prot · GW0995 · 2009-04-01 00:00:00 — Attitydfrågan som gör att de barnen hamnar dåligt till måste vi jobba med på alla områden. Men det rättsliga skyddet förändras inte med de olika varianter vi diskuterar här och . Det är det som ofta missas i debatten. Det juridiska skyddet mellan två parter eller mellan föräldrar och deras barn förändras varken med det förslag som ligger på bordet eller med vad vi föreslår. 25 () replik: pratade om partnerskapslagen . Det är som om han försöker hitta något halmstrå att hänga upp hela diskussionen på. var länge sedan. Mycket har hänt . Samhället har utvecklats, och verkligheten har utvecklats. Jag tycker att vi som lagstiftare måste ha ett ansvar att följa med vår tid. Värderingar förändras, och det ska vi som lagstiftare följa. Det vi tyckte 1994 var ett stort steg på vägen. Det var då. Det var ett steg på vägen för att hamna där vi har hamnat . fyller partnerskapslagen ingen som helst funktion. Den är diskriminerande lagstiftning i sig. tog ordet intolerans i sin mun. Vem eller vilka i den här debatten har visat intolerans? ville inte ha partnerskapslagen när den kom. var emot att homosexuella par skulle få adoptera. är emot att lesbiska ska få rätt till insemination. är ni emot att homosexuella par ska få ingå äktenskap. Vem i den här kammaren är intolerant eller jag? 26 () replik: Mitt citat från debatten 1994 handlade om att visa att någon juridisk diskriminering mellan partnerskap och nuvarande äktenskapslagstiftning inte finns. Det konstaterar också den statliga utredaren i sitt betänkande. Däremot sade jag i mitt anförande att vi har lyssnat på diskussionen. Det finns många som upplever att vi har två olika lagar som i praktiken reglerar samma juridiska innehåll för två personer som lever tillsammans och att det inte är tillfredsställande. Den synpunkten har vi lyssnat in. Det är bland annat därför vi har lanserat vårt förslag om en civilrättslig samlevnadsbalk och också tittat på vad som finns i många andra europeiska länder. När man går från den lagstiftning som finns till en ny lagstiftning är det många människor som blir kränkta av det förslag som finns på bordet . Då undrar vi om det inte går att hitta en lösning där breda grupper av svenska folket kan uppleva att det blir en lagstiftning som förenar de olika synpunkterna. När Humanisternas , katolske biskopen , och kan förenas i en rimlig lösning i ett modernt mångfaldens samhälle, kan vi inte söka den lösningen som gör att vi lyfter oss över den-ene-ska-vinna-över-den-andra-diskussionen, som vi har hamnat i ? Det är den typen av statsmannakonst som vi behöver besitta i den här kammaren. Men det har gått en så oerhörd prestige i att just den här tekniska lösningen, just den här varianten, är så oerhört bråttom att genomföra att vi glömmer bort att vi ska skapa en lagstiftning som ska hålla . En äktenskapslagstiftning är ingenting man ändrar , utan det är långa processer och stora förändringar som berör alla människor. Den respekten, eftertanken och framsyntheten saknar jag i sätt att resonera och i utskottsmajoritetens sätt att resonera. 27 () replik: Kruxet är det som både du, , och pratar om, nämligen samlevnadsbalk. Jag tycker att ni på det sättet försöker slingra er ur frågan. När vi hade professorn hos civilutskottet, som du själv hänvisade till i ditt anförande, kom just den frågan upp. Vad var det för skillnad på termen samlevnad och termen äktenskap? Det är en symbolfråga. Alla här i kammaren förstår att ordet äktenskap i sig står för mycket. Då är det fel att vi inte låter de som vill ingå äktenskap och använda det begreppet . Vi ska ge möjligheten till alla som vill det. Sedan kan jag som vänsterpartist se att det absolut finns fördelar med att ha en civilrättslig registrering, men där är vi inte . ska vi fatta beslut om en könsneutral äktenskapslag med de brister som förslaget har, som jag sade i mitt anförande. Vi antar den som ett steg på vägen mot något som kan bli ännu bättre, men det kanske dröjer