prot · GW09129 · 2009-06-10 00:00:00 — kan vi kosta på oss att säga: Ja, de har följt rutinerna, men det finns faktiskt anledning att se över om det inte går att skaffa sig bättre rutiner rent generellt. är det 42 granskningsanmälningar. Av dem har vi bordlagt tre. Kanske har vi bordlagt den som är mest politiskt spännande och intressant, nämligen den som handlar om . är det ganska tydligt att det är få konstitutionellt spännande ärenden. Däremot finns det en hel del ärenden som är politiskt spännande och som är centrala i den politiska debatten. Därav följer kanske att det blir lite politiska reservationer från oppositionen. Det handlar snarare om politiska markeringar än om att man bidrar till att lösa konstitutionella knutar. Låt oss titta på de tre ärenden som vi är överens om. Ordföranden har beskrivit dem. Det handlar om en uppförandekod för vapenexport, brister när det gäller beredningen av propositionen om statligt tandvårdsstöd och en jävsituation på . Av dem tycker jag att den som handlar om jävsituationen på kanske är en av de mest spännande granskningarna vi har . Där får vi försöka fundera över var gränsen för jäv går och hur man ska undvika att hamna på ett för kort respektavstånd. Här tycker jag också att det är roligt att se att det vi i säger faktiskt tas på allvar av regeringen och att man gör förändringar. Dessutom gör man förändringar som vi kan använda för att peka på att detta är ett bra sätt att se till att så fort det uppstår en antydan till jäv eller en diskussion om jäv finns det möjligheter att lotta över det ärendet till ett annat statsråd eller en annan statssekreterare. Jag lämnar de tio ärenden som vi ska diskutera utanför min inledning. Det finns gott om vänner i alliansen som sitter taggade för att ge sig in i dessa tio ärenden och diskutera. Jag tror att de på ett väldigt tydligt sätt kommer att kunna visa att det som skiljer oss åt i de här tio ärendena inte är konstitutionella frågor utan politiska frågor. Någonting som är nytt är att vi har ringat in ett antal KU-anmälningar som inte är tillräckligt bra. hade de kanske gjort sig bättre som interpellationer eller som skriftliga frågor. hade de kanske mått bra av att den som skrev dem hade låtit någon annan titta på dem för att verkligen kontrollera att man träffar rätt mål, att det verkligen är någonting som ska ägna tid åt. Det är med andra ord ibland rena misstag som gör att vi får en KU-anmälan snarare än att det finns någonting i själva KU-anmälan. Det gäller till exempel de två KU-anmälningar som har att göra med signalspaning. Det gäller försäljning av JAS 39 Gripen-plan till och hanteringen av frågan om ett heltäckande internationellt förbud rörande klustervapen. Jag tror att det är viktigt att vi den här gången över alla blockgränser har markerat att man måste träffa i närheten av tavlan för att KU ska kunna använda anmälan för att göra en ordentlig granskning. Med det är jag färdig med min inledning och återkommer senare i debatten. 69 () replik: Som jag sade i min inledning är det naturligtvis av allra största vikt att fullföljer den uppgift som är oss ålagd enligt regeringsformen. Det handlar om legitimitet för utskottets arbete. Det handlar också om att kontrollen gentemot regeringen fungerar på det sätt som är avsett. Det handlar om granskning, om att man upplever sig bli sedd och om att man vet att vi följer arbetet. Det handlar också om att man vet att om man inte gör på det sätt som man är ålagd i enlighet med våra grundlagar har möjlighet följa upp, granska och komma med kritik. Per avfärdar våra reservationer med att de är politiska reservationer. Jag tycker att det är ett mycket märkligt uttalande från utskottets vice ordförande. Vi har motiverat våra ställningstaganden. Om man tittar på de utredningar som finns i de ärendena kan vi också konstatera att det finns en god grund för våra ställningstaganden. Jag gjorde ett antal påståenden som jag inte har fått något bemötande på. Har jag fel, Per , i mitt påstående att det enbart är fyra ärenden under de här tre åren där ni har uttalat kritik mot den här regeringen och att ni bara gör det när regeringen själv har sagt man har gjort fel? Är det fel? Hur kan det komma sig att som socialdemokratisk minister har ansvar för myndighetens arbete men inte , enligt 1 kap. 6 § regeringsformen? Har inte ett statsråd yttersta ansvaret för sina myndigheter och den verksamhet som där bedrivs? Varför är måttstockarna olika, Per ? 