prot · GW09104 · 2009-04-22 00:00:00 — De som hade ordnat regelbundna insamlingar och hjälpt människor i andra länder slutade upp med det av fara för att de skulle bli inblandade i någonting som var olagligt, illegalt. friades den här organisationen, som jag sade tidigare, men det som återstår är naturligtvis fläcken, känslan av att ha blivit terrorstämplad. Så fort man samlar in pengar i den här organisationens namn får man konstiga blickar på sig och blir ifrågasatt, för man har ju varit anklagad för att hjälpa terrorverksamhet. Det här är bara ett exempel; det finns många fler. Och grunden för hela det här systemet bärs upp av de här sanktionslistorna som vi tycker är förlegade. Vi anser att man bör se över hur man kan göra så att detta kan hanteras bättre, för det är naturligtvis så att de individer som är utsatta för de största kränkningarna är de som utsätts för brottet och de som utsätts för terrorism. Men i hanteringen av den här frågan får inte målen helga medlen. Vi får inte i den hårfina balansen mellan att värna den enskildes integritet och rättssäkerhet och att försöka komma åt terrorism och förberedelse till terrorism spela på fel sida av planen, det vill säga kränka människor gång efter annan och även om man själv har varit med och kritiserat tidigare regeringar fortsätta att stå på fel sida. Jag vill återknyta till det jag började med, nämligen justitieminister uppfattning att det är ett väldigt delikat problem att kunna hantera frågorna så att vi kan värna mänskliga rättigheter, integritetsskydd och rättssäkerhet. Men då hjälper det inte med bara ord. Dessutom måste vi se till att vi vet vilka det är som drabbas. I alla de fall som jag gått igenom tidigare, av vilka jag nu har tagit upp ett fåtal, är det individer som har visat sig vara oskyldiga som har lidit. I fallet satt en person häktad . Och i fall efter fall ser vi grova övergrepp. har som demokrati och försvarare av mänskliga rättigheter en stolt historia av att ha värnat mänskliga rättigheter internationellt och varit solidariskt med världens folk. Problemet är att vi nu håller på att balansera på en väldigt tunn och slak lina. Om vi i förlängningen inte tar de rätta stegen för att kunna hantera de här frågorna bättre är jag rädd att vi kommer att få ännu mer kritik, befogad kritik, från bland annat och runt om i världen. Och det gör ont. Naturligtvis gör det ont att få den kritiken. Men vi ska inte vara rädda för kritik. Vi ska försöka se vad det är som står där och inte slå ifrån oss kritiken, som till exempel statsminister brukar göra när han blir kritiserad för att håller på att bli ett samhälle som mer liknar ett främlingsfientligt samhälle än det demokratiska, hyggliga, öppna och gemytliga som vi har känt som. Kritiken är alltså viktig att ta till sig. Det räcker inte att bara konstatera att vi har studier som visar på det som tog upp, just bristerna i sanktionssystemen, som finns med i betänkandet. Dessutom tycker jag att det är lite mer märkligt att för upp de här frågorna och försöker driva dem, men man har ingen som helst självkritik när man misslyckas. Vad gör man då? Man sitter bara still i båten. Det är ännu ett flagrant exempel på att det här systemet inte fungerar. Utrikesminister har tagit upp frågan i olika interpellationsdebatter. Det återges också vad han har sagt. Jag tycker att majoriteten i utskottet borde lyssna mer på . Om man läser vad han har sagt, utöver det som står i betänkandet, kan man se att det faktiskt finns en självkritik. Jag tycker att utskottets majoritet är långt ifrån den självkritik som behövs för att kunna hamna rätt i denna fråga. 