prot · GX0936 · 2009-11-24 00:00:00 — Det är jag benägen att hålla med om, med tanke på vilka beslut som har fattats under den här mandatperioden. Jag är den första att säga att det kanske hade behövts lite mer underlag för de besluten. Å andra sidan är det väl ingen som tror att det är brist på relevant statistik och information som ligger bakom exempelvis alla de katastrofala beslut om just a-kassan som regeringen har fattat. Det är inte i något slags vetenskapligt syfte man fattar de här besluten, utan det är en politisk ambition som ligger bakom. Det krävdes knappast några djupdykningar i tabeller och diagram för att inse att en fyrdubbling av a-kasseavgiften skulle leda till att en och annan, sisådär en halv miljon personer, inte längre skulle tycka att det var värt att ens vara medlemmar. Det är inte heller någon rocket science att hårdare kvalifikationskrav och sämre möjligheter att få ersättning nu när arbetslösheten börjar skena i väg skulle leda till att betydligt fler personer står utan rätt till ersättning och vips tvingas söka socialbidrag i stället. Generellt sett finns det naturligtvis ett stort intresse att veta hur exempelvis förändringar i arbetslöshetsförsäkringen påverkar arbetsmarknaden och samhällsekonomin. Det är bara det att de uppgifterna redan finns. Den statistik som levereras från Arbetsförmedlingen, från IFAU, IAF och inte minst från egen arbetskraftsundersökning ger ett tämligen gediget underlag för att fatta beslut om arbetsmarknadspolitiken. Dessutom är det som redan har sagt så att a-kassorna själva och A-kassornas har erbjudit sig att vara behjälpliga med ytterligare information om det är önskvärt. Sammanfattningsvis kan knappast de integritetskänsliga uppgifter som regeringen vill tvinga a-kassorna att lämna ut rimligen bidra till någon som helst förbättring av kunskapsunderlaget. Däremot innebär förslaget ett hot mot både den personliga integriteten och den grundlagsfästa föreningsfriheten. A-kassorna är ideella föreningar. Den enskilde medborgaren väljer fritt om han eller hon vill vara medlem i en a-kassa och vilken. Vilken a-kassa man väljer att tillhöra avgörs i de flesta fall av vilken facklig tillhörighet man har. Uppgifter om vilken a-kassa en person tillhör kan därför ge en indikation på vilken facklig tillhörighet och därmed i vissa fall vilken politisk övertygelse man har. I praktiken öppnar man därmed en bakdörr till en registrering av medborgares fackliga tillhörighet. Den kritik som har framförts av a-kassorna, flera fackliga organisationer och andra avfärdar regeringen och utskottets majoritet med att a-kassorna är fristående i förhållande till fackförbunden. Det baseras på en fundamental okunnighet om hur a-kassorna fungerar. Först och främst har många a-kassor olika avgifter för enskilt anslutna medlemmar och för dem som också är medlemmar i den bakomliggande fackliga organisationen. I praktiken ger uppgifter om exempelvis vilken avgift en person betalar information om ifall personen också valt att vara med i en facklig organisation eller inte. Det är också så att för framför allt tjänstemän finns en möjlighet att välja mellan olika a-kassor och fackförbund. Det valet avgörs ofta av att den politiska uppfattningen skiljer sig åt mellan de olika fackliga organisationerna. Att regeringen nu vill ge sig själv rätten att inhämta de här uppgifterna, dessutom utan närmare specificering av vare sig innehåll eller syfte, är minst sagt demokratiskt tvivelaktigt. Men att borgerliga majoritet så lättvindigt går med på det är ännu mer anmärkningsvärt. I till exempel konstaterar den borgerliga majoriteten att redan den möjligheten att regeringen kan begära ut uppgifterna i identifierbart skick utgör ett stort integritetsproblem. Sedan landar den i att det ändå är okej att regeringen gör det. Samma slutsats drar uppenbarligen den borgerliga majoriteten i arbetsmarknadsutskottet. Det finns ingenting i lagstiftningen som förhindrar att regeringen begär ut uppgifterna i fullt identifierbart