prot · GW0969 · 2009-02-12 00:00:00 — Eftersom Finn till professionen är läkare har han naturligtvis insikt i hur saker och ting fungerar inom det här området. Därför undrar jag om han inte ser någon som helst problematik i att den som har fått ansvaret att sköta hälso- och sjukvården fråntas möjligheten att organisera den inom hela sitt område. Det är också så att vi har en läkarbrist i , och det gör att varje ansvarstagande landstingspolitiker naturligtvis ser till att ta vara på de resurser som finns. Men den möjligheten får man inte med det sätt som förmodligen kommer att beslutas , utan man tvingas in i en föråldrad organisation. Man skulle mycket hellre vilja ha avtal med läkarna och sjukgymnasterna som gör att man kan använda dem när man organiserar en helhet för att kunna erbjuda länsinvånarna den bästa vården. Min fundering är om Finn inte ser den problematik som det innebär att man inte har fullt grepp över all verksamhet inom sitt landsting. 20 FINN () replik: Ja, det är riktigt, , att det nya tränar sig inför förstamajretoriken. Tack för den komplimangen! När det gäller sakfrågan har jag verkligen funderat mycket på det här. Om min yrkesroll som läkare kommer in har jag hela mitt liv varit offentliganställd, trivts väldigt bra med det och kunnat utveckla mig som offentliganställd. Det beror till stor del på att jag har jobbat med akademisk medicin där det är väldigt viktigt att man också har ett starkt stöd av offentligdriven vård. Däremot kan jag säga till , i fråga om de patienter som jag har inom den offentliga vården, att när jag behöver ha tillgänglighet till lättare typ av vård, alltså lätt till medelsvår vård, har mina egna kolleger inom det offentliga systemet väldigt trångt om tider. De har ungefär samma agenda som jag med mycket möten. Jag får ofta remittera de här patienterna till just alternativa utförare i . Jag värnar dem just för min egen patientkader. Och där ser jag kopplingen. Då kan man ställa sig frågan när vi tar upp det här med läkarbrist och det gäller att skaffa incitament: Har någon ett intresse av att vilja etablera sig? Jag har gjort en avstämning där det visade sig att hälften av läkarkåren skulle vilja prova på vingarna att jobba efter eget huvud. Den andra halvan är, som jag själv, offentliganställda lönearbetare. Men är det ofta som får den möjligheten ute i landet. Det är klart att det drar ned intresset om man inte vill vara offentliganställd och inte får någon annan möjlighet. Jag tror att rekryteringsproblemet ligger ganska mycket i om det går att skapa fler alternativ där man kan bedriva sitt legitimerade yrke, antingen som offentliganställd eller som privat. Med ett beslut i form av reservationstexten här skulle man undandra ytterligare sådana möjligheter. Det är rätt roligt att se det här. Det har försvunnit 1 000 läkare, och det är ungefär den brist vi har det saknas 1 500 allmänläkare i öppenvård. Om man hade behållit möjligheterna till etablering, av den typ som vi vill värna om, om de hade känt sig stimulerade att jobba kvar, kanske man inte hade haft den bristsituationen. har de hellre gått i pension och lämnat över den här verksamheten till , och den har då minskat i effektivitet. 21 () replik: Jag kan väl konstatera att Finn duckar lite grann för min fråga. Ser Finn ingen problematik i att inte har möjlighet att organisera all hälso- och sjukvård inom sitt område i och med det beslut som vi kommer att fatta ? Vi är helt överens om att de läkare som finns är en resurs som vi inte kan avvara. Jag kommer själv från ett län där vi står beredda att via skapa en ny läkarutbildning som skulle kunna göra att den brist som finns blir mindre. Då vore vi inte beroende av att länder runt omkring oss utbildar läkare som vi sedan tar hit till . värnar man en grupp med argument som kontinuitet. Jag är rätt övertygad om att de allra flesta som går till en läkare skapar en relation till just den läkaren. Det är det som är det viktiga, att man känner en trygghet med en person. Det