94 (): Vi har att debattera ett motionsbetänkande om processrättsliga frågor. De flesta av motionerna berör brottmålsprocessen. Vi kommer in lite grann asylprocessen. Det är många som är involverade i brottmålsprocessen. Det är domare, åklagare, den tilltalade, målsägare, nämndemän med flera. Jag tycker att de motioner som är väckta av oppositionen är bra i vissa delar. De ligger mycket i linje med vad alliansregeringen tycker och ger stöd för alliansregeringens arbete på det här området. Det är tack och lov väldigt få i vårt samhälle som utsätts för att hamna i en process med rättsmyndigheter. Det är väldigt ovant för de flesta. De kan till och med uppleva det som ett trauma. Därför är det viktigt med ett bemötande som stärker både gärningsmän och brottsoffer redan från förundersökningen och framåt. Det är väsentligt för rättssäkerheten att man förstår vad det är man ska gå igenom. Det är grunden för acceptansen av vårt rättssystem och till syvende och sist vår demokrati. Låt mig säga något om brottsoffer först. Det har onekligen att göra med hela systemet kring processen. har fokus legat på gärningsmannen. Det var den förhärskande ideologin och framåt. glömdes offret bort i processen. Det kom en vändning när en ung student mördades och hans familj ropade ut sin smärta. finns det över 100 brottsofferjourer som ger stöd till brottsoffer och anhöriga. Brottsofferjourerna stöds med statliga medel, framför allt från . Det finns andra finansiärer också och även frivilliga krafter. Vi kristdemokrater ser detta som ett mycket bra sätt att på frivillighetens väg stödja människor som kommer i svårigheter, och det ska ske . Med tidigt menar jag att det ska finns möjligheter till stöd redan vid förundersökningen, och det finns också på många ställen. Man får inte glömma bort att ett brottsoffer upplever svåra trauman av ett väpnat rån, ett inbrott, en våldtäkt eller en förnedring på grund av sexuell läggning. Det handlar om fysiska skador men framför allt om psykiska skador i form av ångest, rädsla och inbundenhet som ofta sitter kvar . Det behövs professionellt stöd för att man ska kunna komma tillbaka till livet. Det behövs stöd tidigt och . De brottsofferjourer som finns uppsöks framför allt av unga. Vi kan glädja oss åt att Stödcentrum för unga finns på flera platser. I finns till exempel projekt för barn och framför allt kvinnor som har blivit utsatta för misshandel i nära relationer. I finns det nationella stödsystemet för HBT-personer fortfarande kvar. Vi hoppas att det kan få finnas kvar fortsättningsvis. För att en rättsprocess ska bli rättvis måste man kunna vittna. Man måste våga vittna. Man ska inte bli skrämd av utomstående eller närstående till gärningsmannen som vill hindra en från att säga sanningen. Det här är en grundläggande nödvändighet för att vi ska få en acceptans i samhället för vårt rättssystem. Tyvärr är det ganska dåligt med det . Det har redan påpekats. Det är någonting som måste förbättras. Här hjälper brottsofferjourerna också till med vittnesstöd. Det finns i de flesta tingsrätter. I har man till exempel 25 vittnesstödjande personer. Att olovligen påverka någon inför en rättsprocess är också ett allvarligt brott. Det är bra att regeringen ser över denna olovliga påverkan. är vi inne på straffrätt, men det är en del av grunderna för vårt rättsmaskineri. Det finns flera system för vittnesstöd till unga brottsoffer. Eskilstunamodellen har redan nämnts. Det är inte bara en modell, utan den tillämpas faktiskt aktivt. Det är viktigt att ingjuta mod i dem som har utsatts för grova kränkningar och ge dem stöd . Det har diskuterats att vittnen skulle kunna få vara anonyma. Vi kan konstatera att det inte är förenligt med vår rättstradition. Även har tittat på detta. Det finns sätt att minska det obehag som ett vittne upplever genom bland annat modern teknik och den moderna rättegången. Man höjer också straffet för övergrepp i rättssak. Men om vi inte kommer till rätta med det här problemet måste vi allvarligt börja fundera på hur vi ska kunna hantera ett system där vittnenas identitet skyddas som den grundläggande rättsprincipen inte åsidosätts. Vittnesskydd är väldigt centralt i hela vårt rättssystem. Alliansen arbetar vidare för att stödja de många duktiga och kunniga personer som arbetar inom frivilliga organisationer och stiftelser. Det är en reform på gång när det gäller