prot · GW09122 · 2009-05-20 00:00:00 — Men det sydsamiska språket har en svag ställning. Det finns ett starkt behov av revitalisering. Jag hälsar med glädje det förslag som finns om att inrätta två samiska språkcentrum i det sydsamiska språkområdet. Det är viktigt att man inom de sydsamiska områdena har möjlighet att utveckla, revitalisera och återerövra det sydsamiska språket, som är viktigt för den samlade samiska identiteten. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkande. 160 (): Just efter mig kommer integrations- och jämställdhetsminister att tala. Hon kommer att gå igenom propositionen i dess helhet. Därför vill jag i mitt inlägg uppehålla mig vid en av mina hjärtefrågor, nämligen jämställdheten, som också behandlas i propositionen. Hur ska egenmakten stärkas för kvinnor som tillhör nationella minoriteter? Regeringens bedömning är att det arbete som påbörjats på jämställdhetsområdet för att stärka ställningen och egenmakten för kvinnor som tillhör nationella minoriteter bör förbättras . Syftet är att stärka minoritetskvinnornas ställning och ge dem inflytande i samhället. Minoritetskvinnorna ska få ökade möjligheter att delta i den demokratiska processen och förutsättningar att bevaka sina rättigheter. I detta syfte har regeringen delat ut flera viktiga uppdrag till olika myndigheter. Det handlar om riktade utbildningsinsatser till kvinnor som tillhör nationella minoriteter. Det handlar om att stödja jämställdhetsarbetet bland minoriteter, ekonomiskt och på andra sätt. Det handlar om att undersöka hur våldsutsatta kvinnor som tillhör nationella minoriteter bemöts och stöds av offentliga myndigheter. Sist men inte minst har fått i uppdrag att genomföra en särskild satsning för att stärka de samiska kvinnornas delaktighet i samhällslivet. Utgångsläget för samiska kvinnor är inte enkelt. De samiska rättigheterna har minskat. Betesmarker har försvunnit till följd av skogsbrukets utbredning och vattenkraftsutbyggnader. Förutsättningarna har ändrats för de samer som livnär sig på renskötsel, jakt, fiske, slöjd och småbruk. Där har både män och kvinnor tidigare haft sin försörjning. Det är främst kvinnorna som får söka sig andra försörjningsmöjligheter. Då har de reducerats till extrakraft inom sin kultur i stället för att räknas som aktiva utövare. I takt med att renskötseln har mekaniserats och industrialiserats har den blivit ett mansdominerat yrke. bedrivs renskötseln i stor utsträckning av män. Många samiska kvinnor förvärvsarbetar för att stärka familjens ekonomi som de bär ett stort ansvar i familjeföretaget. Samiska kvinnor kan ha svårt att agera utifrån positionen att de är samer som de är kvinnor. I många situationer måste kvinnorna underordna sig som kvinnor för att i stället betona sin samiskhet. Det kan förklara varför det inte funnits en stark samisk kvinnorörelse. Kvinnor har i första hand agerat som samer för övergripande samiska mål. Detta medför att den samiska kvinnan själv bidrar till sin marginalisering och upprätthåller den underordnade positionen i samhället. Det här, fru talman, gäller säkert inte bara samekvinnor utan allmänt kvinnor i minoritetsställning, till exempel romska kvinnor. Man ser sig i första hand som tillhörig sin grupp eller sin klass och i andra hand sitt kön. Det är en social organisering av samer som görs efter föreställningen att samer delar en gemensam kultur och historia. Därför är kvinnorna i allmänhet lojala mot det samiska kollektivet. Det finns också en mytbildning om den samiska kvinnan som stark och härdig. Men, fru talman, jämställdhetsarbetet är i full gång i . En jämställdhetsplan antogs 2004 och redovisas på förtjänstfulla hemsida. Målen är tydliga och mätbara. ska plenum ha en jämn könsfördelning. Fram till sametingsvalet hade plenum 11 kvinnor och 20 män. är jag mycket nyfiken på hur valresultatet har blivit, med tanke på könsfördelningen, men jag har ännu inte lyckats få fram några uppgifter. Andra mätbara mål gäller bland annat könsöverskridande