är inte att man absolut måste gå till samma lokal även när den läkare som man har gått hos slutar. Jag tror personligen att det är så, och jag fungerar själv så när det gäller både läkare och tandläkare det känns skönt att komma tillbaka till samma. När det gäller kompetensutveckling finns det en skyldighet för all offentligt finansierad verksamhet att se till att den verksamhet man har är så bra som möjligt. Det finns ju regler som säger att det är så. Jag tycker inte heller att det skulle vara något skäl för att genomföra det här. Det vore också intressant att få en kommentar om det här med skatterna, som jag pratade lite med om. 22 FINN () replik: Varför förstår vi inte varandra? Ja, vi får gå tillbaka till ideologin. må ha just den övertron att landstingspolitiker, administrativa människor, kan rita hur många kartor som helst och att det ska göras revisioner som lever upp till hur man förvaltar skattebetalarnas pengar. Men den miss man gör är att när man inte vill se entreprenörerna driva det efter eget huvud, när man bjuder in dem med armbågen, minskar deras möjlighet att göra arbetet så bra som det kan bli. Det är den ideologiska skillnaden. Ni tror inte på entreprenörernas förmåga. Ni litar inte på dem. Ni litar mycket mer på er egen makt. Ni vill överdriva tron på att rita stora kartor och system där man ska stoppa in människor, och plötsligt säger man: Oj! Det var ingen som sökte! Det fattas 1 500 läkare! Man borde i stället fundera på hur vi ska få dem att känna sig stimulerade att jobba i genomsnitt. Det gör man i den här yrkeskåren till och med när man är . Genomsnittet ligger , och många är överåriga. De arbetar för att de tycker att det är roligt, det som de har byggt upp. De försöker naturligtvis anpassa sig till regelverket. Om man vänder på detta och säger att regelverket ska bestämma att de är intresserade är man fel ute. Jag anser att det är just så en socialist tänker: Vi vet bättre än individerna. Att inte knyta ihop det viktiga, unika vårdmötet mellan en individ och en patient, att inte understödja att vårdarbetet blir så bra som möjligt och dra tillbaka sin egen roll med sin egen, närmast fobiska, rädsla för att dessa människor inte klarar av att sköta sitt ansvarsfulla vuxenuppdrag sinsemellan är att underskatta individer, . Det gör Socialdemokraterna tyvärr ständigt och jämt. Det blir inte bättre när ni stöder er på . 23 (): kan vi pricka av ytterligare ett vallöfte från . Vi inför ersättningsetablering för vissa privata vårdgivare. Det har varit en krokig väg fram till den här dagen. Det har varit flera skär som vi har tvingats kryssa mellan, men är vi här. Vi lovade före valet att vi skulle införa ersättningsetablering. genomför vi detta. Under den borgerliga regeringen 19911994 infördes friare etablering med nationell taxa för privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster. Tanken var att bana väg för mångfald, förnyelse och nytänkande, i en sjukvård som var i starkt behov av förnyelse, förändring och nytänkande. Därefter, under de socialdemokratiska regeringsåren, har det här systemet och de här tankarna utsatts för ständiga attacker och ständiga nålstick. Jag vill säga till alla de privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster som eventuellt följer den här debatten: blåser nya vindar. Signalen från den nya regeringen är: Ert arbete uppskattas. Ert arbete är välkommet. Vad är då innehållet i den proposition som vi debatterar och det betänkande som socialutskottet har levererat? Först innebär det en rätt för privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster att sälja sin praktik. Man har rätt att få ett samverkansavtal med , och det ska vara samma villkor som gällde före överlåtelsen. Det gäller inte för nya läkare som ingår i vårdvalsmodeller. Det innebär också att landstingen ska ha möjlighet att få insyn i hur vården och behandlingen bedrivs av både medicinska och ekonomiska skäl för att kunna göra en rimlig uppföljning. Det är naturligtvis