prot · GW09131 · 2009-06-12 00:00:00 — Det beslut om försvarets inriktning som nu ska fatta är av stor betydelse. Vi har levt i ett försvarsbeslutslöst tillstånd i . Det är bra att en tydlig målbild nu slås fast. Men vi har stora utmaningar framför oss, både svårigheter och möjligheter. Jag kommer i mitt anförande att koncentrera mig på de frågor som rör hur försvaret ska kunna rekrytera och utbilda de kvinnor och män som ska göra själva jobbet, nämligen soldaterna, sjömännen och officerarna. Den framtida personalförsörjningen är troligen den enskilt mest avgörande frågan för försvarets framtida utveckling. Först och främst måste man fråga sig vad det är som inte fungerar i dagens system och därefter vad vi kan göra åt det. Flera av dagens talare har varit inne på detta. Jag vill ändå ta några av de argument som gör att vi inte bara kan vara nöjda med hur läget är , för det fungerar inte särskilt bra. Ett stort problem är att vi har minst två olika system för att producera förband. Vi har en uppdelning i en nationell insatsorganisation och en särskild utlandsstyrka. För internationella insatser skapas det nya förband helt utanför insatsorganisationen och som avvecklas när de har gjort en insats. När förbanden är som bäst avvecklas de. För att kunna nå målen avseende tillgänglighet och användbarhet behövs ett nytt sätt att utforma insatsorganisationen. Det har också avhandlats flitigt här . Lösningen är en kombination av stående förband, kontrakterade förband och hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna. För att kunna bemanna de här olika typerna av förband behöver vi ett nytt personalförsörjningssystem. De stående förbanden ska bemannas med heltidsanställda soldater. Kontraktsförbanden ska bemannas med kontrakterade soldater. Hemvärnet ska bemannas på ungefär samma sätt som . Dagens system är inte avpassat för de här behoven. Plikten gäller endast vid insatser nationellt. De kräver ett beslut om mobilisering för att användas, och av dem som utbildas används i realiteten. Vi har långa ledtider mellan inskrivning och grundutbildning. Vi är väldigt få kvinnor i Försvarsmakten. Hur ska då själva grundrekryteringen till insatsorganisationen gå till? Det är väl här som den stora trätan ligger. Ja, detta utreds just nu i detalj av . Men grundtanken ser i stort sett ut så här. Vägen in i Försvarsmakten börjar med en kortare militär grundutbildning på cirka . Därefter fattar den enskilde och Försvarsmakten i samråd beslut om fortsatt utbildning och tjänstgöring, antingen som heltidsanställd soldat eller kontrakterad, eller man kanske fortsätter sin utbildning inom hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna. Här är det viktigt att ha en prövotid, både så att jag som enskild kan se om detta är någonting för mig och så att arbetsgivaren, , kan se om den här personen passar för vidare tjänstgöring i Försvarsmakten. För vissa kanske beslutet blir att inte fortsätta alls inom Försvarsmakten. Det kan också vara en viktig signal, både till en själv och till Försvarsmakten: Det fungerade inte, men jag har provat. De som väljer heltidsanställning tjänstgör i en eller två perioder . De kontrakterade förbinder sig att göra ett antal insatser . Den tid som man inte ägnar åt insatser eller beredskap ägnas åt civilt arbete, civila studier eller vad man nu vill göra. Detta nya system för personalförsörjning ställer väldigt stora krav, inte minst på Försvarsmakten själv och dess förmåga att rekrytera unga, duktiga kvinnor och män. Attraktionsgraden, viljan att bli en del av Försvarsmakten, kommer att bero på flera faktorer, alltifrån lönesättning och vilka förmåner man har till vilken utbildning och verksamhet Försvarsmakten har att erbjuda samt vilken nytta man kan ha av detta i det civila samhället. Ett sådant frivilligt system, där Försvarsmakten får konkurrera med andra arbetsgivare och utbildningsanordnare om unga, duktiga kvinnor och män, tror jag skulle vara väldigt välgörande. I stället