skick, vilket innebär att de sedan blir offentlig handling där sekretesslagstiftningen inte gäller. Att utskottet nöjer sig med att regeringen lovar att man inte har något intresse av att göra detta rättfärdigar inte att ens öppnar dörren till den möjligheten. Det enda rimliga vid all behandling av integritetskänsliga uppgifter är att det inte ens ska finnas en risk för att det någonsin ska kunna missbrukas. Inte ens om regeringen och den borgerliga majoriteten hade kunnat ange ett begripligt skäl till att personuppgifterna ska krävas ut av a-kassorna hade förslaget varit acceptabelt ur integritetssynpunkt. Men när man inte ens lyckas presentera ett sådant skäl är det direkt ansvarslöst av den borgerliga majoriteten i att släppa igenom det. Jag vill instämma i det sade. Jag ser verkligen fram emot att få någon som helst motivering till varför arbetsmarknadsutskottets borgerliga majoritet anser att man behöver hantera känsliga personuppgifter på det här sättet för att kunna fatta beslut om arbetsmarknadspolitiken. (Applåder) I detta anförande instämde () och (). 84 (): Jag ska börja med att beklaga att inte arbetsmarknadsministern är här . Förhoppningsvis är han ute i verkligheten och reser och inhämtar lite ny information. Det skulle ha varit bra om arbetsmarknadsministern hade varit här, eftersom en rad olika frågor inställer sig med betänkandet. Företrädarna för och Socialdemokraterna har tagit upp den problematiken. Vi kan inte se vad anledningen är till lagändringen. Det är lite typiskt att den borgerliga majoriteten i ännu en fråga väljer strid i stället för samförstånd. Den svenska arbetsmarknadspolitiken har genom många årtionden handlat om samförstånd på arbetsmarknaden mellan fack, arbetsgivare och regering. Men den borgerliga majoriteten har ändrat de förutsättningarna totalt genom att i fråga efter fråga välja strid före samtal och samförstånd. Det är lite märkligt. Jag tror inte att det hade inneburit några problem för regeringen att inhämta en del uppgifter från a-kassorna. De hade gärna lämnat ut dem om det skulle kunna bidra till en bättre politik och bättre lagförslag från regeringen. Men det är inte så verkligheten ser ut. verkar välja strid före samtal. När regeringen begärde in uppgifter från a-kassorna fick man dem inte eftersom de inte ville ge ut de här uppgifterna. Då väljer regeringen, mycket lustigt, att lägga fram ett lagförslag i stället för att fråga sig om man kanske ska formulera om frågorna så att man kan få ut den statistik man behöver. Det är här det märkliga finns. Varför väljer man inte den vägen? Jag tycker att det är märkligt. Man kan också fråga sig varför ni blir förvånade över att 500 000 personer har lämnat a-kassan. Det är ingen överraskning. Det är en ganska logisk effekt av den politik ni bedriver. Sedan tycker inte vi i oppositionen att det är en bra politik, men vi kan förstå konsekvenserna av den. ni avgifterna till a-kassan och gör det svårare att få ut någonting i ersättning om man blir arbetslös är det klart att färre personer vill vara med och betala en sådan försäkring. Det kan inte vara förvånansvärt. Ni verkar vara helt förbluffade över detta, och bara det säger en del om den borgerliga majoriteten. Sedan ignorerar man dessutom konsekvent Lagrådet, och det börjar också bli en liten följetong i arbetsmarknadsutskottet och . Det är något ganska typiskt på . Här har alltså Lagrådet kommit med en väldigt värdefull synpunkt, nämligen att man ska avidentifiera uppgifterna så att det inte ska bli så integritetskränkande, och ändå väljer regeringen att ignorera det. I stället öppnar man för carte och säger att man ska kunna använda detta till vad som helst men har man inga planer på att använda det på ett dåligt sätt. Nej, inte , men vad händer nästa mandatperiod då det kanske finns ett helt annat parti eller andra politiska majoriteter, inte från s, v och mp utan från den borgerliga sidan, som har en annan politisk agenda? Vad händer då? Då kommer vi tillbaka till det som