prot · GW09129 · 2009-06-10 00:00:00 — förhördes av angående en svensk-marockan som han hade hyrt rum av i . uppgav till att man hade en del upplysningar om som indikerade att han kunde bli inblandad i aktiviteter som hotade rikets säkerhet. avslog hans ansökan, huvudsakligen på grund av att han inte hade deltagit i asylutredningen och att han inte hade uppgett att han riskerade att bli förföljd eller trakasserad i sitt hemland. Han kunde dock inte få del av beslutet eftersom han hade försvunnit. , alltså, greps av den österrikiska polisen när han försökte komma in i med hjälp av ett falskt franskt pass och en flygbiljett till . Han skickades sedermera av österrikiska myndigheter tillbaka till . Då delgavs han beslutet om avvisning och togs i förvar eftersom man bedömde att det fanns risk för att han skulle försöka undgå verkställigheten av utvisningen. Han ingav då en ny ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd och flyktingförklaring . beslutade att avslå denna ansökan. överklagade beslutet, och eftersom det var ett säkerhetsärende var det regeringen som skulle pröva överklagandet, och Migrationsöverdomstolen skulle avge ett yttrande. Migrationsöverdomstolen förordade att beslut skulle fastställas av regeringen och att utvisningen alltså skulle verkställas. Migrationsöverdomstolen menade att han inte var att anse som flykting eller skyddsbehövande i övrigt. Regeringen avslog också i enlighet med Migrationsöverdomstolens förslag hans överklagande . inlämnade då ett klagomål till för de mänskliga rättigheterna. Med anledning av det begärde regeringen in ytterligare information, bland annat från Säkerhetspolisen. Man gjorde då i en anteckning om kontakterna med , och där noterades att säger att det finns anledning att tro att marockanska myndigheter vet vem klaganden är och vilka han umgås med. Det är den tjänsteanteckningen som det refererades till i det tidigare inlägget här. menade att denna tjänsteanteckning och denna upplysning från gav skälig anledning att anta att riskerade tortyr om han återvände till sitt hemland. Därefter var frågan åter uppe i Migrationsöverdomstolen, som skulle avge ett ytterligare yttrande till regeringen. Migrationsöverdomstolen fann att det inte var troligt att de marockanska myndigheterna hade något intresse av och att han därför inte riskerade tortyr eller omänsklig behandling. fann regeringen vid ett nytt beslut att det inte förelåg något hinder mot verkställighet men att man avvaktade prövning och att man inte skulle verkställa utvisningsbeslutet. Vad sade då ? Jo, domstolen konstaterade att i de första kontakterna med svenska myndigheter inte åberopade några som helst grunder för asyl och lämnade mycket begränsade uppgifter om sin bakgrund. Han har inte förklarat varför han hade ett falskt franskt pass när han försökte resa in i eller varför han hade en flygbiljett till om han nu skulle åka till , som han uppgav. Det fanns därför, menade , goda skäl att ifrågasätta hans berättelse. När det sedan gällde att ansåg att han var en säkerhetsrisk noterade att frågan i målet inte gällde om han riskerade att bli förhörd av marockanska myndigheter utan om han riskerade att bli torterad eller misshandlad i strid med . Domstolen noterade att förhållandena i har förbättrats . Man har antagit antitortyrlagstiftning. Poliser och säkerhetspoliser som har misstänkts för tortyr har åtalats och i några fall dömts till långa fängelsestraff. har alltså vidtagit betydande åtgärder för att förbättra situationen. Även om det fortfarande förekommer misshandel och tortyr har det inte visats att det sker rutinmässigt. påpekar också att det ankommer på att lägga fram bevisning för att det finns skälig grund att tro att han kommer att utsättas för tortyr om han utvisas. Han har inte anklagats för något brott i , och han har inte påstått att han är efterlyst av marockanska myndigheter eller anklagad för brott i . Han har påstått att han inte har haft kontakt med marockanska myndigheter, och