till. En stor majoritet av svenska folket är ändå för en könsneutral äktenskapslagstiftning. Vi måste följa med vår tid som lagstiftare. Tiden är nu mogen att fatta detta beslut, att instifta denna lag. Då ska vi göra det. 28 () replik: Äktenskapsbegreppet och äktenskapslagstiftningen har långa traditioner. Det ryms mycket känslor, tradition, filosofi och religion i frågorna. Därför ska vi inte ändra på dem för snabbt utan vi ska göra det med stor eftertanke. Jag tycker inte alls att man ska fatta beslut utifrån vad som kan göras just . I den här typen av frågor ska beslut fattas utifrån vad som är klokt för framtiden. Jag tycker att är inne på ett intressant spår. Egentligen vill man ha en civilrättslig registrering men förmår inte att hålla fast den principiella tankekedjan utan väljer i stället kompromissen för att försöka hitta fram till en lösning just nu som råkar ligga på bordet därför att det råkar finnas ett utredningsförslag. säger i utredningen att mycket av detta är en symbolfråga. Man är ute efter en symbolvinst när man vill säga att ett samkönat par har ingått äktenskap. Det är också en symbolfråga för dem som säger att äktenskapet står för något annat. Vi säger så här: Låt oss lyfta oss över detta och försöka hitta en lösning som förenar. Det innebär att äktenskapet i vår modell skulle kunna utgå ur lagstiftningen och definieras av var och en. Det innebär att LiseLotte själv kan fylla begreppet äktenskap med sitt innehåll, oavsett om hon gör det i ett kyrkligt sammanhang eller helt privat. Det är det som är finessen med detta. Vi låter var och en definiera begreppet äktenskap, men staten gör det inte. Staten står för det juridiska. Staten står för det rättsliga. Staten är stat, och kyrkor är kyrkor. Privatpersoner gör sina egna lösningar utifrån hur de uppfattar religion, filosofi, kultur och tradition. Det är det sinnrika med vår lösning. Jag tror inte att vi ska ändra lagstiftningen på det här området alltför ofta. Det är därför det hade varit bra med lite mer eftertanke för att hitta en lösning som passar även , inte bara framåt. 29 () replik: Jag vill upplysa , om han inte redan har förstått det, om att är i minoritet. Det är en stor enighet i hela utskottet om hanteringen av denna historiska fråga. Vi är sex av sju partier som genom hela resan har varit överens om hur vi ska hantera frågan, och det är jag otroligt glad över. står helt ensamma. Jag hade inte tänkt begära replik, men efter att ha lyssnat på den tidigare debatten och replikskiftena kan jag inte förstå hur olikkönade pars äktenskap påverkas negativt av att även och och och får dela samma lycka, trygghet och lag. 30 () replik: Det är så, , att med vårt förslag skulle de som du räknar upp få dela samma lag. Huruvida de delar samma lycka vet jag inte det hoppas jag att de gör. Det ska inte jag som stat eller som riksdagsledamot definiera. Jag hoppas att alla människor är lyckliga i den relation de går in i. Men samma lag ska de dela det är det som är poängen med den civilrättsliga samlevnadsbalken. Vi slår ihop det juridiska avtalet mellan samkönade och olikkönade par i en juridisk form. Vi säger också att det finns mycket starka känslor, mycket av tradition, kultur, filosofi och religion i begreppet äktenskap. Låt det då definieras av var och en. Låt det inte bli bara statens roll. Låt det vara kyrkors och samfunds roll. Men låt det också vara privatpersoners, olika organisationers och olika sammanslutningars rätt att definiera begreppet äktenskap. Vad sedan var och en kallar sig i det vardagliga livet är olika, och det bestämmer vi själva. Vi hörde ett citat av där han definierar sin relation. Ja, det får han göra, likaväl som du definierar din relation och jag definierar min relation. Det juridiska avtalet sköter staten om. Staten är stat, men låt kyrka vara kyrka. Problemet för och många av hans gelikar är att de inte tänker sig in i hur människor som inte delar deras uppfattning upplever frågan, att det finns olika strömningar och olika tänkesätt i vårt samhälle. Kan vi då forma en lagstiftning som är anpassad till ett samhälle med stor mångfald tror jag att vi har vunnit någonting. Då har vi utövat statsmannakonst, inte bara försökt driva igenom ett lagförslag som råkade ligga på utredningsbordet. är ensamma, sades det. Jag har en lång lista med , Humanisterna, katolska kyrkan, nio biskopar, en rad ledarsidor, många organisationer och politiker som delar vårt synsätt att man ska pröva vägen med en civilrättslig samlevnadsbalk. Vi är inte så ensamma. 