rimligt att de som betalar vården också har möjlighet att få insyn i hur verksamheten bedrivs. Jag vill gärna säga, eftersom det har varit en diskussion och debatt om just den här frågan, att vi i utskottet är särskilt noga med att påpeka några saker på denna punkt. För det första ska personal som ska genomföra den här insynen och uppföljningen självfallet omfattas av sjukvårdssekretessen. För det andra poängterar vi mycket tydligt i utskottets betänkande att personal inte ska ha tillgång till patientjournaler regelbundet, utan endast om det finns misstanke om oegentligheter. För det tredje poängterar vi att den här verksamheten självfallet, precis som all annan verksamhet i , står under tillsyn. Vi gör detta för att vi vill slå vakt om kontinuiteten för patienterna, för att vi vill stå upp för mångfald inom vården och för valfrihet för patienterna. Hur ser då det politiska alternativet ut? Vi är ju inte eniga om detta, utan det finns också en reservation i utskottet. Hur ser Socialdemokraterna, på detta? Det är spännande att följa den debatt och den utveckling som finns på det här området. Alla dessa oppositionspartier säger ständigt att det är viktigt att politiken på det här området förnyas. Alla tre partier har efter det senaste valet lärt sig läxan att de måste förnya sin politik när det gäller vård och omsorg. Men min fråga är: Vart tog den här förnyelsen vägen? ska vi här i kammaren debattera frågan om vårdval i primärvården. Det handlar om att enskilda människor ska få bestämma mer över vilken läkare, mottagning och vårdgivare de vill gå till. debatterar vi ersättningsetableringar för privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster. Det är inte bara jag som ställer den här frågan. På båda dessa punkter är ju Socialdemokraterna, kraftfullt emot alla tankar på förnyelse, förändring och utveckling av den svenska sjukvården. Man är kvar i precis samma hjulspår som före valet . Vart tog förnyelsen vägen? Det är inte bara jag som ställer den frågan. Ledande socialdemokrater i har inför det vårdtoppmöte som Socialdemokraterna hade också ställt sig den frågan: Vart tog förnyelsen inom socialdemokratin och de övriga oppositionspartierna vägen? Är det inte dags att kliva upp ur de gamla ideologiska skyttegravarna och arbeta för förnyelse av den svenska sjukvården i stället för att vara kvar i gamla invanda hjulspår? Min bedömning är att beteendet och resonemangen hos Socialdemokraterna, i den här frågan i mycket präglas av ideologisk dogmatism. Varför är det så viktigt att attackera just de här läkarna och sjukgymnasterna? Vi pratar, som Finn sade, om drygt 1 000 läkare och kanske 1 500 sjukgymnaster. Vad är det som är så farligt med den verksamhet de bedriver att hela det ideologiska och retoriska maskineriet ska dras i gång? Varför ses dessa människor som ett sådant fruktansvärt hot? Det handlar om 1 000 läkare. Vi har sammanlagt ungefär 30 000 läkare i . Det är en bråkdel av den svenska läkarkåren och sjukgymnasterna vi talar om. Ser vi till de pengar som betalas ut till dessa läkare och sjukgymnaster från den offentliga vården är det också en bråkdel. Vari ligger det stora hotet? Varför attackerar ni dessa läkare och sjukgymnaster, som bidrar till att korta vårdköerna, i stället för att attackera vårdköerna? Varför attackerar ni inte vårdköerna, och då särskilt i de landsting där ni själva styr? Det är ju dessutom just dessa landsting som har de längsta vårdköerna. Attackera inte läkarna, attackera vårdköerna! I den här debatten är det intressant att ta del av oppositionspartiernas perspektiv. Jag har lyssnat på alla oppositionspartiernas företrädare. Det har handlat väldigt mycket om landstingspolitikernas planeringsperspektiv. Vart tog engagemanget för patienterna vägen? Det är väl ändå för patienterna som sjukvården finns, eller hur? Mitt synsätt är att landstingen och sjukvården ska finnas till för patienterna, inte tvärtom. Svensk sjukvård håller mycket hög klass, men den behöver förnyelse, förändring och utveckling. Därför yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga motioner och reservationer. 