70 PER () replik: Jag skulle vilja säga att under det här året har vi väldigt tydligt fått klart för oss att KU har en central roll. Vi hade ett seminarium som var en del av vårt 200-årsfirande och som verkligen visade att tjänstemännen i i princip skulle vilja att statsråden hade en liten tavla på väggen där det står: ser dig. Det visade också att den kritik vi kommer med väldigt fort omsätts i nya rutiner och ny praxis. Det var precis det jag ett sade var det viktiga, nämligen att vi blir den gode revisorn som pekar på var det finns brister, att de bristerna sedan rättas till och att man ändrar rutiner så att risken för likartade brister blir så liten som möjligt. Det är precis så jag vill att KU:s arbete ska fungera. När det gäller tårtkalaset hos är det en ny liknelse för mig. Jag kan inte påminna mig om att vi haft den uppe och diskuterat den under alla de sammanträden som vi har haft. Det vi däremot har diskuterat är och hur han skötte, eller lät bli att sköta, . Det vill säga att det år var rutiner som var så dåliga att de som studerade inte fick sina studiemedel . Vi sade att till slut kommer ett genombrott då det har gått så många månader att begreppet om att vi har en myndighet under eget ansvar inte längre gäller och det då ändå till slut ankommer på ministern att gå in och se till att detta fungerar. 71 () replik: Frågan är ju: Har inte ni som sitter i och representerar de borgerliga majoritetspartierna ett ansvar, Per , för att upprätthålla legitimiteten i utskottets arbete? Det är ju det som själva frågan rör som inte bara jag ställer. Jag har citerat till och med den borgerliga ledarsidan i , och det finns andra som också reagerar för att ni inte reagerar, för att ni inte tar ert ansvar, för att detta undergräver den roll som har. Du hänvisar till ett seminarium och tjänstemän från som uttalade sig. Låt mig då säga att de som uttalade sig var representanter för dem som hade varit verksamma inom vid tidigare tillfällen. Det är inte det här utskottets uttalanden som ligger till grund för hur man har tolkat KU:s uttalanden, utan det är vad som har hänt tidigare. Och det är ju det som är skillnaden mellan nu och då, nämligen att då fanns det möjligheter och gjordes också tydliga uttalanden från hela utskottet, inklusive de socialdemokratiska ledamöterna när det fanns en grund för att kritisera regeringen. Ni gör ju inte det, utom när regeringen själv talar om att man har gjort fel! Så är det ju. Gå in och granska! Det är upp till var och en att gå in och läsa detta. Det står tydligt och klart, och det har också sagts av Per själv, senast i samband med presskonferensen och lite indirekt nu också, att man är den gode revisorn. När regeringen säger att man nog gjorde fel säger : Men vad bra, då kan vi kanske kritisera. Det är så det går till! Jag tycker att det är ynkligt, och jag tycker framför allt att det är ryggradslöst av er som borgerliga riksdagsledamöter. 72 PER () replik: Ynkligt och ryggradslöst. Det här var, tyckte jag, den lättaste av de tre granskningarna som vi har haft. Det har funnits ganska kluriga ärenden i de andra två. I den här omgången var det ganska enkelt. Jag trodde faktiskt att vi skulle kunna ha en debatt som handlade om själva ärendena och inte det sedvanliga om vi är för snälla eller om ni är för elaka. Ynkligt, ryggradslöst och så vidare jag vet inte riktigt, fru talman, om den typen av uttryck bidrar till att ge KU något bättre renommé. 