tog upp väldigt tydligt, nämligen att det också är konsekvent att den här borgerliga regeringen gillar att lägga fram integritetskränkande lagstiftning. Det bör man ha i bakhuvudet. Med den bakgrunden skulle det ha varit bra att få besked från arbetsmarknadsministern direkt här i kammaren om vad det verkliga motivet är och varför man väljer strategin strid före samförstånd. Jag tror inte att det är en bra idé att välja strid med de fackliga parterna eller med a-kassorna i det här fallet. I den politiska situation som finns i , med en hög arbetslöshet och behov av en omställning för att skapa nya arbetstillfällen, skulle vi tvärtom behöva mycket mer samförstånd med de fackliga rörelserna och med arbetsmarknadens parter för att hitta en möjlighet för människor att få arbete och skapa sysselsättning. Vi ska inte ingjuta en allmän oro hos folk för att de inte ska få ekonomisk ersättning vid arbetslöshet. Vi behöver en annan regering, och därför hoppas jag inte bara att kammaren bifaller reservation 1 och 2 utan också att svenska folket väljer en ny regering i nästa val. Jag tror att det skulle lösa många problem. Detta är en typisk fråga som jag tror att en ny rödgrön regering kommer att riva upp. Vi värnar integriteten, och vi vill ha samförstånd med arbetsmarknadens parter och inte politisk strid. (Applåder) I detta anförande instämde () och (). 85 HANS (): Låt mig börja med att yrka bifall till förslaget i betänkande 2009/10:AU3. Det som jag säger står alla partier i alliansen bakom, det vill säga , , och . Som har nämnts ska vi debattera förslag angående lagen om arbetslöshetsförsäkring och lagen om arbetslöshetskassor. Låt mig säga några ord om inlägg. Han pratar om besatthet och mani. Det är inte så. Vi vill förstås skapa en bra arbetsmarknadspolitik. Det är därför vi lägger fram dessa förslag. Sedan gör vi olika bedömningar då och då. Så är det, men det är förstås syftet. När det gäller utvecklingen inom a-kassorna och medlemsantalet får man väl ändå säga att det var ett antal människor som valde att inte vara med i a-kassan även innan vi tillträdde som regering. Det är inte helt nytt att en del väljer att inte vara med. ökar ju faktiskt medlemsantalet i a-kassorna igen. Både och pratade om att förstöra a-kassan. Den arbetslöshetsförsäkring vi har är bra när vi tittar i ett internationellt perspektiv. Även Socialdemokraterna vill nu ha en avtrappning av ersättningen i a-kassan, precis som regeringen har infört. Ni har tagit vissa steg åt vårt håll fast ni är väldigt aggressiva i retoriken när ni talar om a-kassan. Låt mig återgå lite mer konkret till betänkandet. I lagen om arbetslöshetsförsäkring föreslås nu att en ansökan om arbetslöshetsersättning ska göras hos arbetslöshetskassan , såsom har nämnts här, för att inte rätten till ersättning ska vara förlorad. Undantag kan också göras när det finns synnerliga skäl. finns det ingen tidsgräns. En arbetslöshetskassa kan därför tvingas handlägga ersättningsanspråk som är väldigt gamla, som ligger väldigt långt tillbaka i tiden och bygger på förhållanden som ligger långt tillbaka i tiden. Vi tycker att en tidsbegränsning av rätten att ansöka om ersättning är rimlig. Det bör också kunna medföra en förenkling av den administrativa process som arbetslöshetskassorna har att arbeta med. Vi tycker att förslaget är rimligt och välavvägt. Det ger en god tid att ansöka när man ska göra det. Vi föreslår också en ny regel i lagen om arbetslöshetskassor, LAK, som innebär att en arbetslöshetskassa på begäran av , , ska lämna uppgifter om medlemskap och medlemsersättning till SCB. De uppgifter som arbetslöshetskassorna ska lämna i statistiksyfte kan enligt regeringen utgöras av person- och samordningsnummer, tidpunkter för inträde i och utträde ur en a-kassa och utbetald ersättning. En viktig utgångspunkt för bedömningen av regeringens förslag om en ny uppgiftsskyldighet för arbetslöshetskassorna är den stora betydelse som arbetsmarknadspolitiken har för den enskilda människan och för