prot · GX0923 · 2009-11-04 00:00:00 — handlar det bara om ett erkännande i form av uppmuntrande ord eller ett ökat samarbete. Det är av svenska folket som är medlemmar i en ideell förening, av svenska folket utför någon form av frivilliginsatser och över hälften av svenskarna gör det i en omfattning motsvarande minst per dag. Svenskarna är ett folk som gillar föreningsliv och frivilligarbete. Det är något som vi politiker måste bli mycket bättre på att uppmuntra och uppskatta. Jag skulle vilja påstå att det från politiskt håll gjorts en alltför stor gränsdragning mellan offentlig, privat och ideell sektor. Vissa har sett den ideella sektorn som något som inte ska konkurrera med den offentliga sektorn. Att bilda föreningar och delta i gemenskaper och sociala nätverk skulle jag vilja karakterisera som en naturlig egenskap hos människor. Ett vitalt föreningsliv är av stor betydelse eftersom engagemang i föreningslivet innebär demokratisk fostran, normöverföring och att det personliga ansvarstagandet främjas. Dessutom är föreningslivet en mötesplats där sociala kontakter skapas och utvecklas. Denna civila kultur är en förutsättning för en levande demokrati och även för samhällets ekonomiska utveckling. Det sociala kapital som finns i de naturliga nätverken har därmed stor betydelse för politiken och dess möjlighet att förändra samhället. För att stärka organisationerna och det som vi nu talar om och som jag tog exempel från har regeringen inlett en dialog med den ideella sektorn och Kommuner och Landsting. Den dialogen påbörjades och resulterade i en överenskommelse mellan de tre parterna som presenterades . Organisationer har fått lämna synpunkter på överenskommelsen, och även oppositionspartierna har bjudits in till möten för att man på så sätt ska få en så bred politisk förankring som möjligt. ska en uppföljning av överenskommelsen ske i form av konferenser, rapporter och tematiska studier. På konferenserna ska varje part redogöra för hur de har genomfört överenskommelsen, och i rapporterna ska varje part redovisa sitt arbete och sin åtgärdsplan för att uppnå överenskommelsen. Motivet till regeringens dialog med den ideella sektorn är bland annat att betona en oberoende ideell sektor som en garant för demokrati och mångfald. Andra motiv är att en utveckling av den sociala ekonomin kan bidra till minskat utanförskap och ökad ekonomisk tillväxt samt att fler aktörer inom offentligt finansierad verksamhet kan ge ökad valfrihet och högre kvalitet. Det finns en reservation i betänkandet som jag något vill beröra. Ärligt talat förstår jag inte riktigt motion och reservation i betänkandet. När jag läser texten i motionen och i reservationen är det som att menar att regeringen har lockat organisationerna till överenskommelsen i syfte att lägga över mer av samhällets ansvar på frivilligkrafter. Överenskommelsen skulle också bli ett redskap för regeringen att genomföra vårdvalet. Jag tycker att detta är ett konstigt resonemang. Regeringen har inga som helst ambitioner att vare sig locka eller lura in några organisationer i ett samarbete. Regeringen har helt enkelt bjudit in till en bred dialog med den ideella sektorn, vilket har varit mycket uppskattat av den inbjudna parten. 74 (): Ideella organisationer är en omistlig del av demokratin och välfärdssamhället. I det goda samhället har vi en mycket stark gemensamt finansierad välfärd. Men vi har också ett starkt medmänskligt engagemang människor emellan och ett stort utrymme för det ideella engagemang som kanaliseras via ideella organisationer. Det råder ingen motsättning mellan dessa. I har det tvärtom varit så i vår historia att viktiga sociala reformer ganska sällan primärt har initierats av klokskaper i den här kammaren utan oftast startats av ett ideellt engagemang och oavlönat arbete för att ställa upp för medmänniskor och avhjälpa brister i samhället, något som senare har blivit en del av välfärdssamhället. I stora delar är det så vårt välfärdssamhälle har byggts ut. Det har