verksamhet. Andelen jaktledare som är kvinnor ska öka. Andelen samebyordförande som är kvinnor ska öka. Andelen män som påbörjar högre studier ska öka, och andelen kvinnor som tar jägarexamen ska öka. Det här tycker jag är utmärkta jämställdhetsmål. Sedan ska samtliga samiska sammanslutningar som ansöker om medel från ha aktuella jämställdhetsplaner. Enligt jämställdhetsprogram är könsrelaterat våld, och särskilt mäns våld mot kvinnor, ett globalt problem som finns i alla samhällen. Så är det ju, men trots brist på forskning om problemets omfattning i det samiska samhället måste det inledas ett arbete för att minska problemet inom verksamhetsområde. Enligt programmet ska anta nolltolerans mot sexuella trakasserier, vilket ska framgå av jämställdhetspolicy. ska delta i arbetet mot sexualiserat våld och i särskilda utsändelser informera relevanta myndigheter och organisationer om ambitionen att vara en stark samarbetspartner i det här viktiga arbetet. ska vidare utreda behovet av en särskild samisk kvinnojour. jämställdhetsarbete kan säkert inspirera andra nationella minoriteter att utarbeta egna jämställdhetsplaner i den mån man inte redan gjort det. är ordförande för för romska frågor. Hon kan berätta om den diskriminering som romska kvinnor utsätts för i samhället. Hon säger: Det har hänt otroligt lite när det kommer till romernas situation i . Romska kvinnor är inte bara dubbelt utsatta, utan jag skulle vilja säga trippelt. För det första är de kvinnor. För det andra är de romer. För det tredje pågår det en inre diskriminering bland romerna. Det är nu mycket viktigt för alliansregeringen att arbeta förebyggande mot diskriminering och att stärka nationella minoritetskvinnors ställning. Detta har också uppmanats att göra av för avskaffande av diskriminering av kvinnor. Förkortningen är Cedaw, och det är en konvention som fyller . Det är väldigt viktigt att uppfyller det här. Jag hyser förhoppning och förtröstan om att alliansregeringen och jämställdhetsministern kommer att fixa det här. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande. 161 Integrations- och jämställdhetsminister (): högtidlighåller vi 200-årsminnet av skilsmässan mellan och 1809. Detta är kanske det enskilda årtal som har betytt allra mest för formandet av dagens . Det är kanske också det årtal som haft störst betydelse för formandet av förhållandena för de svenska minoriteterna. De nya gränserna delade också minoritetsfolken. Det som är utmärkande för samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar, det vill säga våra fem svenska nationella minoriteter, är att de har funnits i vårt land som vi haft en statsbildning som vi kallar . Ja, de fanns här långt innan dagens tog form efter 1809. De fanns här redan i det som formades efter intåg i . Både samer och finsktalande fanns här redan när införde den svenska landslagen . Samerna fanns här som urbefolkning ännu långt . Våra historiska nationella minoriteter har därmed minst samma historiska hemortsrätt till som majoritetsbefolkningen. Vårt lands invånare har sedan urminnes tid levt sida vid sida med olika etniska identiteter och språk. Det utgör en del av vårt gemensamma historiska kulturarv. har med andra ord alltid varit flerkulturellt, och handlar det om att hitta tillbaka till vårt lands historia. Nationsbyggandet efter traumat 1809 gick ut på att hitta den svenska själen. Då fanns inte längre plats för dem som alltid funnits där som svenskarna. Där samiska och finska sedan urminnes tider varit naturliga språk, inte bara i hem och socken utan också i skola och kyrka, tvingade man igenom svenskan som nationens enhetsspråk. Med det inleddes ett sekels successiva tillbakadraganden av våra minoritetsspråk. Det massiva osynliggörandet av våra minoriteter är orsaken till att det är så svårt för många svenskar och institutioner i att förstå att är ett land där majoritetsbefolkningen alltid levt sida vid sida med minoriteter. Det var antagligen också därför som det dröjde innan tog till sig