73 (): Är en politisk pajkastningsarena? Är onödigt i svensk kontrollmakt? Är enbart en papperstiger utan någon betydelse? Det är många frågor som man faktiskt hör ute i samhället och som man också kan läsa på en del tidningars ledarsidor. Det är också frågor som direkt pekar på de berörda riksdagsledamöter som sitter i själva utskottet. Det är vi som både har till ansvar att granska, till ansvar att förnya våra arbetsformer och till ansvar att upprätthålla anseende. Det är bara vi, och det ställer då krav på oss alla här i . Det ställer också krav på de riksdagsledamöter som lämnar in KU-anmälningar. I vilket syfte lämnas KU-anmälningarna in? Är det för att det är ett konstitutionellt feltramp av en minister eller är det för att anmälaren ska få ett garanterat TT-meddelande och därmed mediesnurr? Det är vi här i som bestämmer vilken betydelse och vilken bild vi vill sätta av det svenska, parlamentariska . Låt oss också ha med det såväl i denna debatt som framöver. vårgranskning tillhör den mest kända uppgiften för utskottet. Det är också den medialt mest intressanta. Som en del av kontrollmakten är uppgift just att kontrollera regeringen, att kontrollera så att statsråd och beredning av ärenden följer de regelverk och den praxis som finns. Vi gör det inte för att piska. Vi gör det inte för att peka finger. Vi gör det inte heller för att partipolitiskt dra dem i smutsen. Vi granskar för att värna våra gemensamma grundlagar, för att kontrollera regeringen och för att säkra de folkvaldas insyn. Vi gör det helt enkelt för att upprätthålla en god konstitutionell ordning mellan riksdag och regering men naturligtvis också specifikt i statsrådens tjänsteutövning och hur de handlägger ärenden. Vi ska också komma ihåg att KU inte är någon domstol. KU är satt att granska statsrådens tjänsteutövning från en konstitutionell utgångspunkt. Vi ska bidra till en konstitutionell utveckling som förhoppningsvis ska leda till effektivitet och kvalitet och undvikande av maktmissbruk. Vår roll är att granska makten. KU har i debatten, både nu och tidigare, blivit kritiserat just för partipolitisering. Även där har vi, från både opposition och majoritet, anledning till självkritik. Vi måste helt enkelt bli duktigare på att kritisera när det ska vara kritik och inte kritisera när det saknas kritikgrund. I detta granskningsbetänkande finns det prov på reservationer som är tveksamma för ett seriöst konstitutionsutskott. Vi kommer nog aldrig att få se ett helt enigt KU, och det kanske inte heller ska och bör vara målet. Det har alltid förekommit reservationer och det känns naturligt att det också gör det framöver. Det är av vikt att KU:s ställningstaganden är tydliga, stringenta och vägledande . Då är förmodligen en vass majoritetstext eller en vass reservationstext betydligt mer vägledande än en urvattnad och mjäkig samskrivning. För precis som inom domstolsväsendet finns det möjlighet till skiljaktiga meningar och möjlighet för annan tolkning av vissa lagrum. Det finns en naturlig spänning mellan opposition och majoritet i , av den självklara anledningen att vi är politiker, folkvalda, representerar olika partier och har olika ideologiska uppfattningar. Det är bra, tycker jag. Det bidrar till en utvecklad granskning. Den dialog som sker i utskottet och där det handlar om att ge och ha synpunkter och om att tänka efter och reflektera bidrar också till att stärka KU:s betänkande och höja kvaliteten i det. Både majoriteten och oppositionen ges därmed tillfälle att reflektera över de skrivningar som vi slutligen gör. Det är viktigt att det är tydligt att roll inte är att pröva om politiken är den rätta eller om det har blivit rätt resultat utan att pröva om agerandet har förberetts och utförts på ett konstitutionellt riktigt sätt. Det måste vi alltid ha med oss. KU har en viktig uppgift. Uppgiften är inte den partipolitiska granskningen utan den parlamentariska granskningen, att se till att vi utgår från den uppgift vi har av kammaren att granska makten och bidra till just det jag har pratat om, den konstitutionella utvecklingen. har