gällt mödrahälsovård och ambulansvården. Ganska nya exempel är kvinnojourerna som drevs med ideellt engagemang. De är en del av den gemensamt finansierade välfärden och en rättighet. Vi har verksamheter som pågår, till exempel vård för gömda, som kanske, hoppas jag, kommer att bli en del av den gemensamt finansierade välfärden och inte någonting som helt och hållet bygger på ideellt engagemang. Med en politik som vill förstärka och bygga ut välfärden finns det ingen motsättning mellan det ideella engagemanget och det som är den gemensamt finansierade välfärden. Ideella organisationer förtjänar uppskattning, större utrymme och långsiktiga spelregler. Vi tycker därför att det är bra att regeringen har tagit initiativ till en överenskommelse med den ideella sektorn. Vi socialdemokrater välkomnar en sådan överenskommelse. Vi har också valt att samarbeta för att finna gemensamma formuleringar kring de grundläggande principerna trots att vi blev inbjudna mycket sent i den politiska processen kring överenskommelsen. Vi har gjort det därför att vi ser ett stort värde i att det finns en bred politisk förankring i de spelregler som gäller för den ideella sektorn. Men det är viktigt att påpeka att inte är part i överenskommelsen. Oppositionspartierna är inte heller någon part i överenskommelsen, utan det är en överenskommelse mellan regeringen, den ideella sektorn och Kommuner och Landsting. Vi kommer därför förstås att rösta ja till förslaget i det betänkande som behandlar den skrivelse som redogör för överenskommelsen. Jag vill också vara tydlig och tala om att vi socialdemokrater står bakom principen om en överenskommelse. Men regeringens del av överenskommelsen innehåller självfallet också regeringens politik när det gäller vård och omsorg. Det är en politisk inriktning som vi socialdemokrater inte delar. Det är en politik som präglas av ideologiskt motiverad privatisering på område efter område inom välfärden. Det är en politik som har präglats av långtgående skattesänkningar både på nationell nivå och ute i kommuner och landsting ledda av allianspartierna. Det är en politik som vi inte delar, och det är en politik som jag är rädd för kommer att leda till att man tvingar in de ideella organisationerna i en roll där de ska bli företag och konkurrera på samma sätt som företag för att bli utförare i den offentligt finansierade välfärden. Jag tror att det är mycket stor risk att det som är själva kärnan i det ideella engagemanget slarvas bort. Det är positivt med mångfald. De formuleringarna finns i överenskommelsen, och vi delar dem. Men det är också viktigt att säga att det är särskilt positivt när det är de som själva är engagerade som driver en verksamhet. Jag menar att det inte är jämförbart om det är RSMH eller Fontänhuset som driver en verksamhet för människor med psykiska funktionshinder eller om det är en internationell vårdkoncern som gör det. Det är inte riktigt samma sak. Mångfald har ett värde i sig. Men det har också ett värde i sig att det finns ett utrymme för att utföra verksamheter inom en ram där det ideella engagemanget tas till vara. Vi har haft många exempel på att ideella organisationer har agerat för att driva fram välfärdens verksamheter. Men det är också viktigt att komma ihåg att många ideella organisationer verkar inom verksamheter som inte har någon avsikt att någonsin bli en del av den offentligt finansierade välfärden. Man driver saker ideellt, och man vill fortsätta att driva dem ideellt. Ingen har egentligen någon önskan om att det ska vara på något annat sätt. En annan viktig del för den ideella sektorn är att ge röst åt röstsvaga, att synliggöra osynliggjorda erfarenheter, att stärka och skydda den som är utsatt och att formulera krav på förändring för den som inte är van att kräva något för egen del. Det är också en viktig roll för den ideella och idéburna sektorn som riskerar att förminskas eller försvinna i en roll där man nästan uteslutande hänvisas till att bli utförare i den kommunala