för att som beställa värnpliktiga från ett pliktverk måste Försvarsmakten bedriva en verksamhet som verkligen lockar till sig unga människor. Man måste också vara duktig på att visa vad man gör. Internationella erfarenheter från andra länder som har gått från plikt till frivillighet visar att det svåraste inte är att nyrekrytera utan att behålla personalen. Det måste vi ta med i beräkningarna. De visar också att förbanden når högre kvalitet och kan lösa svårare uppgifter. Man har också lockat en betydligt större andel kvinnor till försvaret. Detta är erfarenheter som jag tycker att vi ska ta med oss. Till dem som säger att det här blir ett yrkesförsvar vill jag säga: Nej, det blir inte ett yrkesförsvar. Däremot blir det ett försvar med högre militär kompetens och en stark koppling till övriga samhället. Precis som har sagts är den övervägande delen av soldaterna inte anställda på heltid. De har en vanlig civil sysselsättning under större delen av sin kontraktsperiod. Socialdemokraterna har olyckligt nog valt att göra detta till en partipolitisk stridsfråga helt i onödan, kan jag tycka. Alla partier var överens om den här lösningen i Försvarsberedningen . tycks det som om Socialdemokraterna inte vågar stå för den överenskommelsen. Det skulle vara intressant att höra vad som egentligen har hänt. Det kanske helt enkelt är en senkommen insikt om att deras föreslagna anslag inte räcker till. Jag tror nämligen att alla partier är överens om att våra soldater inte ska vara soldater ett helt yrkesliv. Systemet ska utformas så att man efter sin tjänstgöring i försvaret har goda förutsättningar för en helt annan yrkeskarriär. Det handlar om att kunna erbjuda civila studier och att kunna göra människor attraktiva på arbetsmarknaden efter den militära tjänstgöringen. Så kommer vi då till själva pliktfrågan. Ska vi besluta att avskaffa värnplikten? Är det ens det som föreslås? Finns det några sådana förslag? Det som föreslås och som har sagts mycket tydligt från i princip alla partier är att vi nu inte längre ska tillämpa värnplikten i fredstid, om inte försvarsberedskapen så kräver. De rättigheter och skyldigheter som ska finnas kvar ska vara lika för kvinnor och män. Om några lever kvar i en romantisk uppfattning om att allmän värnplikt fortfarande finns vill jag påminna er om att den allmänna värnplikten varken är allmän eller obligatorisk. Vi utbildar ungefär 5 000 personer ur en årskull på ungefär 110 000. Den grundläggande förändringen från en allmän värnplikt har redan skett och kommer nog att bestå oavsett hur det slutgiltiga systemet för rekrytering till grundutbildning kommer att se ut. I framtidens försvar kommer den absoluta huvuddelen av alla tjänstgöringsdagar att ske på frivillig grund mot marknadsmässig ersättning. Detta kommer att kosta pengar ja. Men det kommer också att bli bättre, för vi kommer att få ett mer tillgängligt, mer användbart och mer flexibelt försvar både här hemma och utomlands. har vi ett helt frivilligt rekryterat hemvärn, frivilliga officerare och frivilliga civilanställda. Det som händer nu är att också soldater och sjömän anställs frivilligt för det de ska göra. Detaljutformningen, herr talman, kommer som sagt i nästa steg. Det blir i betänkande och i den personalförsörjningsutredning som ska tillsättas. Regeringen kommer att återkomma med beslutsförslag, men det är viktigt att vi redan nu vet vart vi är på väg. Det sker också flera andra förbättringar och förändringar i personalförsörjningen aspirantutbildningen, flerbefälssystemet och återupptagandet av reservofficersutbildningen. Detta är bra. Det är viktigt att få helheten att fungera. Försvaret och Försvarsmakten behöver många olika typer av kompetenser, och det ska finnas många vägar in i Försvarsmakten. Det beslut om försvarets inriktning som vi fattar kommer att resultera i ett starkare och bättre försvar än det vi har . Jag vill därför yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. 