han har uppgett att han aldrig har varit politiskt aktiv. Enligt domstolen har han alltså inte anfört något till stöd för sina påståenden att de marockanska myndigheterna skulle vara intresserade av honom. Mot den bakgrunden ansåg att hans klagomål var uppenbart ogrundat och skulle avvisas. Med anledning av ställningstagandet från upphävde sitt beslut att inte verkställa utvisningen, och den verkställdes . Det är viktigt att konstatera att beslut i asylärenden är av stor betydelse för de enskilda människor som berörs och att de inte sällan är resultatet av svåra avvägningar. Det här fallet har dock prövats av olika instanser och måste anses ha fått en grundlig behandling. Migrationsöverdomstolen fann, som jag sade, att inte riskerade tortyr eller annan omänsklig behandling om han skulle utvisas. fann det inte visat att det fanns anledning att tro att han skulle utsättas för tortyr om han återvände till , och på den grunden fattade regeringen sitt beslut. I det omfattande utredningsmaterial som utskottet har fått del av finns det endast en omständighet som pekar i motsatt riktning, och det var den uppgift från till att det fanns anledning att tro att marockanska myndigheter vet vem är och vilka han umgås med. Men och det är viktigt att betona detta den uppgiften hade både Migrationsöverdomstolen och tillgång till. De har inte tillmätt den uppgiften avgörande betydelse. påpekar, som jag nämnde, att frågan inte gällde om han riskerade att bli förhörd utan om han riskerade att bli utsatt för tortyr. Sammanfattningsvis kan man konstatera att Abderazzak Jabris fall har utretts och prövats grundligt av , , och regeringen. Mot bakgrund av det material som regeringen hade tillgång till när man beslutade om avvisningen delar utskottsmajoriteten regeringens och domstolarnas uppfattning att det inte fanns skälig anledning att befara att han skulle bli utsatt för tortyr i . 156 () replik: I anförande hörde jag vid ett flertal tillfällen att utgjorde en säkerhetsrisk. Att upprepade detta så tolkar jag som att han ville ge en legitimitet för agerande i detta ärende. I början av anförandet sade att regeringen lever upp till vad som står i . Jag kan inte se det i det här ärendet. blev ju faktiskt utvisad, fängslad och torterad. Kan du på något sätt redogöra för mig hur du ser på detta? Lever verkligen upp till vad vi en gång har undertecknat? Eller är det, som jag sade i mitt anförande, bara läpparnas bekännelse och en signatur på ett papper? 157 () replik: Skälet till att jag återgav de uppgifter som fanns om att ansågs vara en säkerhetsrisk av Säkerhetspolisen var just att jag ville ge en fullständig beskrivning av hur det här ärendet har handlagts och vilka bevekelsegrunder som har funnits när olika ställningstaganden har gjorts. Jag tycker att det är viktigt att man har en fullständig bild av ärendet för att kunna bilda sig en uppfattning om regeringens och domstolarnas agerande har varit rimligt och korrekt eller inte. Frågan om varför har blivit gripen i och vad han där har blivit utsatt för har inte blivit klarlagd genom utskottets utredning. Det är naturligtvis av avgörande betydelse för personligen självfallet är det så men det är inte av avgörande betydelse för bedömning av regeringens agerande. Avgörande för KU:s bedömning är om det underlag som regeringen hade när beslutet om utvisning fattades gav vid handen att han riskerade tortyr om han skulle utvisas. Det var det jag försökte utveckla i mitt anförande. Den frågan har prövats av Migrationsöverdomstolen, av och slutligen av regeringen. Man fann då att det inte fanns skälig grund att anta att han riskerade tortyr. Det har också att göra med det som framhöll. Han har inte anklagats för något brott i . Han har inte påstått att han varit politiskt aktiv i när han bodde där. Han har inte haft någon kontakt med Polisario , den väpnade motståndsrörelsen i . Han kunde alltså inte anföra något som visade varför han skulle vara intressant för marockanska myndigheter. Det var det som jag ville påpeka. Jag menar att lever upp till de konventioner som vi har åtagit oss att leva upp till, och det är utskottsmajoritetens uppfattning. 