samhället i stort. Det är därför vi gör de här förändringarna. Arbetsmarknadspolitiken ska vara ett stöd vid omställning och stärka arbetslinjen. Försäkringens utformning påverkar hur arbetsmarknaden fungerar. En väl utformad försäkring kan beskrivas som ett smörjmedel i arbetsmarknadspolitiken, medan motsatsen kan leda till inlåsning och minskade möjligheter att få ett jobb för den som söker det. Då blir det svårare och mer utsatt för den enskilde individen. Flera faktorer måste förstås balanseras mot varandra i den här försäkringen för att den ska ge så positiva effekter som möjligt på sysselsättningen. Av de här skälen är det av största vikt att regeringen och har ett så bra underlag som möjligt när politiken ska utformas. Det nu framlagda regeringsförslaget motiveras av behovet av en mer detaljerad analys eller kartläggning av arbetsmarknaden än vad som kan åstadkommas med de uppgifter av skilda slag från olika källor som SCB använder för att framställa och tillhandahålla statistik som sedan kan ligga till grund för utformningen av politiken. Motivet för det regeringsförslag som vi i alliansen stöder är alltså att på bästa sätt ge den enskilde individen bra möjligheter på arbetsmarknaden. Det är det skäl som frågade efter. Det är också tanken med förslaget som också frågade efter. Det är den politiska ambitionen som både och frågade efter, det vill säga både Socialdemokraterna och . Utskottsmajoriteten ansluter sig därför till regeringens bedömning att det handlar om uppgifter som är nödvändiga för att skapa en tydlig och korrekt bild av vilka grupper som omfattas av försäkringen och vilka effekter den får för olika grupper. Med tillgång till den här informationen ökar möjligheten att få ett gott beslutsunderlag i utformningen av försäkringen och arbetsmarknadspolitiken. Man kan göra olika bedömningar av hur man på bästa sätt ska få in de här uppgifterna. Det här är den bedömning som regeringen har gjort, och vi delar den. Majoriteten i utskottet godtar också regeringens bedömning att en uppgiftsskyldighet av det här slaget för att bli meningsfull måste kunna avse personuppgifter som inte är avidentifierade. Det är bara på det sättet som SCB kan sambearbeta uppgifterna med uppgifter från andra register, till exempel om försörjning, och därigenom åstadkomma det underlag som behövs för kartläggning och analyser. Slutsatsen av det som jag nu har sagt är att det finns ett tungt vägande intresse att skapa en grund för ett bättre beslutsunderlag i arbetsmarknadspolitiken. De invändningar som har framförts under regeringens beredning av ärendet och i oppositionens motion har till stor del samband med att arbetslöshetskassorna är privaträttsliga föreningar. Det har gjorts gällande att medlemskapet i en arbetslöshetskassa är en känslig uppgift och att uppgiftslämnandet kan innebära en uppluckring av föreningsfriheten. Även oppositionspartierna åberopar integritetssynpunkter och framhåller att medlemskapet i en arbetslöshetskassa ofta kan kopplas ihop med medlemskap i en fackförening. De beskriver medlemskapet i en arbetslöshetskassa som en privat angelägenhet och hänvisar till den grundlagsskyddade föreningsfriheten. Regeringen anser att förslaget inte innebär någon begränsning av föreningsfriheten eftersom det inte handlar om information om föreningen som sådan. Enligt regeringen är inte heller en persons medlemskap i en viss kassa i sig en känslig uppgift eftersom man inte kan dra några säkra slutsatser om politisk uppfattning av medlemskapet som sådant. Det här håller utskottsmajoriteten med regeringen om. Vi vet alla att det är väldigt många LO-medlemmar som röstar på vitt skilda partier i ett riksdagsval. Vi i alliansen noterar i sammanhanget att såväl Socialdemokraterna som i sina budgetmotioner föreslår att skattereduktionen för avgift till arbetslöshetskassan återinförs. En sådan skattereduktion förutsätter att får tillgång till uppgifter om enskildas medlemskap i kassan. vill dessutom att skattereduktionen även ska gälla