de ansträngningar som gjordes inom ramen för , ansträngningar för att efter 1900-talets skrämmande europeiska historia skapa ett regelverk till skydd för nationella minoriteter. Först de allra sista skälvande dagarna 1999 beslutade att skulle ratificera ramkonvention till skydd för nationella minoriteter och den europeiska stadgan om landsdels- och minoritetsspråk. Ratificeringen innebar ett erkännande och en återupprättelse för dem som alldeles för länge och alldeles för ofta både förnekats och förtryckts. När fattade sitt historiska beslut uttalades det mycket tydligt att detta var ett första steg i utvecklingen av en svensk minoritetspolitik. Beslutet togs i bred partipolitisk enighet i . Enigheten var så stor, fru talman, att många utanför aldrig riktigt hann uppfatta eller förstå vad som hade skett, än mindre innebörden av detta historiska beslut. Minoritetspolitiken syftar till att stödja och skydda våra historiska minoriteters rätt att bevara sitt språk och sin kultur, om man så vill rätten att få vara olika. Med de två Europarådskonventionerna har vi nu i en folkrättslig skyldighet att både centralt och lokalt värna och stödja minoriteterna, deras språk och kultur. har ett regelverk för hur man följer upp dess medlemsstaters genomförande av åtagandena i olika konventioner. har redan granskats i ett par omgångar vad gäller hur vi tillämpar minoritetspolitiken. Trots att vi nu har haft en nationell minoritetspolitik tvingas vi konstatera att förverkligandet av åtaganden fastställda i konventionerna gått alldeles för långsamt. I vissa delar har det stått helt stilla. Det är något som har återkommit i granskning av . Det är också något som företrädarna för de nationella minoriteterna har påtalat för oss. Också konstitutionsutskott redovisade i sitt betänkande strax före valet bristerna i hur minoritetspolitiken genomförts. har ansett att bör ta ytterligare steg och införliva fler av bestämmelserna i konventionerna i vår minoritetspolitik. Men den allra allvarligaste återkommande kritiken från granskning handlar om hur bristfälligt den redan beslutade minoritetspolitiken genomförts i kommunerna, i vardagen. I en kartläggning som vi på Integrations- och jämställdhetsdepartementet lät göra i kommunerna framkom det att kommunernas kunskaper om minoritetspolitik och minoritetsgrupperna var bristfälliga. Många kommuner visste inte vad minoritetspolitik är. Ännu mindre kunde de skilja på nationell minoritet och etnisk minoritet. Minoritetspolitiken gäller i sina grundläggande delar i hela landet. Den nya lagen innebär dock en skyldighet för kommunerna att informera de nationella minoriteterna om deras rättigheter. Den innebär också att kommunerna har ett särskilt ansvar att skydda och främja de nationella minoritetsspråken och att främja de nationella minoriteternas möjligheter att behålla och utveckla sin kultur. De nationella minoriteterna ska också ges möjlighet till samråd i frågor som berör dem. Statliga och kommunala myndigheter ska verka för att det finns tillgång till personal med kunskaper i finska, meänkieli och samiska där detta behövs. valde att inledningsvis tillämpa några av de mer långtgående åtagandena i sju kommuner i . För detta finns särskilda lagar som innebär att i så kallade förvaltningsområden har sverigefinnar, tornedalingar och samer rätt att använda finska, meänkieli och samiska vid sina kontakter med statliga eller kommunala myndigheter. I förvaltningsområdena ska hela eller delar av den service som erbjuds till barn och äldre ske av personal som behärskar dessa språk. För detta ersätts berörda kommuner med ett särskilt statsanslag. För den sverigefinska minoriteten har det nuvarande förvaltningsområdet inneburit att av sverigefinnarna kommit i åtnjutande av de rättigheter som detta ger. I den nya lagen föreslås därför att det sverigefinska förvaltningsområdet utvidgas till ytterligare 18 kommuner i . Med denna utvidgning kommer av landets sverigefinnar att omfattas av förvaltningsområdet. Men