rättshjälpen. Jag vill inte föregripa den lagstiftningen, men man kan i alla fall se att det blir klara förbättringar. Det ska bli förenklingar för dem som har blivit utsatta för brott utomlands. Det ska bli enklare för barn att få rättshjälp, och man ser över inkomsttak etcetera. Vi ser fram emot detta. En väsentlig sak som har tagits upp här är terrorismen. Den terroristlagstiftning som vi har i kan härledas till europeiska rådskonventioner, och i grunden är det FN-resolutioner. Vi är en del av ett internationellt rättssystem. Om vi tänker på hur snabba vi själva är här i på att ändra lagar kan vi bara föreställa oss hur snabbt det går internationellt. Men det är ingen orsak till att man ska ignorera de brister som finns i det internationella rättssystemet. Den både den gamla socialdemokratiska och den nuvarande har arbetat med frenesi för att ändra det här. Men den här supertankern, om man får säga så, är inte lätt att vända. Vi arbetar, som sagt var, på det. Precis som när det gäller brottsoffer i vanliga brottsprocesser är de som utsätts för terroristbrott internationellt också brottsoffer, det får vi inte glömma bort. Med detta anförande vill jag tillstyrka förslaget i betänkandet och föreslå avslag på motionerna. 95 () replik: säger att det är bra motioner som vi från oppositionen har skrivit. Ändå avstyrker ni allihop, så jag vet inte vad det är för vits med det hela. Vi pratar om brottsoffer. Vi har faktiskt jobbat väldigt mycket när det gäller brottsoffers situation, och en hel del förändringar till det bättre har faktiskt skett. Vittnesstöd tas upp och det pekas på alla jourer som finns och det stöd man får från samhällets sida för att verka i den här viktiga verksamheten. Men tar man upp stödjouren för HBT-personer. Den ska ju läggas ned för att man faktiskt inte har det stödet längre, och den frågan har varit uppe tidigare. Sedan har vi tagit upp det här med vittnesstöd för unga brottsoffer. Där tycker vi inte att det görs tillräckligt. Jag vet att det finns stödcentrum och jag vet att man jobbar enligt Eskilstunamodellen, men ändå tycker unga människor att det är jobbigt och är skärrade över det som hänt och hur man ska hantera det. För lite sedan inträffade en tragisk händelse på min hemort då en ung kvinna tog sitt liv därför att hon inte fick stöd. Uppenbarligen är det alltså så att man faktiskt inte har det stödet, och det är inte så enkelt för en ung människa att veta att man ska vända sig till en brottsofferjour som hjälper unga. Hur ska vi hantera det? Jag tycker att vi måste bli mycket bättre, för om vi ska få unga människor att också våga vittna måste de ha det stödet redan från början. 96 () replik: Visst är det många bra motioner, och det är väldigt viktigt att vi gemensamt arbetar för att hjälpa brottsoffer. Det kan jag helt hålla med om. Det här med nedläggningen av HBT-brottsofferjouren har vi som sagt debatterat en gång tidigare. Vad jag kan se finns det en hemsida, och jag håller på att undersöka det hela. Det ligger absolut inte inom den nuvarande regeringens linje att lägga ned detta. Jag skulle vilja säga att det här säkert är en finansiell lapsus som har inträffat. Det har kommit ut något illasinnat rykte som jag tycker att man nog ska vara lite försiktig med att sprida. Jag tror att det finns en god framtid för HBT-jouren. När det gäller vittnesstöd är det alltid problem att nå unga. Om man tittar lite grann på vad som finns på nätet ser man att det finns en brottsofferjour och en portal, men det hjälper inte alla. Jag tror inte att alla tittar på den tyvärr. Risken att någon hamnar vid sidan av finns och det är mycket olyckligt, precis som i det fall som nämnde. Men det är viktigt att det här sprider sig i skolorna. Jag vet att många brottsofferjourer går ut på skolorna och berättar om sin verksamhet. Som sagt var har vi hållit på tillsammans med den här verksamheten, både er regering och den här regeringen som har satt extra fart på det här. Jag ser med tillförsikt fram emot att det bara kan bli bättre. 