisationer för studenterna. Det är då föreningsfriheten kommer in. Det är svårt att förena att vara en intresseorganisation och inte ha föreningsfrihet. Vi har tagit de här argumenten .