prot · GW09141 · 2009-09-10 00:00:00 — har arbetsmarknadsministern också kunnat konstatera att facket tar ansvar för den här frågan. LO:s avtalssekreterare tar ansvar för den här frågan. Det verkar som att alla i hela världen utom arbetsmarknadsministern och den regering han representerar tar ansvar i den här frågan. Det är just det som gör så många av oss så frustrerade, och det är just det som sätter arbetsmarknadsministern och regeringen i en så beklämmande situation. Alla andra tar ansvar, men inte regeringen. Det kan vi konstatera. Sedan kan jag förstå, om det dyker upp nya och svåra frågor, att det kan ta tid att hantera dem. Men om inte viljan finns och om man inte ser det som ett problem att fattiga människor svälter i svenska skogar kan man aldrig lösa det här. Det är det som är vår allvarligaste kritik när det gäller det akuta problemet med bärplockarna. Men sedan det är en del av det jag tar upp i min interpellation finns det en väldigt tydlig tendens i regeringens arbetsmarknadspolitik att man, så att säga, medvetet skapar situationer som i sin mest extrema form kunde ses i de svenska bärskogarna och som sakta men säkert gör sitt inträde i svensk arbetsmarknad. Här är den interpellation om illojal konkurrens som ställt till arbetsmarknadsministern och som debatterades ett väldigt bra exempel. Också där väljer regeringen att titta bort och inte ta sitt ansvar. I den situation som uppstod i och med Lavaldomen hade det varit väldigt viktigt om regeringen, om man hade velat slå fast den svenska arbetsmarknadsmodellen, hade tagit ett ansvar. Det gjorde man inte. Man är inte beredd att rätta till svensk lagstiftning fullt ut så att man kan få bort problemet. Man är inte beredd att lyfta upp frågan om utstationeringsdirektivet i , trots att nu är ordförandeland. Det har man tydligt sagt. När det gäller tjänstedirektivet och hur man ska implementera det i har det konstaterats att de förslag regeringen kommer med fullständigt stjälper hela den överenskommelse som har gjorts med fackföreningsrörelsen på Europanivå. Regeringen förbereder alltså en lagändring som tar bort kravet på en lokal arbetsgivarrepresentant i landet. Det som väntar svenska fackföreningar kan därför vara förhandlingar på eller när det gäller att träffa kollektivavtal för anställda som är här tillfälligt. På vilket sätt underlättar det svensk fackföreningsrörelses möjligheter att tillvarata enskilda arbetares och den svenska modellens intressen? Kan arbetsmarknadsministern svara på det? När det gäller de nya reglerna för arbetskraftsinvandring är det exakt samma sak: Där tar man bort möjligheten till offentlig prövning av behov och rimlighet för företagens anställningar. Det innebär att arbetskraftsinvandringen kan bli ett sätt att kringgå lagar och regler och dumpa löner och villkor på arbetsmarknaden. Vi ser återigen hur regeringen konsekvent och medvetet skapar många nya situationer där detta kommer att inträffa. På byggnadsarbetsplatser, i skogen när det gäller bärplockning och skogsplantering, i servicesektorn, i industrin överallt ser man hur det uppstår. Regeringen håller nämligen konsekvent på att förändra det här landet. Man gör det medvetet. Man gör det visserligen på ett sådant sätt att man låtsas stå för den svenska arbetsmarknadsmodellen, men i handling går man emot den på punkt efter punkt. Det är väldigt viktigt att belysa. 56 (): Man kan säga mycket här. Jag reagerar på konstaterandet att olika typer av lagar gäller. Ja, det är väl rimligt att alla lagar gäller lika för alla? Det trodde jag att vi var helt överens om land ska med lag byggas. Därmed behöver vi inte debattera det, för det är klart att lagstiftning gäller. Som en jämförelse har vi till exempel de IT-anställda som kom in . De hade inga avtal. Det fanns ingen reglerad övertid och sådana saker. I det avseendet är detta samma sak. har man sagt att det är en fråga för parterna. Jag delar arbetsmarknadsministerns glädje över att man faktiskt tycker att det är en fråga som bör hanteras. Problemet är att det aldrig har funnits några anställda i den här verksamheten. Jag kan ta ett exempel från min egen familj. Min mormor brukade plocka och sälja ett par hundra liter