avgiften till fackföreningen. Det skulle innebära att uppgifter om det fackliga medlemskapet, vilket i personuppgiftslagen, PUL, betecknas som så kallad känslig personuppgift, ska lämnas till en myndighet. Det är värt att notera den starka kritik som både och Socialdemokraterna genom och har fört fram mot förslaget som regeringen har lagt fram. Även om arbetslöshetskassorna rättsligt sett är privata föreningar som bygger på enskildas beslut om medlemskap kan man inte bortse från den roll som kassorna faktiskt har när det gäller att förvalta arbetslöshetsförsäkringen. Kassorna har av statsmakterna anförtrotts den viktiga och ansvarsfulla uppgiften att handha försäkringen. Det är i stor utsträckning fråga om myndighetsutövning, och kassorna verkar då i princip med samma regler som gäller för det allmännas myndighetsutövning. Det framgår av offentlighets- och sekretesslagen, OSL, att en principiell offentlighet råder när arbetslöshetskassorna prövar ärenden om arbetslöshetsersättning och ärenden om medlemsavgift för en arbetslös medlem. Undantag från den här offentligheten får göras endast om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. Det är då ett så kallat rakt skaderekvisit, vilket betyder att det finns en presumtion för offentlighet. Sekretess följer bara om det finns en viss risk för skada. På vissa områden finns också redan lagreglerad skyldighet för kassorna att lämna ut uppgifter. Som påpekas i yttrande har kassorna en uppgiftsskyldighet till exempel i förhållande till Arbetsförmedlingen och . majoritet kan konstatera att viss uppgiftsskyldighet även råder i förhållande till och andra kassor. Syftet med denna uppgiftsskyldighet kan sägas vara att korrekta beslut ska kunna fattas i enskilda ärenden. Utbyte av information mellan olika aktörer på området kan också ske enligt lagen om behandling av personuppgifter i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten och lagen om behandling av personuppgifter i inspektionen av arbetslöshetsförsäkringen, alltså det som IAF gör. IAF har behandlat till exempel personuppgifter för tillsyn av arbetslöshetskassan och uppföljning av arbetslöshetsförsäkringen. Myndigheten får också i vissa fall behandla uppgifter som enligt PUL klassificeras som känsliga. Utskottet har redan varit inne på den centrala betydelse i arbetsmarknadspolitiken som arbetslöshetsförsäkringen har. De ersättningar som kassorna fattar beslut om uppgår även i relativt goda tider med gott arbetsmarknadsläge till tvåsiffriga miljardbelopp. Utbetalningarna har alltså även i sig en betydelse för hela samhällsekonomin, så visst är det viktigt att ha bra information om detta och om hur man på bästa sätt ska lägga upp detta system. Det som jag nu har sagt leder till att arbetslöshetskassorna inte i alla avseenden kan jämföras med andra privaträttsliga föreningar, och det bör enligt utskottsmajoritetens mening beaktas vid den intresseavvägning som vi här gör. Det jag nu har sagt tar sikte på kassornas uppgiftslämnande. En annan sida av saken gäller skyddet för uppgifter när arbetslöshetskassorna har lämnat dem till SCB. Här vill jag säga att det hos SCB gäller absolut sekretess, det vill säga ett starkare sekretesskydd än hos kassorna. Hos SCB gäller alltså ett starkt sekretesskydd för de aktuella uppgifterna. vill utskottsmajoriteten liksom betona vikten av skyddet av den enskilda personliga integriteten. Den måste beaktas och respekteras i lagstiftningen. Utskottsmajoriteten kan också instämma i att åtgärder som riskerar att ingripa i enskilds integritet förutsätter noggranna överväganden och bör vidtas med försiktighet. Ett ingrepp ska stå i rimlig proportion till vad som står att vinna med det. En avvägning måste alltså göras mellan intrånget i den enskildes integritet och det intresse som den föreslagna lagstiftningen har till syfte att värna. Enligt utskottets mening är det ur integritetssynpunkt av stor betydelse att det finns ett långtgående sekretesskydd för uppgifterna hos SCB, vilket det, som