97 () replik: Jag vet inte om jag kan nöja mig med att man ser fram emot att det ska bli bättre. Jag tycker att man måste vidta åtgärder för att det ska bli bättre. Att vissa går ut på skolorna eller att det finns information på nätet är inte tillräckligt, tycker jag, för att få unga att våga vittna. Man måste ta till betydligt bättre åtgärder för att få de unga till det. Det är ju glädjande om nu kan säga att stödjouren för HBT-personer kommer att finnas kvar. Det har ju funnits tid att ta reda på om det är en ekonomisk lapsus eller inte. Vi har tagit upp det här med nämndemännens ersättning, därför att vi hör att det har fått effekter på närvaron i domstolsförhandlingarna. Vi har också fått signaler om att domstolarna har svårt att få in nämndemännen som står på listan. Man får gå ganska långt ned på listan, och det är ganska grunda motiveringar som ges. Vi vet inte om det handlar om halvdagsersättningen eller om det är någonting annat. Den har varit i kraft , och då borde man kunna titta på effekterna av den. Det är viktigt att nämndemännen finns där, och det är viktigt att det finns en bra sammansättning så att det inte bara blir äldre som sitter, utan att samhället avspeglas i sammansättningen. Därför förstår jag inte riktigt varför man nu inte kan gå oss till mötes och säga att man självklart ska följa upp det och titta på hur det blir. Det är ju viktigt inför nästa mandatperiod inte minst då man ska rekrytera nya nämndemän. 98 () replik: När det gäller nämndemännens ersättning har den som sagt var varit i kraft . Som vi ser det är det viktigt att följa upp detta. Det görs successivt särskilt inom . Som med alla sådana här saker och alla reformer ligger det alliansregeringen varmt om hjärtat att följa upp detta. Så vi kan nog säga att det kommer att ske en uppföljning. Sedan återstår att se vad det får för effekter. 99 () replik: Tack, , för en bra redogörelse av betänkandets innehåll! Jag har några frågor att ställa till med anledning av hans anförande. En fråga handlar om hur vi ska kunna hantera frågor som rör dem som hamnar på sanktionslistan. Jag förstår idé om att lagstiftningsprocedurer tar hemma i men kanske i synnerhet i utlandet, även om vi vet att det gick väldigt fort efter elfte september att upprätta dessa direktiv och förordningar och i princip bindande lagstiftning. tar det tid, det kan jag förstå. Men vilka hinder finns för att ska införa möjligheten att pröva personer som hamnar på en sanktionslista i svensk domstol? Det borde inte ta lika som att ändra på internationell rätt eller FN:s förordningar som att vi här från lagstiftande församling faktiskt tar upp frågan så att regeringen behandlar den och utreder hur man kan gå till väga så att de som hamnar på sanktionslistan kan få sin sak prövad i svensk domstol. Det är väl inte för mycket begärt? 100 () replik: har alltid intressanta frågor, och vi hamnar oftast i de här diskussionerna som är lite svårlösta, skulle jag vilja påstå, för den svenska lagstiftningen refererar och härleder till en europeisk lagstiftning som kommer från en lagstiftning från FN. Det gör att det finns ett antal internationella konventioner som styr lagstiftningen, och att ändra det är inte helt enkelt. Hypotetiskt skulle man kunna tänka sig att tar ett eget initiativ och säger: Vi gör si eller så. Men det skulle bryta mot alla konventioner, tyvärr. Som jag nämnde i mitt anförande finns det två dimensioner i det hela. De utsatta som brottsoffer är den ena. Där har vi möjlighet i att hantera det brottsoffervägen. När det så gäller ändringar i internationella konventioner har både den föregående regeringen och den nuvarande gjort väldigt mycket för att få ändringar till stånd. Det här rättsmaskineriet är tyvärr inte, som jag nämnde, det snabbaste. Det är mycket olyckligt att människor hamnat där som sedan, visar det sig, har blivit frikända. Jag håller fullkomligt med om att det inte finns något system som är tillräckligt rättssäkert. Det har vi också konstaterat. Den