31 () replik: Sex av sju partier talar sitt tydliga språk här i kammare. Poängen är just att fatta beslut om att alla människor i delar samma äktenskapslag. Varför är det så viktigt att visa skillnaden? Varför är det så viktigt att sätta olika etiketter på människors kärlek? Jag tycker inte att heterosexuella har rätt till patent på äktenskapet. Jag är också förvånad över att och tycker sig ha rätt att ta patent på äktenskapet. 32 () replik: Jag ber om ursäkt om jag var så otydlig att inte uppfattade vad jag sade. Jag tycker inte att vi politiker ska sätta etikett på människors kärlek. Jag tycker inte att staten ska värdera människors kärlek. Det ska vi göra var och en för sig. Jag vill inte ha en stat som värderar människors kärlek, som talar om för mig hur mycket jag älskar min hustru eller hur mycket mina bekanta som är homosexuella älskar varandra. Vi ska titta på juridikens roll och statens roll i sammanhanget och hur vi kan uppnå den likabehandling som du och andra eftersträvar. Vår modell innebär att vi uppnår likabehandling, men vi uppnår också en respekt för dem som värnar om begreppet äktenskap och den tradition och den kultur det har stått för historiskt sett. Vi säger så här: Var och en definierar själv innehållet i begreppet äktenskap. Det innebär att mina homosexuella bekanta själva kan kalla det äktenskap om de så vill, likaväl som vi använder olika beteckningar om vi är gifta eller har äkta makar. Vi använder olika uttryck för att beskriva vår relation. Det är det som är poängen med det här förslaget. Det är därför och kan finna varandra i att stå bakom ett sådant här synsätt. Det är därför katolska kyrkans biskop och Humanisternas kan sitta i samma panel och säga att de håller med varandra i den här frågan. De ser att det går att förenas här, men de har lite olika ingångsvärden i diskussionen. Problemet är bara att Socialdemokraterna inte förmår lyfta sig från inlåsta positioner, från olika lobbygrupper som har drivit frågan stenhårt, och inte klarar av att just utöva statsmannakonst i den här frågan. 33 (): Detta år är det sjukdomsklassificeringen av homosexualitet togs bort här i . Varje steg framåt mot diskriminering har varit mödosamt och tagit . Jag minns själv när jag kom in i 1998. Då gick jag in i HBT-grupp, som då kallades homogrupp. Det var som hade dragit i gång den verksamheten. Det känns historiskt att stå här , , och se hur mycket som faktiskt har hänt och att vi nu har kommit till den slutsatsen att äktenskap ska gälla lika även för homosexuella och bisexuella. Diskriminering dyker upp i olika skepnader. diskuterar vi homosexuella, men det har också funnits diskussioner när det gäller andra saker. I gällde diskussionen svarta som inte fick samma rättigheter som vita. Den diskussionen hade man även i , där vita och svarta inte fick gifta sig med varandra. Det viktiga är inte vem som diskrimineras utan att vi bekämpar diskriminering i alla dess former och skepnader. Vi är också lagstiftare, och äktenskapsbegreppet finns inskrivet i svensk lag. Då tycker jag att det är extra viktigt att som lagstiftare bekämpa diskriminering. Det här blir också väldigt viktigt i förhållande till medborgarna. Om lagstiftarna säger att det är okej att diskriminera är det ett budskap man sänder ut till medborgarna. Därför tror jag att detta att motverka diskriminering i lagstiftningen har en dubbel effekt. Det är först att människor inte ska behöva bli illa behandlade på grund av att de