jag har nämnt tidigare, också gör. Jag vill också säga att utskottsmajoriteten förstås har respekt för de synpunkter som har framförts under regeringens beredning av ärendet och riksdagsärendet. Som sägs i yttrande kan redan möjligheten att uppgifterna kan överlämnas till regeringen i identifierbart skick innebära ett integritetsproblem. Mot detta ska dock ställas dels att SCB enligt propositionen ska avlämna uppgifterna till regeringen i avidentifierat skick, dels att regeringen säger sig varken ha intresse av eller för avsikt att inhämta uppgifter som direkt eller indirekt skulle kunna avslöja ett enskilt medlemskap i en viss arbetstagarorganisation. Enligt propositionen ska regeringen nogsamt beakta dessa aspekter i det fortsatta författningsarbetet så att det inte uppkommer konflikt mellan regleringen och de grundlagsskyddade rättigheterna. majoritet tar fasta på detta. I den avvägning som ska göras bör man enligt arbetsmarknadsutskottets majoritet också beakta de begränsningar som anges i den föreslagna lagregeln. För det första är det fråga om uppgifter som SCB behöver för framställning av statistiken. För det andra ska syftet uttryckligen vara att kartlägga och analysera arbetsmarknaden. Med hänvisning till det som framförts anser majoriteten i arbetsmarknadsutskottet att det uppnås en godtagbar balans mellan på ena sidan intresset av bättre beslutsunderlag i arbetsmarknadspolitiken och på andra sidan intresset av skydd för den enskildes integritet. Liksom förutsätter arbetsmarknadsutskottets majoritet, , , och , att regeringen även i det fortsatta författningsarbetet noga beaktar och respekterar skyddet för enskildas integritet. I detta anförande instämde (), () och (). 86 () replik: Jag ska börja med att släppa en liten bomb. Jag vill berätta för hela svenska folket, alla som lyssnar, något som för all evighet kommer att stå i protokollet. Jag är medlem i . Jag är också medlem i och i Handelsanställdas a-kassa. Att jag berättar detta, att jag väljer att berätta det, är inte en integritetskränkning. Det är mitt val. Att regeringen bestämmer att Handelsanställdas a-kassa ska tvingas lämna ut uppgifter om att jag är medlem där, det är en integritetskränkning. Att hänvisa till möjligheten att frivilligt och enskilt lämna ut uppgifter om medlemskap i en viss förening eller inte, att blanda ihop det med att regeringen tvingar ideella föreningar att lämna ut personuppgifter är trams och tyder på en hantering av integritetsfrågor som är helt oseriös. Med det sagt vill jag ställa en enda fråga till ; jag tycker inte att vi fått något riktigt bra och tydligt svar på den. Vad är det för information i a-kassornas medlemsregister som den borgerliga majoriteten anser är så vital för beslutsfattandet om arbetsmarknadspolitiken att den väger tyngre än skyddet för den personliga integriteten och föreningsfriheten som exempelvis Lagrådet hävdar att regeringen härmed kör över? 87 HANS () replik: Låt mig börja med medlemskapet i a-kassa och fackföreningar och den möjliga kopplingen till politiska partier. Den är nog inte så lätt att avgöra. Jag är själv med i , ett LO-fack, och tror väl inte att man kan koppla det till liberalerna direkt. vill att skattereduktionen för medlemskap i a-kassan även ska gälla avgiften till fackföreningarna. Som jag sade tidigare skulle det innebära att uppgifter från det fackliga medlemskapet, vilka enligt personuppgiftslagen, PUL, betecknas som känsliga personuppgifter, lämnades till en myndighet. Det är inkonsekvent med tanke på att är så kritiskt till det förslag som regeringen har lagt fram. Uppgifter som ska samlas in kan förändras . Det är därför vi inte har lagt fast exakta uppgifter. Jag har tidigare talat om varför vi inte slår fast exakt vilka uppgifter som ska finnas med. Det kan behövas lite olika uppgifter . Det är viktigt när man tittar på ålder, inom vilken typ av verksamhet det är svårt att få arbete och vilka som för tillfället blir av med arbetet. Därför är propositionen skriven så.