verksamheten. Det är det vi är rädda för. Jag vill avsluta med att säga att vi socialdemokrater tycker att det är bra att ideella och idéburna organisationer kan och får utföra verksamhet i den skattefinansierade vården och omsorgen. De har mycket att bidra med. Det är viktigt att de får spelregler som inte tvingar in organisationerna i en mer företagsliknande form. De valde att vara ideella organisationer därför att de inte ville vara aktiebolag. Då ska man se till att man inte tvingar in dem i den rollen när de blir utförare. Det är också viktigt att detta inte blir den enda rollen, utan att vi värnar de andra rollerna. Utrymmet för det ideella engagemanget på eget initiativ får inte förminskas. Organisationerna får inte reduceras till underleverantörer. En rödgrön regering kommer fortsättningsvis att vilja ha en långsiktig överenskommelse med den ideella och idéburna sektorn. Men det politiska innehållet i regeringens del av en sådan överenskommelse med en ny rödgrön regering kommer självfallet att vara annorlunda. Jag hoppas att det framgår av mitt inlägg och av och inlägg i debatten. I detta anförande instämde, , och (alla s). 75 (): Från sida kan jag säga att vi välkomnar den överenskommelse som har slutits i dess huvuddrag. Vi tycker att det är bra att man lyfter fram de idéburna organisationerna. Framför allt är det bra att man arbetar för att skapa spelregler som tydliggör det mervärde och de positiva sidor som ideella organisationer har i vårt samhälle. måste man tydligt klargöra att det aldrig får bli tal om att vältra över ansvarsområden eller verksamheter som åligger samhället på ideella organisationer. Det är en grundprincip i det hela. Det här är inte så lätt. Själv har jag länge varit verksam i idéburna och ideella organisationer, och jag tror att många i den här kammaren har en sådan bakgrund. Då vet man om hur svårt det är att dra de exakta skiljelinjerna. När jag tänker på mitt eget engagemang i missbrukarvård för kvinnor, skolor och så vidare vet jag att det inte är helt enkelt att skilja mellan det som verkligen åligger samhället och det som man gör frivilligt. finns det ett mervärde i att vara engagerad och att brinna för de här sakerna och för engagemanget som det är självklart att vi måste ta till vara. Ideella organisationer är inte drivna av vinstintresse, utan det är just det ideella som driver dem i stället för vinsten. Om överenskommelsen kan leda fram till ett tydliggörande av detta att både skapa stöd och klargöra skillnaderna är det bra. Men från sida kan jag instämma i den kritik som bland andra har framfört: Förankringsprocessen var inte den bästa. Det gick, milt uttryckt, ganska snabbt i den process när vi i oppositionspartierna blev tillfrågade. Det hade varit en fördel att kunna göra detta mer grundläggande och om förhållandena och relationerna hade varit tydligare från början. Vi menar ändå att visionen är viktig. Precis som har sagts här ställer vi oss inte bakom regeringens politik på området, men vi ställer oss bakom visionen för detta. Det är det som är det viktiga. Jag instämmer i kravet på och nödvändigheten av att utvärdera denna överenskommelse ordentligt. Om vi vet någonting om detta område är det att det är väldigt svårt. Det är mycket gungfly. Det finns olika problemområden, som jag har varit inne på , när det gäller definitionen av vad som är samhällets uppdrag och vad som är de ideella organisationernas uppdrag. Var går gränsdragningen för de ideella organisationer som utför uppdrag åt samhället? Hur förhindrar man att samhället drar tillbaka och minskar sitt ansvarstagande och dumpar det på ideella organisationer? Det är precis det som denna process handlar om, och jag hoppas att det kommer att bli tydligare i och med utvärderingen av överenskommelsen. Detta är någonting som kommer att följa med stort intresse. Därför har vi valt att ställa oss bakom överenskommelsen men med de frågetecken som jag har nämnt. Vid ett maktskifte kommer vi naturligtvis också att följa det vidare. Samarbetet med de ideella organisationerna har alltid varit en punkt som har varit viktig för . Med de orden hoppas jag att kammaren fattar visa beslut. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 12 § Eftersök av trafikskadat vilt Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2009/10:MJU3 Eftersök av trafikskadat vilt (prop. 2008/09:191). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 16 §.) 13 § Övergripande miljöfrågor Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2009/10:MJU5 Övergripande miljöfrågor. 76 (): ska vi debattera miljö- och jordbruksutskottets betänkande Övergripande miljöfrågor. Det kan låta spännande och framåtsyftande, men det handlar om 30 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden som samtliga avstyrks. Det handlar alltså inte om att behandla skarpa åtgärder och förslag från regeringen om hur vi ska nå de 16 miljömålen. Vi fick en uppföljning av miljömålen på ett seminarium med . Vi fick möjlighet att ställa frågor till föreläsarna, men det handlade inte alls om att föreslå skarpa åtgärder. hade valt att kalla rapporten I halvtid. I rapportens inledning kan man läsa att samma bedömning görs nu som 2008 då den fördjupade utvärderingen med titeln är det bråttom lämnades. Den borde antagligen formuleras: är det ännu mer bråttom. Vidare kan man läsa i rapporten att det krävs politisk beslutskraft och att fler åtgärder genomförs om våra barn och barnbarn ska få det samhälle vi vill ge dem. Detta tycks inte bekymra högerregeringen. Tempot är inte tillräckligt för att nå miljökvalitetsmålen. Jag tror att många med mig blev minst sagt förvånade när de vaknade till nyheterna och hörde statsministern i en intervju i . Han sade att det begärs något av som de inte kan genomföra eftersom förslaget om bindande avtal inte går igenom i kongressen. Han fortsatte med att säga att det är att komma med realistiska förslag. Var är ledartröjan nu? Jag såg att han hade fått en baskettröja. Är det den som ledartröjan har bytts ut mot? Detta anses alltså vara de krav som kan ställas på ett land som toppar listan över mängden utsläpp per capita. Det är alltså inte längre vad naturen tål utifrån vetenskaplig forskning utan vad kongressen i orkar med att besluta om som ska vara vägledande för statsminister och EU. Här hemma i handlar det om att ta hänsyn till vad den sittande högerregeringen bedömer som samhällsekonomiskt realistiskt, det vill säga att fjärma sig långt från miljömålssystemets ursprungliga intentioner. Detta sker i då har präglats av ett utökat engagemang från människor och organisationer. Detta gäller inte enbart i utan också i andra länder, till exempel i , i och till och med i . och regeringens möjligheter att fatta viktiga miljöpolitiska beslut är större än . Det gäller även möjligheten att åstadkomma globala överenskommelser med bindande avtal. Det är därför särskilt beklagligt att vi med nuvarande riksdagsmajoritet får vänta ändå på nästa fördjupade utvärdering av miljöarbetet. Om vi får tro statsministern blir det inte heller något bindande avtal på klimatområdet i . Slutsatsen blir att det är dags att byta regering och därmed också statsminister. uppföljning av arbetet med att nå miljömålen visar som sagt att stora utmaningar återstår. Vi socialdemokrater anser därför att det behövs ytterligare åtgärder och tydligare styrmedel på nationell nivå för att miljön och människors hälsa ska utvecklas i positiv riktning så att man om möjligt kan nå de av uppsatta miljökvalitetsmålen till 2020. Det är uppenbart att marknadsekonomin i kombination med frivilliga lösningar och avtal inte löser miljöproblemen. Vi anser att det krävs att staten tar ett stort ansvar för att finna verksamma styrinstrument för att minska miljöproblemen. De verksamma instrument som regeringen och förfogar över är bland annat lagstiftning och ekonomiska styrmedel, så kallade piskor och morötter. Politik och marknad måste samverka på ett bättre sätt. Marknaden klarar inte ensam denna utmaning. Med