56 () replik: Jag vill bara rätta . Vad är det som hänt på vägen? Vi hade en försvarsberedning som var enig om ett frivilligsystem. Vi har inte sagt något annat än att det ska vara ett frivilligsystem. Det vi säger är att antagningen ska ske via dator och att alla flickor och pojkar ska få möjlighet att svara på en enkät från Försvaret. Därefter ska man ha en plikt för de mest lämpade. Därefter är det frivilligt. Jag skulle vilja citera ÖB: Den borgerliga regeringen vänder nu på plikten. är det frivilligt först och resten plikt. Det är precis det förslaget som står här och talar så vackert om: frivillighet och sedan plikt . Det är så ni vill ha det. Det vi säger är att vi vill ha en plikt, just för att vi ska få dem som är mest lämpade att bli soldater i försvar, och därefter en frivillighet. Frivilligheten träder in när man har gjort en upp lång utbildning. Därefter, säger vi, kan man kontrakteras för att bli soldat i det svenska försvaret under en fem- eller sexårsperiod dock inte anställd yrkessoldat. Detta är ett väldigt dyrt system som skulle innebära 34 miljarder i ökade kostnader. Det är skillnaden. Vi har alltså inte avvikit från vad vi sade i Försvarsberedningen. Där sägs inget om hur det ska vara med detta. Där sägs bara att det ska bygga på frivillighet, och det säger vi också när det första väl är gjort. Ni gör tvärtom. 57 () replik: Det känns som om Socialdemokraterna har svårt att bestämma sig. Man går med på förslagen i stort, och vi är överens i stort. Sedan är det som vanligt: Svårigheterna kommer i detaljerna. Jag är ledsen, , men jag tror att ni har räknat fel. Det system som nu beskriver ser jag som en utökning av plikten mot vad vi har . Ni utökar antalet mönstrande. Ni utökar antalet som ska utbildas, och dessa ska sedan dessutom tillfrågas två gånger. Efter att ha utbildats i först och därefter ska man få välja om man ska komma till användning eller inte i det framtida försvaret. Det tycker jag låter som en väldigt dyr lösning. Jag har svårt att se hur ert anslag, som är 2 miljarder lägre än vårt, ska kunna räcka till detta. Frågan är dessutom vad plikten då blir värd. Jag vågar påstå att vi inte har allmän värnplikt. Vad är det som skulle göra att en Internetmönstring upplevdes som allmän värnplikt? Och vad händer med en som vägrar delta i Internetmönstringen eller vägrar inställa sig för utbildning? Det skulle jag vilja ha svar på. 58 () replik: Det enkla svaret är att det är precis det som har hänt . Det är inte konstigare än så . Ingen sätts i fängelse för det. Däremot har man möjlighet att under i genomsnitt en tolvmånadersperiod se om man är lämplig, och Försvarsmakten har möjlighet att se om man är det. Det fungerar från båda håll. Det majoriteten gör är att plikta dem. Det skulle vara intressant att veta hur ni, , ska tvinga människor att , när de gjort sin utbildning, åka till . Ska ni då säga till dem att de skrivit på ett kontrakt, att ni inte bryr er om deras familjeförhållanden, att de måste åka till ? Hur ska ni lösa det? Dessutom måste man ändra på ungefär 200 lagar för att få igenom majoritetens förslag. Ni vänder på det som varit plikten. Ni vänder från frivilligheten och låser fast dem. Statarsystemet avskaffades 1945. Alliansen håller på att införa ett nytt på det militära området. Ni säger att ni ska anställa soldater för , och det tror ni ska vara attraktivt! Ni tror att det blir attraktivt att hoppa av sin utbildning och vara soldat för . Tror ni verkligen själva på det? Det är en intressant fråga. 