regeringen stänger inte dörren. De kommuner som inte ingår i det föreslagna utvidgade förvaltningsområdet kan närhelst de vill ansöka hos regeringen om att få ingå. Detta öppnar också dörren för en fruktbar dialog lokalt mellan de nationella minoriteterna och deras kommunföreträdare i de kommuner där de bor och verkar. Under riksdagsbehandlingen av den lag som gäller var den oftast ställda frågan varför , staden med flest sverigefinnar i landet och med finsktalande invånare ända sedan begynnelsen , inte ingick i förvaltningsområdet. kommer detta att rättas till. För den samiska minoriteten utvidgas förvaltningsområdet med ytterligare 13 kommuner längs fjällkedjan ned till norra . Med detta utvidgas stödet till att omfatta det sydsamiska området. Ett centralt inslag i regeringens förslag handlar om hur vi skapar en fungerande uppföljning av hur minoritetspolitiken tillämpas ute i vardagen. Som har påpekat har det saknats ett nationellt myndighetsansvar för minoritetspolitiken. kommer i att få ett särskilt ansvar att följa upp regeringens och intentioner med en återkommande rapportering till regeringen. För den samiska minoriteten får denna uppgift. Även om vi har en minoritetspolitik får vi aldrig bortse från att våra fem historiska nationella minoriteter sinsemellan är väldigt olika och har väldigt olika förutsättningar även inbördes. Det gör att lösningarna både centralt och lokalt måste utformas efter de förutsättningar som där råder. Och just det understryker behovet av en fungerande dialog på alla nivåer. Minoritetspolitiken visar tydligt på behovet av att synliggöra minoriteterna och deras språk och kultur som en del av vårt gemensamma kulturarv. Med regeringens förslag och beslut om en reformerad minoritetspolitik tas nu ytterligare viktiga steg på den vägen. Jag sätter mycket stort värde på att detta även sker i bred enighet här i . 162 i (s) replik: Det här är frågor som vi i stort är överens om. Det behövs ett gediget arbete. Vi kan inte stanna och vara nöjda vare sig med vad den förra regeringen har gjort eller vad man har kommit med . Man måste vandra framåt. Jag vill lyfta ett par frågor här. När det gäller samrådsskyldigheten står det att man så långt det är möjligt ska ge minoritetsfolken möjlighet till samråd. är ett föregångsland när det gäller samrådsskyldighet. Där har man verkligen en skyldighet. Man har också skapat ett speciellt forum, ett kontaktforum där det gäller dialog i alla minoritetsfrågor. Min fråga till statsrådet är: Vad ligger i orden så långt det är möjligt? För mig är det ganska vagt. Det innebär att man nog kan glida undan i många frågor när det gäller samrådsskyldigheten. Den andra frågan jag vill lyfta i detta mitt första inlägg är språklagen som vi tog innan, där man pratar om vikten av de nationella minoriteterna men där man i regeringens förslag har plockat bort kravet på de grundläggande kunskaperna. Som jag sade i mitt anförande är det ett problem som vi själva har skapat i mångt och mycket i och med att föräldrarna inte har getts möjlighet att prata. De har blivit nekade att tala sitt språk. Därför kan vi inte plocka bort kravet på de grundläggande kunskaperna. Många barn kommer att bli utestängda från sin möjlighet att lära sig sitt ursprungsspråk. 163 Integrations- och jämställdhetsminister () replik: Jag vill bara först understryka det säger. Detta är bara ytterligare ett steg på väg mot att uppfylla konventioner. Det här är inte slutet. Vi måste fortsätta att jobba på det här sättet. När det gäller samrådsskyldighet skriver vi så långt det är möjligt med tanke på att förutsättningarna ser väldigt olika ut beroende på vilken nationell minoritet vi talar om. En del är relativt väl organiserade och det är lätt att hitta en motpart att diskutera med. Andra grupper är mindre organiserade. Därmed kan det bli svårt för en kommun att hitta en motpart att diskutera med. Det är helt enkelt för att inte ålägga alla kommuner skyldigheten att vid alla tillfällen uppfylla något som inte