KU haft en granskningsgrupp som analyserat och diskuterat den praxis som KU bör och ska använda sig av, hur vi ska få in mer fylliga och relevanta KU-anmälningar, hur vi ska befästa vår roll som viktigt kontrollinstrument, hur vi ska genomföra vår granskning på bästa sätt. Arbetet har resulterat i en omfattande rapport som är mycket läsvärd även för dem utanför KU. Bland annat kan man se avtryck från denna rapport i detta granskningsbetänkande, och jag hoppas att vi kommer att se mer av vårt arbete i kommande granskningar också. Med anledning av flera anmälningar har vi bara en kortare utredning eller ett mycket kort konstaterande: Inget uttalande från utskottet. Detta gör vi för att kunna fokusera på de anmälningar som kan behöva mer tid och mer utredning. De anmälningar som är konstitutionellt relevanta och intressanta måste vi ha en sportslig chans att hinna analysera och granska. Vi kan också se att vi håller oss till mer strikta, konstitutionella slutsatser i ställningstagandena av den anledningen att det finns skäl att höja KU:s anseende i att vara ett granskande utskott. Det är viktigt att sakpolitiskt käbbel hålls borta från KU:s ställningstaganden. Det är viktigt att vi är objektiva, stringenta och relevanta. En annan viktig sak som jag tog upp inledningsvis är hur vi riksdagsledamöter använder KU. Det finns några riktigt bra KU-anmälningar, och det finns också några anmälningar som är riktigt usla. En del av de anmälningar som har lämnats till KU kan enkelt avfärdas med att de inte har någon konstitutionell grund. Jag tror att det är viktigt att ledamöterna i kammaren funderar över på vilket sätt vi använder anmälningsinstrumentet när det gäller KU. Det är inte som en interpellation. Vi är ingen uppläxare av ordningen i kammaren. Vi granskar inte egna utskott. Samtliga riksdagsledamöter bör också fundera över på vilket sätt det bidrar till att stärka såväl kammarens som KU:s roll. Är nyhetsinslaget i tv eller TT-telegrammet värt det undergrävande av KU:s auktoritet som detta kan innebära? Jag tycker inte det. Som ni hört i tidigare anföranden riktar vi enig kritik i tre granskningsärenden, men vi är ense om så oerhört många fler. I de allra flesta granskningsärenden är vi helt eniga inga särskilda yttranden eller reservationer utan helt eniga. Det handlar bland annat om att regeringen skött sig vad gäller frågan om förbud rörande klustervapen, beredningen vid delningen av FRA-propositionen, om att det är talmannen som sköter ordningen vid interpellationsdebatter, om fiskeförhandlingar, om Sida, om och så vidare. Vi har väldigt många eniga ställningstaganden som inte föranleder någon kritik och där utskottet är helt samstämmigt. Den kommande debatten handlar enbart om ärenden där man har reservationer, vilket kan ge en lite skev bild av KU:s granskningsbetänkande. På det stora hela tycker jag att det är ett riktigt bra granskningsbetänkande men som också lämnar utrymme till mer stringens, mer samsyn och mer konstitutionellt hållna ställningstaganden . På efterfrågades att majoriteten i KU bör finna mer samskrivningar med oppositionspartierna. Det har också utskottets ordförande lyft fram i sitt anförande. Vi hade gärna gjort det, om det inneburit att man inte går för många steg åt fel håll. För mig är det otänkbart att tumma på den juridiska och konstitutionella hållningen enbart för att komma överens. Tydliga exempel på reservationer från Socialdemokraterna finns där vi verkligen hade gått ifrån principen om konstitutionell tydlighet. Lästips finns under granskningen av Svensk kassaservice, av förflyttningen av generaldirektören på Arbetsförmedlingen och under de två ärenden som rör utnämningspolitiken där man uttryckligen skriver: Något fel i formellt eller juridiskt hänseende har visserligen inte skett i dessa utnämningsärenden. Jag kan inte nog understryka att det är just detta som KU är satt att granska, hur torftigt och ibland trist det kan låta. Jag yrkar på godkännande av utskottets anmälan. 