59 () replik: Tror verkligen på det system som han föreslår, som är en kombination, ett enda mischmasch, av plikt och tjänstgöringsskyldighet? Varför skulle någon ägna ett eller till att utbilda sig och sedan inte vilja utföra det jobb som man har tränat för? Här har vi ett system där man på frivillig grund aktivt rekryterar duktiga unga kvinnor och män för att de ska göra en insats. De vet när de går in i systemet att det kan handla om nationella insatser, insatser i närområdet och internationellt. Det hela är ganska enkelt, precis som i alla andra utbildningar. Först ansöker man, sedan utbildar man sig och därefter gör man nytta för den utbildning man fått. I det system som föreslår, och som verkar vara mycket dyrt, får man en extremt liten uteffekt eftersom man är beredd att utbilda många för att i nästa steg egentligen inte använda dem till det som det var tänkt. Ett av de stora problemen är att vi inte använder resurserna tillräckligt effektivt i Försvarsmakten. De som vi utbildar ska kunna användas i insatser nationellt, i närområdet och internationellt. Jag kan inte se att det mischmasch av förslag, som är en blandning av plikt och kontrakterade, av kort och lång utbildning, skulle vara en bättre lösning än den som vi föreslår. Dessutom har jag svårt att se hur vi skulle kunna leva upp till att ha hög insatsberedskap om vi inte fick anställa soldater. vet mycket väl att det handlar om att av dem i armén, den övervägande delen, är kontraktsanställda. Vi tycker att det är ett effektivt och bra sätt att personalförsörja Försvarsmakten. 60 (): En omriktning av försvaret från ett förrådsställt till ett tillgängligt och användbart försvar, här och , i och i andra delar av världen, är en nödvändig anpassning till en alltmer globaliserad och integrerad värld. Omdaningen av Försvarsmakten har varit och är fortfarande smärtsam i många avseenden, men den är absolut nödvändig. Kanske behöver det till och med tas några steg tillbaka för att kunna ta kliv framåt. Jag upplever att vi över partigränserna är överens om att ett överhängande, närstående, invasionshot mot vårt land inte är en realitet men att hot mot landet förekommer och att de är av en mer mångfasetterad karaktär än vi tidigare anpassat vår Försvarsmakt till. säkerhet hänger ihop med utvecklingen i vår omvärld. Då ska vi också vara en del av den, bidragande till den och samarbetande med den. Det har varit historiskt, och fortsätter vi att utveckla det. Med den proposition som regeringen lagt fram ställs siktet in och vägen stakas ut. Kompletteringar behöver göras. Inte bara tillgänglighet och användbarhet behöver utvecklas utan också uthållighet och interoperabilitet. Huruvida den svenska Försvarsmakten är interoperabel eller inte vet vi bara genom jämförelser med andra länder. Vi har talat mycket om den övning som pågår i de norra delarna av vårt land, Loyal Arrow. Jag väljer dock att vända blickarna åt söder. På redden utanför pågår, as we speak, den stora internationella marinövningen Baltic Operations, Baltops. har deltagit då övningen öppnades för icke-Natomedlemmar inom ramen för PFP, Partnership for Peace. Över 40 örlogsfartyg från tolv nationer genomför övningar i luften, på ytan och under ytan i syfte att öva och förbättra krishanteringsinsatserna i kustnära farvatten. som dessa övningar pågår bidrar den svenska marinen i fredsarbetet genom att skydda mattransporterna till , ingående i Programme, som 1 ½ miljon svältande människor är helt beroende av. Svensk försvarsmakt kan bygga fred och säkerhet, både hemma och borta. Jag tror att vi i , både medborgarna och vi här, har tankeproblem med hur vi nyttjar våra stridskrafter. Insatser som den i ska inte uppfattas som unika och spektakulära utan snarare ses som en normalitet. Låt våra armé-, flyg- och marinstridskrafter alltid ha en uppgift, och den ska inte alltid behöva vara vikt åt att slåss. Snabbinsatsstyrkor och sammansatta fredsbevarande styrkor men också patrullering, humanitärt bistånd, transporter och evakueringsinsatser bidrar alla till fred och stabilitet i vår omvärld. Det ger övning och svetsar samman våra soldater, sjömän och officerare med deras motsvarigheter i andra länder. Om vi tänker på det sättet närmar vi oss det sätt på vilket våra grannländer och de flesta EU-länder med vilka vi samarbetar egentligen alltid har opererat. Jag vill som avrundning på mitt anförande gå in på ett område som i allra högsta grad hänger ihop med det jag tidigare