går att uppfylla. Lagen är tydlig. Kommuner ska samråda med de nationella minoriteterna om deras rättigheter, även i frågor som rör de nationella minoriteterna. Både samrådet och informationsskyldigheten är ett sätt för oss att öka kunskapen hos de nationella minoriteterna själva. Kunskapsbristen har inte bara funnits hos kommuner utan också hos nationella minoriteter. Den romska gruppen till exempel är en grupp som inte har speciellt mycket kunskap om vilka rättigheter de har. De är inte heller speciellt välorganiserade. De är svåra att hitta, och de är uppdelade i olika grupper. Därför uttrycker vi oss så i propositionen. Krav på grundläggande kunskaper är en fråga där regeringen delar uppfattningen att vi måste återkomma. Vi tog ett första steg för att se till att den sverigefinska gruppen tillsammans med den judiska har rätt att få modersmålsundervisning också vid tillfällen när det bara är en elev. Så var det inte tidigare, då krävdes fem. Jag ser att nästa steg är att ta bort krav på grundläggande kunskap. I finanskrisens tider kan jag inte lova exakt när det kommer att ske, men jag ser att det är det som vi behöver titta närmare på. 164 i (s) replik: Argumentet att skylla på finanskrisen när det gäller frågan om grundläggande kunskap köper jag faktiskt inte. Jag tror inte att det kommer att bli en så stor fördyring. Problemet när det gäller den samiska befolkningen, men även andra, är ju att hitta lärare. Det är inte att man inte har en grundläggande kunskap. Det är ett väldigt viktigt område som vi måste jobba vidare med. En annan fråga som jag vill ta upp gäller det sydsamiska området. När denna utredning kom 2006 skickades den ut på remiss direkt. Det är sedan kommunerna svarade på remissen. Sedan har arbetat med den. Jag undrar om statsrådet över huvud taget har uppmärksammat att det finns tre vita fläckar i det sydsamiska området som är så tydliga och bildar punkter i ett heltäckande område. Vi har ett sydsamiskt språk som är hotat på ett helt annat sätt än nordsamiskan. Har ni över huvud taget funderat på att ta ytterligare kontakt med de här kommunerna? Har ni bara tittat på remissvaren och sagt: De svarade ja då får de ingå, de svarade inte då hoppar vi över dem, de svarade nej då hoppar vi över dem? 165 Integrations- och jämställdhetsminister () replik: säger att vi inte ska skylla på finanskrisen eftersom det inte behöver kosta så mycket. De här konventionerna undertecknades i denna riksdag 1999. har vi levt med dessa konventioner. Socialdemokraterna hade makten . Jag förstår inte varför man inte vidtog åtgärder för att ge de sverigefinska och judiska grupperna rätten att ha modersmålsundervisning med bara en elev. Inte ens det gjorde man. Jag förstår inte varför man inte också tog steget att ta bort skyldigheten att ha grundläggande kunskaper i sitt modersmål för att få undervisning. Jag återkommer till att vi delar uppfattning och att det är en fråga vi måste titta på framgent. Problemet att hitta lärare har vi också uppmärksammat, liksom frågan om läromedel. Därför satsar vi nu på att göra modersmålslärarutbildningen attraktiv så att fler vill gå den utbildningen så att vi kan erbjuda lärarledda lektioner. Där det inte är möjligt ser vi till att försöka utveckla distansutbildningar för att man ska få ta del av modersmålet med hjälp av den nya tekniken. Vi gör vad vi kan för att underlätta för så många som möjligt att ta del av detta. När det gäller det utökade förvaltningsområdet uppmärksammade jag de kommunerna den vita fläcken. Vi tog kontakt med kommunerna för att fråga om de eventuellt hade ändrat uppfattning. Det framkommer att många inser att de har ändrat uppfattning och kanske vill ingå. Den demokratiska processen i kommunen tillät inte att vi väntade på att de skulle fatta sitt kommunala beslut och sedan ingå. Då hade vi fått skjuta upp denna proposition . Vi tyckte att det var viktigare att lägga fram propositionen för och sedan öppna för att alla som vill kan ansöka. Närhelst dessa kommuner ansöker om att få ingå kommer vi att behandla deras ansökningar. 