rätt satsningar på miljöområdet kommer också fler jobb, så kallade gröna jobb. Det kan handla om kommersialisering av miljöteknik, upprustning av miljonprogramsområden, utfasning av bensindrivna bilar, investeringar i järnvägsnätet, satsningar på förnybar energi med mera. Det är därför helt nödvändigt att regeringen gör en översyn och tar fram en strategi för att ytterligare skärpa miljölagstiftningen samt inventerar och analyserar nya ekonomiska styrmedel på miljöpolitikens område. Staten måste ta ett större ansvar för att vår miljö ska utvecklas i positiv riktning. Det är bevisligen dyrare att inte göra omställningar än att göra dem. Detta framkommer både när det handlar om uträkningar när det gäller klimatomställning och på andra områden, som till exempel kemikalieområdet. Det kom man fram till när beslutet om Reach fattades på EU-nivå. Det finns alltså flera områden som tydligt visar att det lönar sig att satsa. Det är bevisligen bråttom. Därför är det viktigt att ha en hög ambitionsnivå. Men det räcker inte med att säga att man har en hög ambitionsnivå, utan man måste också se till att det blir praktisk politik. Det är det vi väntar på. Vi väntar på praktisk politik och fler åtgärder. Jag yrkar bifall till reservation nr 3. I detta anförande instämde , , och i (alla s). 77 (): Ärade ledamöter av miljö- och jordbruksutskott och övriga åhörare! Jag kommer att vara ganska kortfattad av olika anledningar och inte ge mig in på något längre miljöpolitiskt anförande. Det beror bland annat på att inte har väckt några motioner med den inriktningen i det här ärendet. Låt mig dock komma med en liten inledande reflexion med anledning av seminarium om klimaträttvisa och den oro man känner inför klimatförhandlingarna i . Vi verkar inte komma vidare där. För är klimaträttvisa en ledstjärna för hur vi ska komma till rätta med klimatproblemet. Det handlar framför allt om aspekten klass och kön. De rika måste minska sina utsläpp, och det gäller också vi män relativt kvinnorna på vår jord. Det är en grundläggande fråga. Vi måste fasa ut användningen av fossila bränslen helt. I det arbetet tror jag att individuella utsläppsrätter kan vara ett konkret steg för att mer kraftfullt komma åt denna fråga, men det är en mer långsiktig och stor fråga. I dagens betänkande finns det några reservationer från . Jag tänker lyfta upp reservation nr 7 som handlar om konsumtion av kranvatten. Det kan ses som en liten fråga, men det är en symbolisk fråga. Jag tycker också att det är en så kallad lågt hängande frukt när det gäller att gå över till ett resurssnålt samhälle. Vi ska använda det goda kranvatten vi har här i i stället för att använda vatten på flaska som transporteras hit och dit. I betänkandet hänvisas till att konsumtionen av flaskvatten har sjunkit lite grann efter en topp, men den minskningen är ganska beskedlig. Jag tror att en informationskampanj och andra åtgärder som föreslår i sin reservation är ett steg för att tydliggöra denna fråga om hur vi ska använda våra naturresurser på ett effektivt och hållbart sätt. I motionen föreslås att kommunerna skulle kunna ha vattenautomater på stan så att det är lätt att komma åt vatten. Det skulle också kunna vara ett pedagogiskt medel för att förklara för ungdomar till exempel hur det vatten som rinner i våra kranar kommer till. Man skulle kunna tänka sig att man i , där jag kommer från, skulle ha en automat vid . Då skulle man kunna förklara hur det här vattnet bildas genom infiltration i Uppsalaåsen, hur det också har bildats genom konstgjord infiltration och hur vattnet har förts från Tämnaren till Fyrisån och åter infiltrerats i Uppsalaåsen. Det är ett pedagogiskt sätt att illustrera vattnets kretslopp och också öka medvetenheten hos den unga generationen om vikten av att handla och agera på ett miljövänligt sätt. Med detta yrkar jag bifall till reservation nr 7. 