24 (): Jag känner mig oerhört glad över att vi ska fatta beslutet som gör det möjligt att överlåta en privatpraktik till någon annan. Det var ett av alliansens vallöften att vi skulle göra det. Sedan tog det lite på grund av EU, som en av mina kolleger i alliansen sade, och att vi var tvungna att reda ut detta. Men är vi klara för ett beslut. Det beslutet är också en signal om att vi menar allvar med att framtidens sjukvård måste präglas av mångfald. Vi kan inte tro att allting ska vara likadant som det var . Utvecklingen går framåt. Det är likadant inom sjukvården som på andra områden. Om vi inte utvecklas blir det en utvecklingsstörning. Det är ingen som gynnas av det. Det är också allt fler grupper inom sjukvården läkarna, sjuksköterskorna och även de som tillhör som vill att det ska finnas en mångfald, så att man kan välja vilken arbetsgivare man vill jobba för eller om man ska starta eget. Ska vi få de allra bästa studenterna att söka vårdyrken måste vi också öppna för i vilken form man vill arbeta. Det är verkligen hög tid att göra upp med den förmyndaraktiga inställning som har präglat sjukvårdens syn på patienten. Jag blir nästan upprörd när oppositionen talar så mycket om rättigheter. Det är ju patienten, vi medborgare, som har rättigheter! Det finns ingen anledning att inte använda den subsidiaritetsprincip som vi vill ha i samhället. Vad innebär då detta svåra ord? Jo, det innebär att besluten ska fattas så nära medborgarna som möjligt när det är effektivt. Vi vill gå längre än till landstingen när det gäller var besluten ska fattas. Det är den enskilda patienten som ska få fatta beslut. Sedan låter det ungefär som om alla som inte är anställda av landstingen ägnar sig åt lyxkonsumtion. Jag tycker mycket om doktorer, men det är klart att man kan ha roligare än att söka doktor om man inte har behov av det. Så kul är det faktiskt inte att gå till doktorn. Alla som arbetar med vård och omsorg har en professionell inställning, och människor söker sig dit när de behöver det, för att de har blivit sjuka. Vad är det som blir dyrare om en patient går till den ena doktorn eller till den andra, till en viss sjukgymnast eller till någon annan? Det är ju trams och skrämselpropaganda och ingenting annat! Det borde vi väl inte ägna oss åt i den här kammaren? Sedan sade att vi skulle göra en konsekvensanalys om en doktor jobbar i den privata verksamheten. Hur ofta har vi konsekvensanalys om vi anställer en distriktsläkare på vårdcentralen eller en infektionsläkare på sjukhuset eller i den öppna vården? Självklart ska vi följa upp all verksamhet, och det ska vi göra utifrån ett medborgarperspektiv, ett perspektiv där patienten känner sig nöjd och kan få vård när man behöver det. Det handlar alltså om tillgängligheten, kvaliteten och det professionella bemötandet. Det är ju detta som uppföljningen ska handla om. På ett sätt är jag glad över att oppositionen tror så mycket på de olika sorternas mångfald att man närmast verkar vara rädd för att landstingen inte ska ha något att göra. Jag är övertygad om att väldigt många människor kommer att fortsätta att få vård i verksamhet. När det gäller en annan form av organisation eller andra huvudmän kan jag konstatera: Om det inte finns några behov om alla människor är friska kommer dessa privatläkare inte att vara kvar, för då har de ju inget att göra. Det där reglerar ju sig självt. Det är därför som jag tror att vad vi behöver säga är att alla behövs, att man behövs i den organisation man vill jobba i. För patienternas del spelar det faktiskt ingen roll vem som betalar lönen. Det är kvalitet, bemötande och tillgänglighet som avgör om man känner sig trygg i vården. Och det ska inte vara långa väntetider, som den svenska sjukvården har präglats av så otroligt fast det verkar inte bekymra oppositionen särskilt mycket. Det är faktiskt så att om patienterna får komma dit när de behöver känner de sig nöjda. Då är det en trygghet även för de medborgare som inte behöver vården men som kanske behöver den . Det handlar alltså om trygghet för hela befolkningen. Med det är jag glad, fru talman, över att få yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och också ge en signal ut till land. Ni behövs, ni som jobbar i en annan organisation än . Och vi ska tillsammans försöka se till att alla människor får god vård på lika villkor över hela landet. 