158 () replik: Ja, det är naturligtvis jätteviktigt med en fullständig bild. Vi hade faktiskt en ganska bra bild av Jabris situation och vad som skulle kunna komma att hända om han blev avvisad. När en myndighet, , ändrar sig från ett beslut till ett annat jag må säga att det inte händer ofta tycker jag att det är av väldigt stor vikt. ändrade sig och sade: Om en avvisning sker finns risk för att utsätts för tortyr. För mig är det helt horribelt att detta inte skulle räcka för att förhindra avvisning av . har vi facit i hand. Vi vet att han sitter fängslad och att han har blivit torterad. Vi fick information före avvisningen om att detta kunde ske, och det har skett. Men min undran är: Varför tog man inte hänsyn till sista utlåtande, att det fanns risk att han skulle bli fängslad och torterad? För mig är det helt obegripligt att utskottets majoritet, tillsammans med och Socialdemokraterna, inte tog detta på allvar och kunde kritisera regeringens beslut. 159 () replik: Jag tycker att det är intressant i debatten att lutar sig så tungt på just ställningstagande. I en mängd andra sammanhang när det gäller asylfrågor utsätts för väldigt stark kritik för sitt agerande inte minst av företrädare och många andra. Men just i det här fallet, när gör ett ställningstagande som tycker är korrekt, är det bedömning som ska gälla och vara den yttersta sanningen, inte den prövning som högre instans, Migrationsöverdomstolen eller , gör på basis av samma information som hade. Vi har en instansordning, som jag redogjorde för. Den säger att beslut i säkerhetsärenden kan överklagas till regeringen. Migrationsöverdomstolen ska då lämna ett yttrande till regeringen, och det är precis vad som har skett här. Migrationsöverdomstolen gjorde en annan bedömning än beträffande risken för tortyr. Migrationsöverdomstolens bedömning delades av , det vill säga två mycket tunga juridiska instanser gjorde en annan bedömning än gjorde. Regeringen lade då Migrationsöverdomstolens och ställningstagande till grund för sitt beslut. Jag kan föreställa mig vad som hade hänt om det hade varit ett annat ärende och det hade varit på ett annat sätt, att hade förordat utvisning och Migrationsöverdomstolen och hade varit av motsatt uppfattning. Om regeringen då hade gått på linje det hade i och för sig varit enligt lagen felaktigt, men man kan ju leka med tanken undrar jag: Hur hade då argumenterat? Vi har en instansordning, och regeringen hade god grund för sitt beslut. Det är vi överens om, allianspartierna, Socialdemokraterna och . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 12 § Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen Föredrogs betänkande 2008/09:KU21 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (skr. 2008/09:75). 160 (): Detta är ett litet, tunt betänkande. Det är också ett betänkande där vi är eniga och där det finns ett särskilt yttrande från Socialdemokraterna, . Att jag väljer att gå upp och säga några ord om detta betänkande beror på att jag tycker att ärendet är viktigt. Det handlar om en redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen. Samtliga utskott här i har fått möjlighet att inkomma till med synpunkter eller, rättare sagt, en sammanställning av hur det ser ut när det gäller skrivelser som är lämnade till regeringen och behandlingen av dessa. Tyvärr kan jag konstatera att det endast är fem utskott som har lämnat yttranden. Ett utskott har svarat att det saknas anledning att lämna information. Ett annat utskott har sagt att det saknas skäl att yttra sig. Och ett tredje utskott finner ingen anledning att framföra synpunkter. Övriga har beslutat att inte yttra sig. Jag tycker att detta är synd därför att har, om samtliga utskott svarar, en möjlighet att göra en sammanställning av hur regeringen bereder och behandlar skrivelser. Det