78 (): Övergripande miljöfrågor är det som behandlas i det här betänkandet. Miljöpolitiken kräver ett aktivt handlande. Miljöpolitik är inget som ska konservera. Man ska däremot ta olika hänsyn, och man ska skydda på olika nivåer. I har vi samordnat miljöpolitiken i det miljömålssystem som har byggts upp . Det stora övergripande målet är att vi ska lämna över ett samhälle till nästa generation där våra stora miljöproblem är omhändertagna. Grunden i det här systemet, som det enhälligt har beslutats om i , är de 16 miljökvalitetsmålen. Dessa är även nedbrutna på delmål för att de ska bli både mätbara och hanterliga. är vi i halvtid. Alla som har varit i kontakt med miljömålen i kommuner eller regioner vet att det finns symboler vid varje miljömål. Det är gula, gröna eller röda figurer som antingen är glada, neutrala eller ledsna. Finns det en röd figur som är väldigt ledsen har man inte nått fram till målet. Då har man misslyckats. Jag kan räkna upp de här målen: Begränsad klimatpåverkan där är det en röd ledsen figur. luft där är det en röd ledsen figur. Bara naturlig försurning där är det en röd ledsen figur. Giftfri miljö där är det en röd och ledsen figur. Skyddande ozonskikt där är det däremot en grön glad figur. Säker strålmiljö där är det en gul och neutral figur. Ingen övergödning där är det en röd ledsen figur. Levande sjöar och vattendrag där är det en gul och lite smått positiv figur. Grundvatten av god kvalitet där är det en gul och neutral figur. Hav i balans samt levande kust och skärgård där är det också en röd ledsen figur. Myllrande våtmarker där är det en gul neutral figur. Levande skogar där är det en röd och ledsen figur. Ett rikt odlingslandskap där är det en gul neutral figur. Storslagen fjällmiljö där är det en gul neutral figur. God bebyggd miljö där är det en röd ledsen figur. Ett rikt växt- och djurliv där är det en röd ledsen figur. Det finns alltså behov. Det finns bara en enda grön figur. Då kan jag som miljöpartist och grön säga: Inte undra på att det behövs mer grön politik. kommer en rapport om utvecklingen. kommer en fördjupad utvärdering av miljömålen. En fördjupad utvärdering ligger till grund för handling från regeringens sida. Utifrån den fördjupade utvärderingen ska regeringen föreslå revideringar av mål, och förslag till åtgärder ska läggas fram för . Det är som har till uppgift att samordna och driva det arbetet framåt. I den senaste fördjupade utvärderingen klassas sex av målen som möjliga att nå inom tidsramen, om inte ytterligare åtgärder sätts in. Hela nio mål klassas som svåra eller omöjliga att nå inom tidsramen. Rådets slutsats var att arbetet med miljömålen behöver intensifieras och att kraftfulla åtgärder bör sättas in. Den fördjupade utvärderingen innehöll också en rad förslag till åtgärder, och man konstaterade att de skulle innebära ökade statliga insatser på , för att miljömålen ska vara nåbara. Om man inte använder kostnadseffektiva skatter och avgifter ökar samhällets gemensamma kostnader ytterligare. Man konstaterar alltså att det blir svårt eller omöjligt att nå flera av målen inom utsatt tid. Utvecklingen går framåt men sakta. När man ställs inför ett sådant faktum kan man reagera på olika sätt. Den svenska alliansregeringen valde att, i stället för att föreslå åtgärder, föreslå en utredning som ser över hela miljömålssystemet igen. Det här samt neddragningarna i satsningarna på vissa viktiga delar i budgetsammanhang som biologisk mångfald har lett till leder till förseningar, och tappar tempo. Motorn som ska driva miljöpolitiken framåt i håller på att stanna, kan man säga. Det blev också uppenbart då ordförande avgick i protest mot regeringens hantering av frågan. När den fördjupade utvärderingen kom 2008 ställde jag en fråga till miljöminister om när vi kunde förvänta oss en miljömålsproposition. Svaret var: Den kommer . Det skulle i så fall vara . Som vi nu vet är den utlovad till kommande vår, alltså 2010. antog vi en ny inriktning på skogspolitiken, då vi behandlade produktionsmålet inom den svenska skogen tidigare hade vi behandlat produktionsmål och miljömål som mer jämställda.