25 () replik: Egentligen ville jag endast korrigera som hade missuppfattat mitt önskemål om regeringens konsekvensanalys. Det handlade nämligen om hela propositionen. Jag har tidigare också kritiserat regeringen för att regeringen lägger fram propositioner utan några konsekvensanalyser. Det handlar alltså inte om den enskilda läkarens möjligheter, utan den konsekvensanalys som jag begär handlar om hela propositionen. Och det gäller då utifrån hälso- och sjukvårdslagens portalparagraf, utifrån prioriteringsordningen, utifrån de tidigare erfarenheterna att en fri etableringsrätt innebar högre kostnader för landstingen och utifrån de tidigare erfarenheterna att tillgängligheten totalt inte förbättrades med privatiseringar. 26 () replik: I ert partiprogram står det ju att det är det offentliga som ska äga de här välfärdstjänsterna. Det är det som är kvar av kommunismen, och då måste man hitta olika skäl som kan låta bra för att bromsa sådan här verksamhet. Men jag delar inte den synen, och patienterna är måna om att få den hjälp de behöver när de behöver den oavsett vem som ger vården. 27 () replik: Det är ju bra att läser vårt partiprogram, fast jag förbehåller mig rätten att tolka partiprogrammet bättre än vad gör. Och vi säger ju att vården och omsorgen i huvudsak ska drivas av offentlig verksamhet. (forts. 4 §) Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då frågestunden skulle börja. 3 § Statsministerns frågestund Jag hälsar statsministern och övriga deltagare välkomna till dagens frågestund. 29 (): Min fråga till statsministern gäller den orättvisa beskattning som regeringen utsätter landets pensionärer för. De äldre människor som har byggt upp landet och som har slitit hela sitt yrkesverksamma liv väljer den moderatledda regeringen att straffbeskatta. En människa som har en pension på betalar i mer i skatt än en löntagare med samma summa i inkomst. Det är djupt orättvist. Min fråga till statsministern är en enkel ja-eller-nej-fråga. Anser statsministern att det är rätt att pension beskattas högre än lön? 30 Statsminister (): Jag anser att det är rätt att förvärvsinkomster beskattas lägre än andra typer av inkomster som kan vara pension men också andra socialförsäkringsinkomster av olika slag. Det är till och med den bärande delen av hur regeringen har valt att genomföra sina inkomstskattesänkningar som är i nivån 70 miljarder. Jag tror att den senaste uppdateringen är att Socialdemokraterna har accepterat 50 miljarder av detta. Det är lätt att kritisera, men det är väl i sanning så att stora delar av detta har accepterats brett här i . Vad är då syftet? Jo, att det ska vara stöd för vår arbetslinje. Det ska löna sig bättre att arbeta. Störst lättnader har de som är och fortsätter arbeta. Det har också varit en grund för att vi långsiktigt ska ha större sysselsättning i och möta den demografiska förskjutning som är inne i, det vill säga det faktum att vi får fler äldre. Fler som jobbar tryggar välfärd och pensioner för dem som inte arbetar. 31 (): En bärande del av vår skattepolitik, kallar statsministern den orättvisa skatteskillnaden mellan löntagare och pensionärer. vidgar ni klyftan ytterligare. Statsministern och jag får en skattesänkning på enligt den nya skattetabell som infördes . En pensionär med medelpension får nöja sig med . Något som gör mig långsiktigt orolig är att vi enligt är på väg in i ett budgetunderskott. Det innebär att vi lånar till dessa hutlösa fortsatta skattesänkningar för dem som har det bäst ställt, medan landets pensionärer får nöja sig med och vidgade klyftor. Jag tror att statsministerns svar intresserar många av de äldre som tittar på diskussionen och hör statsministern säga: Ja, att straffbeskatta pensionärer är en bärande del av vår skattepolitik. 