resonerat kring. Vid sitt tillträde som ny överbefälhavare uttryckte vad han ansåg vara den största utmaningen i hans nya ämbete. Det var rekryteringen. har redogjort för framtiden i denna fråga. Det kommer att bli en utmaning. Stridsvagnar, flygplan, helikoptrar, fartyg och staber behöver fyllas med människor kvinnor och män, yngre och äldre som under tjänstgör i Försvarsmakten. Försvarsmakten ska utgöra en attraktiv arbetsplats präglad av ett modernt ledarskap med flexibla anställningar. Och här behöver lagstiftare, arbetsgivare och arbetstagarorganisationer arbeta tillsammans. Jag tror på en återvunnen folkförankring vad gäller vår Försvarsmakt i och med uppbyggandet av de nationella skyddsstyrkorna kombinerat med den frivilliga verksamheten. Men Försvarsmakten sitter även på ett annat viktigt rekryteringsinstrument, har en reklampelare, som de inte alltid tänker på, och inte heller vi beslutsfattare, nämligen försvarskulturen. Försvarets bidrag till vår kulturhistoria finns i form av fästningar, byggnader, museer och musik. Vi har blickat mycket mot . Det har även jag gjort, men på en annen måte. Den norska regeringen presenterade en väldigt intressant proposition, Kultur å forsvare, där det norska försvarsdepartementet och tillsammans utrett och lagt fram en strategi för att göra försvarskulturen mer tillgänglig och användbar, stärka folkförankringen, binda ihop historien med framtiden och öka intresset för försvaret. Propositionen utgör en mycket intressant läsning. Jag rekommenderar den varmt. Med det sagt yrkar jag bifall till förslaget i försvarsutskottets betänkande nr 10, Försvarets inriktning. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 6 § Konkurrens på spåret Föredrogs trafikutskottets betänkande 2008/09:TU18 Konkurrens på spåret (prop. 2008/09:176). 61 (): Då har det blivit dags att diskutera och debattera trafikutskottets betänkande nr 18, Konkurrens på spåret, och den proposition med samma namn som föranlett det betänkandet. Det är nog mer spännande än man kanske kan tro. Det är i grunden en diskussion som handlar om hur vi på bästa sätt kan utveckla persontrafiken på järnväg i landet . Vi kan börja med att konstatera att det har hänt en hel del. Så här efter EU-valet känns det naturligt att ta sin utgångspunkt i det europeiska samarbetet. Inom ramen för det samarbetet har man ända arbetat med att försöka bygga ett mer enhetligt järnvägssystem inom . Tanken är förstås att öka järnvägens konkurrenskraft och effektivitet i förhållande till de övriga trafikslagen. Det återstår däremot en hel del. Järnvägstransporter över gränserna hindras ofta av den europeiska marknad som är uppdelad i nationella nät som i sin tur bygger på olika nationella lösningar och styrs av olika nationella regler. Det är också en del av bakgrunden till det vi diskuterar och ska debattera . I den proposition från regeringen som är utgångspunkt för dagens debatt föreslås en stegvis öppning av marknaden för persontrafik på järnväg. När det gäller veckosluts- och helgtrafik öppnas marknaden enligt förslaget , när det gäller internationell persontrafik . När det gäller att helt öppna marknaden för persontrafik på järnväg föreslås förändringarna träda i kraft . Utskottets ståndpunkt är att de föreslagna förändringarna kommer att bidra till att tillgodose både resenärernas och samhällets krav på ett attraktivt, effektivt och långsiktigt hållbart trafikutbyte av god kvalitet. Utskottet menar också att detta kommer att bidra till ökat resande på järnväg, vilket i sin tur främjar sysselsättning, tillväxt, regional utveckling och miljö. Utskottets uppfattning är att den kommersiella utvecklingen av detta inte ska hämmas av monopol. Vi tillstyrker därför regeringens förslag om att SJ AB:s exklusiva trafikeringsrätt ska avvecklas och att alla kommersiella tågoperatörer ska få en med likvärdig rätt att operera på det svenska järnvägsnätet. När det sedan gäller bokning, betalning, distribution av biljetter och samordning