166 () replik: Min fråga tangerar tidigare frågeställares. I det stora hela är vi ju överens. Det tycker jag är glädjande. Vi vet också att vi har mycket att arbeta för. Det finns ju ingenting som inte kan bli bättre. Är inte kravet på grundläggande kunskaper för att få rätt till modersmålsundervisning i sitt minoritetsspråk i skolan något som ministern anser ska tas bort? Som jag tog upp i mitt anförande ska det ju inte bero på historien. Ena dagen förbjuder vi det, kräver vi det för att man ska få tillgång. Kan jag se fram emot det, eller kan man kanske redan i denna votering stödja reservation 8? Hur ställer sig ministern till detta? 167 Integrations- och jämställdhetsminister () replik: Som jag sade i ett tidigare inlägg delar jag uppfattningen att detta krav är olyckligt, speciellt med tanke på den historia vi har då vi tvingade dessa barns föräldrar att inte tala sitt modersmål. Det är klart att vi måste göra något åt det. Jag återkommer till att allt handlar om ekonomi. Vi har haft en nationell minoritetspolitik med ett anslag på . utökas det med 70 miljoner. För dessa totalt 80 miljoner har vi varit tvungna att göra prioriteringar vad börjar vi med och vad tar vi sedan? I det här fallet hamnade den här frågan utanför. Vi har inte mer pengar än de 80 miljonerna just . Det är trots allt mycket pengar jämfört med vad vi hade tidigare. Jag lovar att det är en viktig fråga för vårt departement. Det är en viktig fråga för regeringen. Vi återkommer till den. Däremot kan jag inte säga någon tidpunkt. Den ekonomiska situationen gör att vi måste prioritera hårt bland alla viktiga frågor. 168 () replik: Jag har en annan fråga som jag var inne på tidigare. Det handlar om att be om ursäkt, inte bara muntligt utan att man hittar en strategi för att de nationella minoriteterna ska få upprättelse för vad de har varit utsatta för i historien och även i dagens samhälle. Anser ministern att man kan arbeta för att hitta en strategi för att systematiskt sammanställa befintlig dokumentation för att detta absolut inte ska upprepas? Kan det vara en strategi som man kan börja med redan nu? 169 Integrations- och jämställdhetsminister () replik: Min uppfattning är inte att det från statens sida råder brist på kunskap om vad de nationella minoriteterna har utsatts för historiskt i vårt land. En sammanställning av information finns tillgänglig. Jag förstår inte varför vi skulle behöva sammanställa det på nytt. Frågan om ursäkt ser jag som ett uttryck för behov av och önskan om försoning. Det tror jag att vi fyller bäst om vi genom konkret politik presenterar åtgärder för hur dessa grupper ska få upprättelse för det de utsattes för. Det handlar helt enkelt om att återerövra kulturen, återerövra språket och återerövra respekten i samhället som nationell minoritet. Det är det jag försöker arbeta för och strävar efter. Samerna fick en ursäkt av den tidigare regeringen. Vad ledde det till? Som du säger, , handlar det om ursäkt, men inte bara muntligt utan den ska fyllas med innehåll. Jag ägnar min tid åt att försöka fylla detta med innehåll. Jag tror inte att ursäkter hjälper om man inte gör något. Det är viktigare just nu att jobba med konkret politik än att samla information för att be om ursäkt och sedan inte återkomma. 170 (): Det har sagts många kloka ord om nationella minoriteter och minoritetsspråk här i debatten. Jag vill ändå förlänga debatten lite då jag har ett speciellt intresse för nationell minoritetspolitik. Det är väl inte så konstigt, eftersom jag tillhör en av minoritetsgrupperna, sverigefinnarna, och jag kommer så att säga att tala i egen sak. Jag är väldigt glad att regeringen lägger fram ett förslag om den nationella minoritetspolitiken, och jag är speciellt glad att man tar det andra steget. Vi i har vissa skiljaktigheter när det gäller regeringens förslag, men det är väldigt bra att det nu kommer en lag om nationell minoritetspolitik, för det är dags .