är en viktig fråga med tanke på uppgift att granska och utvärdera regeringen men också att stifta lagar. När jag läser betänkande kan jag konstatera att den äldsta skrivelsen är /95. Den handlar om att återinföra det statliga fritidsbåtsregistret. Om det finns äldre skrivelser från tycker jag att det är oerhört angeläget att dessa antingen avslutas, och att informeras om detta, eller behandlas på något annat sätt, så att de inte bara lämnas liggande hos regeringen utan åtgärder. I utskottets ställningstagande står det att det har blivit bättre när det gäller regeringens hantering av skrivelser från men att det fortfarande finns förbättringspotential. Det finns stora möjligheter för regeringen att faktiskt meddela huruvida skrivelserna är behandlade, under pågående behandling, eller rent av expedierade. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 13 § Ekonomiska villkor för ledamöter av Föredrogs betänkande 2008/09:KU25 Ekonomiska villkor för ledamöter av (prop. 2008/09:184) 161 (): Att inneha ett förtroendeuppdrag är inte bara roligt och spännande, utan i första hand är det en ära att ha fått förtroendet att föra folkets talan i stort som i smått. gäller i stort sett samma ekonomiska villkor för de svenska ledamöterna av som för riksdagsledamöterna, även om står för vissa kostnadsersättningar som är väl tilltagna, må jag säga. Det är med andra ord som betalar ut arvoden och pensioner till de svenska EU-parlamentarikerna. Regeringen anser att vi nu ska genomföra EU-stadgan, vilket innebär att kommer att stå för alla ekonomiska utbetalningar som görs till parlamentarikerna. Detta medför en betydande inkomstökning för de svenska EU-parlamentarikerna. delar inte regeringens åsikt utan anser att riksdagsledamöterna och våra EU-parlamentariker ska ha samma ekonomiska villkor. Denna åsikt är vi som sagt var nästan ensamma om att ha i denna riksdag. Det här är en demokratifråga. Det är viktigt att riksdag och som är valda i förtroende av folket får sina arvoden utbetalade från statsbudgeten. En annan otroligt viktig aspekt, kanske den viktigaste, är att nivåerna på arvodena är rimliga i syfte att just skapa förtroende och legitimitet mellan väljare och förtroendevalda. röstade emot förslaget till ledamotsstadgan när den hamnade på bord. Den dåvarande socialdemokratiska regeringen, med stöd av de borgerliga partierna, stödde förslaget. Även i har socialdemokrater och de borgerliga partierna varit överens om att godkänna stadgan. har riksdagsledamöter och svenska EU-parlamentariker samma arvoden . Men när de svenska EU-parlamentarikerna startar sitt uppdrag i kommer de att ha ett månadsarvode på . Det är en höjning inte dåligt! anser att detta är en fullkomligt orimlig höjning. Det är just detta som urholkar förtroendet mellan väljare och förtroendevalda och är antagligen en bidragande orsak till det politikerförakt vi kan se. har motionerat om att riksdagsarvodena ska sänkas. Vi anser att arvodet både för EU-parlamentariker och riksdagsledamöter till ska knytas till ett prisbasbelopp, vilket är . Detta har vi aldrig fått gehör för. Mot denna bakgrund vänder vi oss naturligtvis starkt emot denna enorma höjning av EU-parlamentarikernas arvoden. Vi måste eftersträva en tydlig koppling mellan väljare och förtroendevalda. I vårt demokratiska system utgår all offentlig makt från folket. Just därför är det viktigt att de svenska EU-parlamentarikerna är väljarnas företrädare och representanter i EU och inte EU:s representanter i . dröjer det väl inte länge förrän våra arvoden här i ska harmoniseras med EU-parlamentarikernas orimligt höga arvoden. Denna farhåga bekräftas av , ordförande för arvodesnämnd. Han anser i en artikel i från att arvodesnämnden nu måste förhålla sig till de svenska EU-parlamentarikernas höjning. Det är inte nog med en höjning på till . Till detta tillkommer dessutom andra ersättningar, till exempel reseersättningar, traktamenten och allmänna utgifter. Det är inget konstigt, men de