32 Statsminister (): Det är kanske inte så förvånande att regeringschefen försvarar regeringspolitiken. Den syftar till att det ska löna sig bättre att arbeta. Det sade vi före valet och genomförde efter valet. Det som är en större nyhet är att Socialdemokraterna i stor utsträckning har accepterat detta. Därför låter det lite märkligt när det kritiseras på det sätt som framförs här. Eller menar att Socialdemokraterna kommer att gå till val på att ta tillbaka 70 miljarder i inkomstskattesänkningar brett över alla löntagargrupper i ? Det tror jag på först den dag jag hör det. Det är bra om man anpassar sitt sätt att fråga till vad man faktiskt föreslår. Jag försvarar detta av ett mycket tydligt skäl. Det är bra för landets äldre att de som är yngre jobbar. Ju mer de jobbar, desto säkrare kan vi vara på att vi kan bära välfärd, pensionssystem och alla de satsningar vi vill se för äldre. Det är så samhällsekonomin hänger ihop. Eftersom vi har en växande grupp av äldre framöver blir det ännu viktigare att föra en politik som säkerställer att de som är i arbetsför ålder också arbetar. Regeringens ansvar i lågkonjunkturen 33 (): Jag har en fråga till statsministern angående den kris som befinner sig i. Finansministern sade i går på nyheterna att vi har en nationell kris och att det är viktigt att bankerna tar sitt ansvar och att företagen tar sitt ansvar och vågar investera för att lågkonjunkturen inte ska förstärkas ytterligare. Finansministern sade också att det är viktigt att medborgarna i tar sitt ansvar och vågar investera, reparera och bygga om. På ett område gav finansministern och statsministern i går ett besked. Det gäller den sektor som politiken ansvarar för och där regeringen har möjlighet att sätta in åtgärder för att inte förstärka lågkonjunkturen, nämligen kommuner och landsting där varslen ökar dag för dag vilket drabbar välfärden. Där var statsministerns och finansministerns svar: Vi återkommer eventuellt i vårpropositionen. Vad har regeringen för ansvar för att inte förstärka lågkonjunkturen? 34 Statsminister (): Det är en global finanskris som har övergått i en nedgång världen över. Det känner vi av tungt i , men det är faktiskt ännu värre i vår omvärld. Detta måste lösas med koordinerade insatser för att häva finanskrisen och för att koordinera också våra finanspolitiska ambitioner. Större delen av de varsel och det som sker i ökad arbetslöshet sker i tung industri och privat tjänstesektor. Det finns en oro för att det ska följa också bland offentliga tjänster, men det är i mindre tal än om man jämför med det som sker på industrisidan. har vi i budget nära 9 miljarder i förstärkningar till kommuner och landsting. Det är en viktig lättnad för denna sektor med bland annat sänkta arbetsgivaravgifter för dem som är offentliganställda och halverad arbetsgivaravgift för dem under 26. Vi avser att återkomma, men jag vill också påpeka en annan sak. När krisen drabbar alla får alla också anpassa sig till detta. Det gäller såväl i offentliga miljöer som bland privata. Det finns ingen ändlös skattkista att ösa ur. Det finns ingen mirakelkur, inte heller för kommuner och landsting. 35 (): Vi ser redan att varsel har lagts inom kommuner och landsting. Det är inget som eventuellt kommer att ske. På Sahlgrenska i har man varslat 500. Här i är det 900. Enligt ökar de tysta varslen, alltså när man slutar använda sig av timanställda, vikarier och den typen av anställningar. Där försvinner 7 500 i välfärdens kärna, i äldreomsorg, barnomsorg, skola och sjukvård. Dessa varsel läggs trots att de pengar som statsministern hänvisar till redan finns ute i kommunerna och man har kunskap om dem. Statsministern säger att man måste vidta åtgärder i takt med hur krisen utvecklas.