74 i (fp): har enligt grundlagen en viktig roll som består i att granska regeringens arbete. Det görs av som i vår firar . KU skapades i den nya regeringsform som blev till som ett resultat av hastiga delning i två delar då vi förlorade den östra rikshalvan, nuvarande , till . Enväldet och kungens absoluta makt upphörde . första utskott, KU, fick rollen att granska den regering som kungen utsåg. Det skulle dröja ytterligare innan vi fick full demokrati i med allmän rösträtt, medborgarnas representanter i fick makten att utse regeringen och kungen blev ett ceremoniellt statsöverhuvud. KU har alltså fina anor och traditioner att falla tillbaka på och upprätthålla. Dess roll har utvecklats. I årets betänkande har varit enigt om att statsråden förtjänar viss kritik i ett antal ärenden. Där är vi eniga, och därmed får KU:s uttalande större tyngd. Jag har som ny i uppfattat att det är ovanligt många reservationer från oppositionens sida jämfört . Enligt min mening har reservationerna snarare sakpolitisk grund än konstitutionell grund. Men det får vi anledning att återkomma till i de olika debatterna, där kommer att företrädas av , och mig själv. Jag vill så här i inledningen säga några ord om en grupp av ärenden som har väckt mitt största intresse, nämligen ärendena som handlar om regeringens utnämningsmakt när det gäller statliga generaldirektörer och myndighetschefer. Jag ställde själv i början av förra mandatperioden en interpellation till dåvarande utrikesminister med anledning av att de ambassadörer som hade partipolitisk bakgrund hade mest socialdemokratisk sådan. Det är ingen tvekan om att folkligt missnöje med frågetecknen kring huruvida det verkligen var grundlagens krav på förtjänst och skicklighet som styrde utnämningspolitiken var en del av skälet till alliansens framgång i valet . Tre viktiga faktorer brukar man, fru talman, hänvisa till när man ska jämföra olika länders utnämningssystem: för det första hur stor kretsen är som är inblandad i utnämningen, för det andra hur stor öppenheten är i utnämningspolitiken och för det tredje om det krävs några formella meriter för att få en tjänst. I princip alla länder i uppfyllde något av de här kriterierna på ett tillfredsställande sätt före valet , men inte . Det internationella institutet , som jobbar mot korruption i hela världen, varnade till och med för att den svenska slutenheten kunde utnyttjas för att främja särintressen. Vi har i vårens utfrågning av statsministern och andra statsråd fått veta att numera uppfyller samtliga dessa tre kriterier på olika sätt. Kretsen som är inblandad i processen är inte längre koncentrerad till statsministern, utan det är en decentraliserad process där samtliga statsråd är involverade. Öppenheten har skapats eftersom det numera mer är regel än undantag att annonsera ut att en tjänst är ledig i staten. Och finns offentliga kravspecifikationer som är öppna och förståeliga för alla som önskar att söka. Det går att se om den som får posten har utnämnts för sin förtjänst och skicklighet. berättade i en av utfrågningarna att hon träffat nyutnämnda generaldirektörer som sagt: Aldrig trodde jag att jag skulle kunna komma i fråga för den här tjänsten. Den här viktiga reformen har gett alla medborgare samma livschanser. Dessa positioner är inte längre för en liten utvald skara. Det finns andra positiva effekter av reformen jämfört med den förra regeringens tid. Då var av generaldirektörerna kvinnor, och är av generaldirektörerna kvinnor. Andelen myndighetschefer med utländsk bakgrund har ökat från . Med dessa ord, fru talman, vill jag bara konstatera att denna reform har varit en väldigt viktig demokratiserande reform av den svenska staten. 