är väl tilltagna. Summan av kardemumman av hela det här kalaset är att en svensk EU-parlamentariker i princip kan stoppa rakt ned i fickan. Detta är inte rimligt utan horribelt. Hur kan alliansen och Socialdemokraterna tycka att detta är okej? Ser ni inte det orimliga i detta? Politiker ska inte bli en klass för sig med levnadsvillkor som på ett så markant sätt skiljer sig från vanligt folks. Har vi fått ett förtroende ska vi förvalta det och vara den röst vi blev valda att framföra. Inte ska vi vara förtroendevalda så att vissa av oss kan bli miljonärer. Att arbetarepartiet Socialdemokraterna anser att det är okej med dessa otroligt höga arvoden förvånar mig, och jag tror inte att jag är ensam om att vara förvånad. Många väljare som jag har träffat ute, speciellt , anser liksom att det är en skam att driva igenom dessa höjningar. Det är också både pinsamt och skamligt att stå upp för dessa höjningar i det vi ser , i den kris vi ser i världen. Det är just detta agerande, det vill säga att medverka till höjda arvoden, som jag har sagt bidrar till politikerförakt. Men vi är som sagt inte många i denna kammare som förstår det. Däremot finns det många som inte vill se, inte vill lyssna utan bara viftar bort det som nonsens. Det finns övergångsbestämmelser som säger att EU:s medlemsstater har rätt att själva bestämma när arvodeshöjningen ska träda i kraft. Det går för del att vänta med genomförandet till 2019, men se denna möjlighet vill regeringen inte utnyttja. De höjda arvodena kommer för de svenska EU-parlamentarikerna att börja gälla med start . Riksdagsledamöternas och EU-parlamentarikernas arvoden handlar, som jag har varit inne på, om trovärdighet. Förtroendevalda ska representera sitt parti och dess ståndpunkter och inte minst representera folket. Om vi ser till väljarkåren i stort har vi höga månadsersättningar. ska EU-parlamentarikernas arvoden höjas ännu mer. Detta riskerar inte bara att skapa en förtroendeklyfta mellan förtroendevalda och dem som har valt oss att representera dem, utan det skapar också ett politikerförakt. Att högerns ledamöter, socialdemokraterna här i och inte inser detta är verkligen att beklaga. Med detta sagt yrkar jag avslag på förslaget i propositionen, vilket betyder att jag yrkar bifall till reservation 1. 162 (): Regeringens proposition om ekonomiska villkor för ledamöter av är föranledd av ett beslut i parlamentet . antog parlamentet ett förslag till beslut om ledamotsstadga. Någon politisk överenskommelse nåddes dock inte, och först blev parlamentet och rådet överens om innehållet. Inför rådets beslut samrådde regeringen med som då godtog regeringens bedömning att fördelarna med det nya förslaget övervägde dess nackdelar. Stadgan, som är bindande, innehåller bestämmelser och allmänna villkor för hur ledamöterna ska fullgöra sina åligganden. I den stadgan finns också bestämmelser om ledamöternas arvoden, övergångsersättningar, ålderspensioner, invaliditetspensioner och efterlevandepensioner. Det övergripande syftet med stadgan är att få till stånd enhetliga villkor för ledamöterna, såväl ekonomiska som andra. Tanken är alltså att ledamöterna ska fullgöra sina uppdrag under samma ekonomiska förutsättningar. står i huvudsak, som sades , för vissa kostnadsersättningar till ledamöterna, medan bland annat arvoden och pensioner betalas av medlemsstaterna. I fortsättningen kommer parlamentet att stå för alla ekonomiska förmåner som utgår till ledamöter och före detta ledamöter. Som också har nämnts innehåller stadgan vissa övergångsbestämmelser. Nuvarande ledamöter som blir omvalda har rätt att själva avgöra om de ska omfattas av bestämmelserna i stadgan eller fortsätta att omfattas av de nationella ersättningssystemen. Artikel 29 ger varje medlemsstat rätt att själv bestämma att de ledamöter som blir valda ska omfattas av bestämmelserna som avviker från stadgan. Detta får, som också har nämnts, inte vara längre än två mandatperioder. Som regeringen konstaterar har redan i