arbetar tillsammans med ett antal länder på att åtminstone inom kunna hantera detta. Vi får se med tillförsikt an på det. 101 () replik: Tack, , för svaret! Jag vill lyfta fram ett annat perspektiv i frågan, och det är att det har förekommit ärenden där personer har gripits i för utvisning till ett annat land, till fängelse och i vissa fall tortyr eller tortyrliknande behandling. I vissa ärenden har till och med avstyrkt avvisning med hänvisning till att de utvisade skulle hamna i länder där tortyr är vanligt förekommande. Hur ska vi kunna hantera detta? Vi har tidigare försökt hantera det genom att tilldöma skadestånd, men när vi gång efter annan utvisar personer till länder där vi vet att det förekommer tortyr kommer inte skadeståndskraven att sina, utan vi kommer alltid att stå där och säga: Hoppsan, nu råkade vi utvisa någon igen på rätt så lösa anklagelser. Att vi dessutom inte själva tar upp ärendena i domstol är anmärkningsvärt. Varför inte ta upp ärendena i domstol, som faktiskt i vissa fall har gjorts? Det verkar som att det inte finns någon riktig tilltro till att vi kan döma tillräckligt hårt, eller för den delen råkar vi fria därför att vi har väldigt hårda beviskrav. Därför väljer vi den lätta vägen och säger att andra länders rättssystem får hantera detta. Det finns flera exempel, men jag vill inte ta upp specifika ärenden. Min fråga är: Vad innebär det här i förlängningen, ? Vart är vi på väg? Är det här det alliansregeringen vill, eller har vi hamnat snett? 102 () replik: Vad säger är att vårt rättssystem inte fungerar när det gäller terroristdömda som hamnar inom hägn och att vi har en kanske dubiös process. På det måste jag svara att det har vi definitivt inte. Däremot kan det utifrån sett synas vara så. Det finns nödvändiga sekretessbestämmelser för den typen av brott. Det finns lagstöd i internationella konventioner för varför man skickar någon till ett annat land och varför man inte dömer dem i . Det kan vara personer misstänkta i ett annat land som har begärts utlämnade, etcetera. Här finns alltså ganska klara bestämmelser. Däremot kan man säga att vi ur integritetssynpunkt måste se över hur detta kan drabba de oskyldiga. Här finns en hel del integritetstänkande på gång, och vi har också en utredning på gång om den personliga integriteten. Man måste skilja på olika saker. Vi har integriteten och internationella konventioner. De går kanske inte alltid hand i hand. är ett land som ligger långt framme när det gäller integritetsskydd, men något annat land ingen nämnd, ingen glömd kanske har en helt annan uppfattning. Men ligger långt framme, vi har en stabil lagstiftning, men den går kanske inte hand i hand med många andra länders, tyvärr. 103 i (m): Det betänkande som vi nu behandlar innefattar en mängd specifika frågor på processrättens område. I stor utsträckning handlar betänkandet om rättssamhällets arbetsmetoder gentemot brottsligheten. Processrätten har som sin främsta uppgift att säkerställa rättssäkerhet, rättstrygghet och effektivitet i den rättsliga processen. Människor ska ha rätt till en opartisk prövning. Ingen ska dömas oskyldig, och lagen ska vara förutsägbar. Det är målsättningen. Människor som har utsatts för brott ska få upprättelse, brott ska utredas, förövare gripas, lagföras, påföljd utdömas och brott ska sonas. Processrätten är helt enkelt rättesnöret i en demokrati och i en rättsstat för att lösa konflikter mellan enskilda människor, företag, organisationer och det allmänna. När brott har begåtts gentemot staten eller andra människor är det domstolen som ska pröva frågan. För att rättssäkerhet och rättstrygghet ska kunna garanteras är det viktigt att hela rättskedjan fungerar. Det ska finnas ett flöde i hela rättskedjan. Därför har regeringens satsning med resursförstärkningar till rättsväsendet varit så viktig. Det har skapat förutsättningar för ett mer effektivt rättsväsen med en fungerande rättskedja som ökar rättssäkerheten och rättstryggheten. Alliansen står för en