75 (): KU:s granskning ska vara inriktad på rättskontroll och administrativ praxis. Granskningen ska i första hand vara inriktad på att kontrollera om statsråden i sin tjänsteutövning och vid sin handläggning av regeringsärendena har följt gällande regler och vedertagen praxis. Vid underlåtenhet att handla prövas frågan om skyldighet att handla förelåg enligt regler och praxis. De bakgrundsregler som i första hand åsyftas när det gäller granskningen är procedur- och kompetensreglerna i regeringsformen och riksdagsordningen, det vill säga reglerna om lagrådsremiss, normgivningskompetens och propositionsavlämnande. Men det kan också vara fråga om materiella lagbestämmelser som regeringen tillämpar vid beslut i förvaltningsärenden, till exempel bestämmelser i utlänningslagen, och sekretesslagen. Utskottet har dock iakttagit stor försiktighet med att uttala sig på ett sådant sätt att det blir fråga om en överprövning i sak av ett enskilt ärende. Normalt sett lägger sig KU inte i den materiella bedömning som regeringen har gjort. Det är givetvis verklighetsfrämmande att bortse från att är ett politiskt organ, sammansatt av valda ledamöter med ett politiskt uppdrag. Utskottets ledamöter har politiska motiv för sitt handlande i . Detta måste man räkna med även i fråga om granskningen. Att de ledamöter som tillhör ett regerande parti under granskningens gång kan sträva efter att tillföra ärendet uppgifter som talar till förmån för det statsråd som granskas är fullt legitimt. Partilojaliteten behöver inte vara något problem förrän vid bedömningen. Enligt regeringsformen ankommer granskningen på utskottet. Det finns därför grund för att hävda att granskningen utförs av utskottets ledamöter och att deras roll som företrädare för sina partier i detta sammanhang inte utan vidare sammanfaller med vad en sådan roll i övrigt kan innebära. Det är inte förvånande om det även vid en konstitutionell granskning från rättsliga utgångspunkter görs skilda bedömningar. Sådant sker ju även vid våra domstolar. Inte heller är det förvånande om sådana skiljaktigheter visar sig utfalla efter partilinjerna. Ju mindre entydigt ett rättsligt beslutsunderlag är, desto större blir utrymmet för den beslutandes eget omdöme. Det som jag här har sagt återfinns i den rapport som en speciell reflexionsgrupp arbetat med. Därav det något formella språket. Jag har tillhört denna grupp i tre mandatperioder. Det har varit lång dags färd mot publicering. Men det är bra att vi nu äntligen kommit till skott och kan publicera detta arbete omkring hur granskningen bedrivs och ska bedrivas. Denna produkt blir en nyttig uppslagsbok för journalister och samhällsvetare. Dessa har ju ibland för att inte säga ofta en missuppfattning om vad KU sysslar med. har jag sett ett antal artiklar en del av dem har refererats här som visar att den här skriften verkligen behövs. Dessutom tror jag att det kan vara av viss betydelse för egna ledamöter så att vi slipper se anmälningar till KU som ligger utanför vårt kompetensområde. Fast jag förutsätter, fru talman, att man tar till sig det som skrivits. Dessutom blir det, fru talman, en bra introduktion till kommande KU-ledamöter. När jag blev ledamot av KU 1991 fick jag ingen som helst introduktion till granskningsarbetet. I stället fick man lära sig av egna och andras misstag under vägens gång. Vi har hört ordförande framföra sin litania för tredje året i följd. Det är intressant, för jag kan notera att metaforerna ökar i antal. Hon talar om svaghetstecken, överslätande hållning, dörrmatta, intellektuell ohederlighet, ynklighet och ryggradslöshet. Det fanns kanske ytterligare, men det här var dem jag noterade. Jag har suttit i utskottet och representerat ett regeringsparti och representerat opposition . Bilden att det skulle vara på detta sätt stämmer inte. En slutsats som jag har funderat på är att det plötsligt har blivit så att allianspartierna är strikt partipolitiska medan den rödgröna oppositionen försöker framställa sig som opolitiska och icke-partipolitiska i detta sammanhang. Att de skulle vara härförare av objektivitetsprincipen, fru talman, tycker jag verkar något patetiskt. Till slut vill jag, fru talman, i detta sammanhang passa på att tacka vårt kansli för ett utmärkt arbete under årets granskningsarbete. 76 ():