råkar tillhöra fel grupp, utan att man ska behandla alla lika och värna allas lika värde och rättigheter. Det är också att bekämpa fördomar genom lagstiftning. De opinionsundersökningar som har gjorts visar att svenska folket är för den här nya lagstiftningen. Det är många som ställer sig frågan: På vilket sätt skadas jag av att andra får gifta sig med dem de älskar? Det hindrar ju inte en själv på något sätt att göra detsamma. Det är väldigt lätt att ta patent på ord, och är det äktenskapet det handlar om. Jag anser inte att man kan göra det. var äktenskap något helt annat än vad det är . handlar det framför allt om kärlek, där man vill befästa sin relation för sig själv och för omvärlden. handlade det tyvärr inte så mycket om kärlek, utan det fanns väldigt många arrangerade äktenskap. Det finns det fortfarande, men i var det ofta så att man blev tillsagd vem man skulle gifta sig med. Det handlade inte om kärlek utan om ett sätt att knyta allianser mellan olika grupper. Det kunde till och med handla om pengar, om ekonomiska transaktioner. Och om man råkade bli med barn utanför äktenskapet måste man ingå äktenskap. Det är nu som det här begreppet handlar mer om kärlek. Därför skulle inte jag, när man talar om den historiska betydelsen av äktenskapet, vilja ha det här rosenskimret över begreppet, att det alltid har varit någonting fint och vackert mellan en man och en kvinna. har det tyvärr handlat om mycket annat än kärlek. Men ser jag det här som en möjlighet, att vi slår fast att alla har möjligheten att gifta sig på lika villkor. Det som den här debatten mycket har kommit att handla om är ett enda ord. Innehållet blir ju precis detsamma juridiskt, och det är en stor framgång och något som vi har kämpat . Det har absolut inte varit självklart att det ska vara samma innehåll i partnerskapet och äktenskapet. Men är vi där, och jag kan då inte se någon anledning att behålla olika ord. Då säger man: Ja, men det är ju ändå bara ett ord. Det viktiga är den rättsliga innebörden. Men det här ordet har faktiskt en väldigt stark symbolik, och det är klart att det då känns väldigt diskriminerande att bli registrerad partner och inte få gifta sig på lika villkor som alla andra. Jag ser ingen anledning, speciellt inte nu när vi stiftar lagar, att vi ska lägga olika beteckning på folk och folk. Oavsett hur man talar runt det här handlar det ytterst om att man inte värderar relationen för samkönade par på samma sätt som för olikkönade par. Det är en gradering i det här, och det måste vi komma ifrån. Sedan kommer det ändå att vara så att alla värderar begreppet äktenskap som de vill, och i sin relation lägger de in de värden de vill. Men så är det med ett levande språk, och det tycker jag att vi ska slå vakt om. När jag gifte mig var det som vigde mig och min man. Vi hade en väldigt romantisk vigsel som var fantastisk, kände jag. Jag bär med mig minnen av den än . Det finns något som jag reagerar över. Hur kan det vara så att fick viga mig och min man men att han själv inte får vigas på samma villkor som vi blev vigda? Jag kan inte förstå det här, att det är okej att viga andra, men det är inte okej att själv bli vigd bara för att man älskar någon av samma kön. Kärleken är ju lika stark. Sedan gäller det frågan om barn eller inte barn. Det finns heterosexuella äktenskap där det inte finns några barn. Och det finns homosexuella relationer där det finns barn, och i de fallen är det väl bara till barnens fördel att föräldrarna får gifta sig på lika villkor som alla andra. Det tror jag bekämpar fördomar både mot de här familjerna och mot de här barnen. Ja, det är en historisk dag. Det känns fantastiskt att ta bort det här sista steget av diskriminering i lagstiftningen och att vi nu kan vända oss till medborgarna och erbjuda dem samma möjligheter att bekräfta sin kärlek för sig själva och för omvärlden. Och man ska så klart få kalla sig gift och ingå äktenskap. I detta anförande instämde Elisebeht och (båda s). 