tydlig rättspolitik. Vi talar klarspråk om ansvaret för att förmedla värderingar och normer för att förebygga brott, att polisen ska arbeta i medborgarnas tjänst och att det ställs höga krav på polisens förmåga att förebygga och klara upp brott. Hela rättskedjan ska ha ett konsekvent brottsofferperspektiv som utgår från opartiska och effektiva poliser, åklagare och domare. Det är rättsväsendets styrka och för allmänhetens förtroende. Målet är att vår rättspolitik är tydlig, målet är att förebygga och bekämpa brott, stödja brottsoffer och öka människors trygghet. I betänkandet, som handlar om rättesnöret i en rättsstat, behandlar vi ett antal motioner från den allmänna motionstiden /09. Utskottet har tagit ställning till 60 motionsyrkanden, varav en tredjedel kommer från oppositionen. Utskottet föreslår att avslå samtliga motionsyrkanden. Det är inte på något sätt så att vi inte håller med om att till exempel vittnesskydd är viktigt, utan det är för att man slår in öppna dörrar. Utskottet hänvisar mycket riktigt bland annat till att gällande regelverk är ändamålsenliga, till pågående utrednings- och beredningsarbete samt till det arbete som regeringen i övrigt redan utför. Jag vill nämna något särskilt, fru talman, om ett par frågor. Först vill jag nämna något om nämndemannakårens sammansättning. I finns ungefär 7 000 nämndemän. De har i uppdrag att i domstolen representera oss i allmänheten, vårt goda omdöme och vår kunskap. är den genomsnittlige nämndemannen . Människor med annan etnisk bakgrund, ålder och kanske något annorlunda yrkesbakgrund till exempel företagare, personer från det privata näringslivet och kvinnor i yrkeskarriären är klart underrepresenterade. Vi är helt eniga med oppositionen om att det behövs en större mångfald och en föryngring inom nämndemannakåren. Sammansättningen av nämndemännen borde vara en spegelbild av vårt samhälle, men så är inte fallet . De äldre nämndemännen är kraftigt överrepresenterade i förhållande till de yngre. Detta är inte på något sätt en ny situation som har uppkommit under den här mandatperioden eller ens under den förra. Tvärtom det är en situation som har följt med . Nämndemännens situation och kårens sammansättning har varit föremål för åtskilliga riksdagsdebatter . har , denna kammare, behandlat motionsyrkanden om förändringar avseende nämndemännens ålder, nämndens sammansättning och sättet att utse nämndemän. För hela , , tillsatte den dåvarande regeringen en utredning om domstolarna och domarnas ställning inför 2000-talet som hade till uppgift att granska sammansättningen. Mycket lite har hänt . Jag ska ärligt säga att det ändå har gjorts en del för att förbättra situationen, men fortfarande har vi frågeställningar att ta tag i för att skapa en mer allsidigt sammansatt nämndemannakår vad gäller såväl ålder som kön och yrkesbakgrund. gav därför i uppdrag att göra en utvärdering av nämndemannakårens sammansättning efter valet . Uppdraget har redovisats. I den rapport som lade fram konstaterades att könsfördelningen var jämn. Andelen nämndemän med utländsk bakgrund har förbättrats , och det är fler som har annan etnisk bakgrund. Men trots en viss förbättring vad gäller åldersfördelningen är det fortfarande en ojämn fördelning och en kraftig överrepresentation av äldre nämndemän. visar att kårens sammansättning har blivit mer representativ, men en del återstår, som sagt. Rapporten bereds nu inom , och utskottet vill inte föregripa regeringens beredningsarbete. Eftersom vi vill samma sak i oppositionen och majoriteten hoppas jag verkligen att vi tillsammans kan invänta det beredningsarbete som pågår. Det här är frågor om nämndemannainstitutet och borde egentligen inte vara frågor som är politiska slagträn det är en typisk fråga som behöver långsiktighet och hållbara lösningar. Nämndemännens ställning i det svenska rättssamhället är djupt förankrad i den svenska folksjälen. Jag vill nämna någonting om en annan viktig fråga i detta betänkande, och det är frågan om vittnesskydd.