av tabeller och liknande ser utskottet positivt på att regeringen avser att återkomma till i frågan. Det är vår uppfattning att det sett ur ett resenärsperspektiv kan komma att krävas en obligatorisk samverkan kring de frågorna. När det gäller fordonsförsörjningen får affärsverket hyra ut eller sälja fordon till marknadsmässiga priser för att på så sätt stimulera konkurrens bland kommersiella operatörer. I den frågan förutsätter utskottet att regeringen preciserar övergångsperioden tidsmässigt för att ge marknaden och marknadens aktörer rimliga tider att förbereda sig för nya förhållanden. Majoriteten i utskottet har heller inga invändningar mot regeringens förslag eller bedömningar när det gäller övriga konkurrensförutsättningar, krav på marknadens aktörer eller uppföljning och utvärdering. Inom ramen för dagens betänkande behandlas också fem motioner från den allmänna motionstiden, vilka samtliga av utskottets majoritet föreslås avslås. I betänkandet finns också tre reservationer. Med de orden överlämnar jag ärendet till debattörerna. 62 (): Tätare tågtrafik, tåg som avgår och anländer , bekvämt och billigt, få och smidiga byten så kan vi nog formulera både våra egna och andra resenärers önskemål. Debatten vi för, de analyser vi gör och de förslag vi presenterar ska ta sin utgångspunkt i resenärernas önskemål och förväntningar. Därför tycker jag att vi ska vara tydliga. Vi ska säga att det inte blir mer trafik för att vi har en helt avreglerad marknad. Om det ska bli tätare turer på attraktiva sträckor krävs ökad spårkapacitet. Det krävs långsiktiga investeringar i järnvägen. Ingen ska påstå att järnväg saknar konkurrens. Godstrafiken är avreglerad. Den internationella persontrafiken avregleras . Detta är ingenting som majoriteten och oppositionen är oense om. Tåget utsätts också för ständig konkurrens från många andra transportslag: buss, flyg och bil. Visst går det att öka upphandlingsförfarandet. Men exempel på en totalt avreglerad järnvägstrafik finns på ett ställe i hela världen, , där staten nu griper in och återreglerar. Det är knappast något föredöme, i alla fall inte i mina ögon. Den här debatten handlar inte heller om huruvida SJ skulle vara felfritt. Jag kan, precis som många andra, ge exempel på förseningar. Jag åkte ersättningsbuss mellan och som blev försenad. Tåget har stått stilla. Det har varit signalfel, mötande tåg och vagnfel. Visst kan SJ utvecklas på många sätt för att bättre möta resenärernas behov. Men fri konkurrens på järnvägen gör det inte enklare att synkronisera resor, ta bort solkurvor och löv, fördela tåglägen, få strömförsörjningen att räcka till och möta resenärer även på mindre eller direkt olönsamma sträckor. Jag säger det därför att jag hör många avregleringsivrare som argumenterar utifrån sin egen irritation på SJ. Jag har till och med fått en känsla av att ganska många vill ta tillfället att knäppa SJ på näsan. Det är ett tveksamt nöje som kommer att bli dyrbart. Jag yrkar avslag på förslaget i trafikutskottets betänkande nr 18 och bifall till reservationerna för tids vinnande endast till nr 1 och 2. Jag gör det av många olika skäl. Den här propositionen tar inte sin utgångspunkt i att stomnätet ska nyttjas på ett samhällsekonomiskt riktigt sätt, utan säger tydligt och klart att den som betalar bäst får trafikera stomnätet. Det är så kallad auktionering, ett förfarande som för övrigt SJ:s ledning, utredaren och vd avrådde från under sitt besök på trafikutskottets möte . Då ställde utskottsledamöterna nyfiket frågan: Vad har ni för alternativ då? Har ni något bättre sätt att fördela tåglägena vid bristande kapacitet? Ingen av dem hade något svar. Det enda en av dem sade var: Det är ju rena 10 000-kronorsfrågan ni ställer! Det var ett ganska märkligt svar på en fråga som sägs vara utredd och där regeringen föreslår rätt genomgripande förändringar. Jag undrar vilken regeringens seriösa analys är av hur man ska fördela tåglägena när det är bristande kapacitet.