34 (): Det är med stor glädje och med stor tillfredsställelse som jag och vi inom kan konstatera att en könsneutral äktenskapslagstiftning äntligen kan förverkligas och bli möjlig. Jag vill inledningsvis markera detta. Vi har ju fått fina dikter från LiseLotte och . Och och har hållit bra och tydliga tal och gett stöd åt det som civilutskottet har gjort i arbetet med att ta fram det här lagförslaget. Men jag vill också manifestera detta för egen del genom att inviga min kärleksfulla och blodröda kavaj som kommer att fortsätta att symbolisera det arbete som vi har gjort i civilutskottet med den här könsneutrala äktenskapslagstiftningen och påminna mig och er andra här i kammaren om att den röda kärlekens färg kommer att fortsätta att arbeta för alla människors lika rättigheter, som är en viktig grund för det beslut som vi kommer att fatta . Jag vill naturligtvis också när det gäller det arbete som vi har gjort och kommer att fortsätta att göra tacka . Det är roligt att se dig här i kammaren . Du har tidigare gjort ett fantastiskt arbete för del. Det gäller också arbetet för den här lagens tillkomst och arbetet i utredningen, som lade grunden för dagens beslut, och i kontakterna med RFSL och i kontakterna med , även om det är lite nyansskillnader i den slutgiltiga lösningen. Jag vill också skicka en tanke till kd när det gäller hur det är att vara i minoritet. Jag representerar ett parti som vet hur det känns att vara i minoritet. Ett majoritetsbeslut ska ta hänsyn till minoriteten. I det här fallet tycker vi från att man faktiskt gör det genom den här konstruktionen, den här lösningen, när det blir en vigselrätt för samfunden. Det är en respekt för religionsfriheten, att vi har en juridisk lagstiftning som gör detta möjligt. Det har tagits upp förut att stor statsmannakonst är att lagstifta i takt med tiden när det gäller de värderingar som finns ute i samhället och det sätt på vilket vi alla väljer att forma våra liv. Lagstiftningen ska bygga på stor klokhet. En lagstiftning ska blicka bakåt, men den ska också blicka framåt. En lagstiftning är levande. Vi i måste vara öppna mot den tid vi lever i, det samhälle som formas med hjälp av lagstiftning och det samhälle som formas utan att direkt följa lagstiftningen. Vi vet att värderingar och samhällsutveckling ibland går före lagstiftningen. Det är oerhört viktigt, som har nämnts här, att en lagstiftning har som främsta uppgift att vara normerande. Vi förväntar oss naturligtvis att vi ska ha ett samhälle utanför som följer lagstiftningen. Men frågan om ett könsneutralt äktenskap, hur vi alla väljer att leva och forma våra liv, är en fråga som bygger på kärleken till varandra. Här har det, som sagt, hänt oerhört mycket. Vi kan blicka bakåt. När partnerskapslagstiftningen infördes var det ett otroligt stort steg på vägen för att då visa möjligheten att inte juridiskt diskriminera par av samma kön. Det var den möjlighet vi då hade att bekräfta samkönades rättigheter, att de skulle få samma juridiska ställning. Men vi levde då inte upp till allas rätt att ingå äktenskap. I debatten här tycker jag att det tydligt har framkommit att äktenskap inte bara är ett värdeladdat begrepp, utan det är också det juridiska begreppet för trygghet. Det handlar om de juridiska rättigheter som par, föräldrar och familjer har. Här är det en oerhört viktig fråga att vi som lagstiftare med vår lagstiftning likabehandlar alla människor. Det handlar om människors sätt att välja och deras rätt att ingå äktenskap. Det symboliserar också den oerhörda fråga om trygghet som den här lagstiftningen signalerar till alla barn som lever i familjer som inte utgör den traditionella kärnfamiljen, som kd har som sin norm för hur vi ska lagstifta i riksdag. Vi andra sex partier här i och en stor majoritet av svenska folket vill att barn som lever i andra familjebildningar ska ha samma rätt och trygghet. Deras föräldrar ska få samma rätt att ingå äktenskap för att ge sina barn samma trygghet. De ska kunna säga det till sina kompisar. Två