samband med rådsbehandlingen förklarat att överenskommelsen vid en samlad bedömning utgjorde en godtagbar kompromiss som bör respekteras. KU har inte gjort någon annan bedömning. Mot bakgrund av detta och med hänsyn till att det grundläggande syftet är att åstadkomma en önskvärd likabehandling av ledamöterna i parlamentet anser vi i likhet med regeringen att avvikande övergångsbestämmelser inte ska införas. Av stadgans 30 artiklar är det artikel 10 som har fått mest uppmärksamhet. I artikel 10 anges ledamotsarvodet till av grundlönen för en domare vid . Man kan naturligtvis ha synpunkter på storleken på arvodet. Det hade också regeringen under rådsmötena, och det bidrog bland annat till den långa handläggningstiden och också till att arvodet hamnade något lägre. Men efter den kompromiss som nationerna slutligen antog anser vi att det vore oanständigt att nu frångå uppgörelsen. Vår utgångspunkt är att ska respektera de överenskommelser som ingås i EU och därför vidhåller vi den ståndpunkt som regering godkände för del. får en svensk ledamot , en italiensk 11 703. Ledamöterna från får lägst arvode, . Det motsvarar lönen för sommararbetande skolungdom. Principen om att det ska utgå samma ersättning för samma jobb borde inte vara svår att acceptera. Ledamotsstadgan är ju mer än arvoden och ersättningar. Den föreskriver bland annat att ledamöterna ska rösta individuellt och personligen och inte vara bundna av instruktioner eller uppdrag. Den behandlar initiativrätten, handlingars tillgänglighet, officiella språk, bildande av politiska grupper med mera. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till förslagen i betänkandet. 163 () replik: tog i sitt anförande upp att grunden för detta är att ledamöterna ska ha samma ersättningsnivå i hela parlamentet. Så lär det ju bli. Det rimmar ändå illa, för levnadsnivåerna ser olika ut i olika länder. Det blir ändå en stor skillnad mellan parlamentarikernas pengar i fickan så att säga. Jag undrar: Hur ser du på det faktum att det ändå kvarstår en skillnad, och hur ser du på det jag tidigare tog upp, att 145 000 rakt ned i fickan kan vara en bidragande orsak till det politikerförakt vi ser ? Ser du någon koppling där? 164 () replik: Det är klart att om man ständigt och jämt för debatt på det sättet är det klart att man kan få en reaktion som motsvarar det som vill uppnå. Det kan jag tänka mig. handlar det här om att vi ska ha samma ersättningar för samma jobb. Det har ju i alla andra sammanhang eftersträvat. Det ska inte vara någon skillnad om man utför samma arbetsuppgift. Detta är som sagt en överenskommelse som man har gjort. Det är alltså en kompromiss. har inte drivit att vi ska höja arvodena till de nivåer som det nu blir. Tvärtom har vi försökt att få en balanserad arvodering. hamnar vi här. Detta är en kompromiss, och det var den förra regeringen som genomförde de förhandlingarna. Majoriteten i KU står nu bakom detta. Jag har inga synpunkter i övrigt. Vi kan alltid, som sagt, diskutera nivåer, men har vi hamnat här och vi står bakom denna uppgörelse. 165 () replik: I den kris som världen befinner sig i, som vi även har diskuterat här och i tidigare debatter, och den kris som EU befinner sig i, och naturligtvis också , vore det då inte mer smakligt att ni inom alliansen sade att ni ställer er bakom att höjningen inte ska ske nu? Vi kan trots allt bestämma detta själva enligt övergångsbestämmelserna. Har alliansen över huvud taget diskuterat att säga nej? Eftersom vi kan vänta med införandet så väntar vi till 2019 i stället för att genomföra detta direkt. Har det aldrig någonsin varit på tapeten eller uppe vid era gruppmöten? Jag bara undrar. Detta är ju ett slag i ansiktet på många, speciellt, som jag sade, i de tider vi upplever . Min fråga igen: Har det aldrig varit uppe till diskussion inom alliansen att utnyttja övergångsbestämmelserna? 166 () replik: Jag kan inte svara på vad som har diskuterats i de andra grupperna, men säkerligen har de frågorna lyfts.