sjuåringar kanske inte säger till varandra att deras föräldrar har ingått äktenskap och gift sig, men ni förstår symbolvärdet i det. Ingen ska behöva känna att man är utanför för att det finns särlösningar i svensk lagstiftning för samkönade par. Vi ska ha en jämställd lagstiftning. Det är oerhört glädjande, som sagt. Jag känner stor tillfredsställelse ihop med alla i och alla sex riksdagspartier som står bakom den här lagstiftningen, alla som har varit med och arbetat för att den ska komma till stånd. Vi har också diskuterat på vilket sätt den här lagstiftningen har kommit till. Det är en lagstiftning som både blickar bakåt och blickar framåt. Att vi har tagit upp från att vi fortsätter att blicka framåt beror på att den här lagstiftningen har mötts av hinder på vägen. Det finns hinder kvar i lagstiftningen. Vi vill naturligtvis med en lagstiftning som blickar framåt också se hur man kan överbrygga de hinder som finns kvar. Jag var med i och på Pridedebatterna 2007 när frågan ställdes på sin spets. Det finns ett förslag från som innebär den gyllene kompromissen att vi är beredda att arbeta fram en könsneutral äktenskapslagstiftning som bygger på en vigselrätt för de kyrkliga samfunden. Kommer ni som parti att förhindra att en sådan lagstiftning kommer till stånd? Naturligtvis, med det arbete som har gjort för likaberättigande och jämställdhet i samhället var det självklara svaret från sida i de här debatterna att vi kommer att stödja tillkomsten av en könsneutral äktenskapslagstiftning så fort det är möjligt. Vi har ställt upp från när frågan ställdes på sin spets till att vi ska kunna fatta det här historiska beslutet . vill vi blicka framåt och belysa att det finns lite hinder. Vi konstaterar att det 2007 blev möjligt med det här lagförslaget då Socialdemokraterna på sin partikongress och på sin partikongress beslutade sig för att ställa sig bakom utredningens förslag som är grunden för nuvarande lagförslag som vi tar ställning till . Slutligen vill jag belysa några hinder. Jag tycker att man inte har beaktat behovet av den borgerliga vigseln tillräckligt i det här förslaget. Det är olyckligt att lagfarna domares rätt att förrätta borgerliga vigslar upphör i samband med att det här lagförslaget inträder. Jag önskar att vi får många sommarvigslar, men den stora önskan har varit att få kyrkliga sommarvigslar. De måste anstå den med den nya lagstiftningen i väntan på att manifesterar att den vill ha vigselrätten kvar. Vi får respektera det. Men jag tycker att det är synd att man drar undan ett stort antal vigslar som domare vid tingsrätterna har förrättat. Det kommer att bli ett hårt tryck på mig och mina kolleger som borgerliga vigselförrättare. Det är vi som får upprätthålla den nya könsneutrala äktenskapslagstiftningen från tills kyrkan förhoppningsvis på kyrkomötet kommer att fatta beslut om att man vill ha vigselrätten. Därigenom gör man det möjligt för en stor majoritet av svenska folket att ingå äktenskap med samma juridiska tyngd och innebörd och ger samma ceremoniella viktiga möjlighet till alla människor. Vi får då en verklig könsneutral äktenskapslagstiftning där man känner sig jämlik mellan könen och där vi bejakar kärleken. All kärlek är bra kärlek. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. I detta anförande instämde LiseLotte (). 35 () replik: Med tanke på det anförande som hade här alldeles vill jag gärna ställa tre frågor. Den första frågan gäller begreppet äktenskap som man nu vill förändra innebörden i. Det är ingen trygghet i en lagstiftning om inte de ord som finns och begrepp som används i lagstiftningen har samma betydelse . Om man verkligen vill skapa något nytt är det väl smartare att skapa ett nytt begrepp och inte använda ett gammalt begrepp som är väldigt fast i sin inneboende struktur med vad det betyder. Det är också fast i tryggheten inför människorna. Det andra som jag vill fråga om är vigselplikten för präster, pastorer och imamer. Vill ge väljarna inför nästa val besked?