lingon och blåbär. Det gjorde hon för att dryga ut sin hushållskassa. Det är så verksamheten traditionellt har sett ut. är situationen något annorlunda, och då måste man gå in och hantera detta. Det finns kollektivavtal när det gäller odlade bär, och de borde rimligen gälla även här. Dessutom har man med hjälp av underfundiga regler skrivit bort sådant som att det ska vara . Uppstår ett allvarligt problem, oaktat var det finns, bör man som regering göra väldigt mycket för att åtgärda det. Det är ingen tvekan om att detta har varit en rovdrift på människor där man har gett dem löften om någonting annat än det som verkligen blev. I det avseendet måste jag säga att det är mycket underligt att vi har en regering som sitter ganska passiv och gör väldigt lite för att försöka reglera detta. 57 Arbetsmarknadsminister (): Det är inte bara röst som är grumlig utan också tanken . Vad vill och att jag ska göra om jag nu är så himla passiv? Ursäkta, men vad vill ni att jag ska göra? Lagar och regler finns. De gäller samtliga på svensk arbetsmarknad. Det är alla de delar som utstationeringslagen pekar på. Det gäller de thailändska bärplockarna såväl som svetsarna i . Det är inga problem. De lagarna och reglerna ska följas. Myndigheterna finns på plats för att hjälpa till i de enskilda fallen. Men när det gäller lön är det parternas ansvar att göra det. Vill och att vi ska ha lagstadgade minimilöner i ? Är det så? Då skulle jag gärna vilja höra det . För då är det det största systemskiftet vi har hört om på svensk arbetsmarknad , om jag ska vara riktigt ordentlig. Vad är det ni vill att jag ska göra? Vi har gått igenom regelverket. Vi har gått igenom med myndigheterna vilket deras ansvar är. Vi har gått igenom med och vilka regler som gäller och som gäller lika för all personal utstationerad i . Då är det bara lönefrågan kvar. Vill ni ha den svenska modellen bara när det är solsken ute? När det finns ett område som är oreglerat i den meningen att det inte finns kollektivavtal då ska helt plötsligt facket inte ha någonting att säga till om. Är det det ni säger? Nej, det är naturligtvis inte det ni säger. För det som sade och där jag delar uppfattningen är att vi är glada för att LO nu äntligen har agerat i den här frågan och insett att de faktiskt har ett ansvar om man ska hålla den svenska modellen levande. Annars kommer nämligen alla de kritikstormar som man hör. Vi kan bli lika upprörda allihop när vi ser de thailändska arbetarna och de villkor som de har haft i skogen. Men åter igen: Vad ska jag göra om inte lita till den svenska modellen? Då är det lagstiftning som gäller, och då vill jag gärna veta från er vilken lagstiftning det är som vi ska ändra på just när det gäller de thailändska bärplockarna. Det är ni faktiskt skyldiga att svara på om ni säger att den svenska modellen inte duger just i det här fallet. 58 (): Vad vill vi att regeringen ska göra? Vi vill att regeringen ska ta sitt ansvar. Jag tyckte att jag var extremt tydlig på den punkten. När man ska ta sitt ansvar ska man naturligtvis göra det utifrån den verklighet vi befinner oss i. Är det så att regelverket tillåter människor att rättslösa och skuldsatta sitta utan inkomst i svenska bärskogar är det självklart att regeringen ska ta ansvar. Har det dessutom uppstått genom att under regeringen ansvariga myndigheter har hanterat frågan så att man har särbehandlat de här bärplockarna ska man naturligtvis se till att reglera det på något sätt. När det gäller den övriga kritiken jag sade att man såg det här som en tendens eller en medveten strategi från regeringen är det naturligtvis samma svar. Vad ska ni göra? Ni ska se till att upphäva effekten av Lavaldomen. Jag tyckte att jag var oerhört tydlig på den punkten. Ni ska göra det både i svensk lagstiftning och i gemensamhetslagstiftning. Jag var oerhört tydlig. När det gäller tjänstedirektivet ska man naturligtvis inte slå undan fötterna för fackföreningens möjlighet att tillvarata sina medlemmars intressen genom att tillse att det inte finns någon representant att förhandla med. Man får jaga arbetsgivarrepresentanter över hela världen. Det är väldigt tydligt. Jag var oerhört tydlig på den punkten. Jag är det en gång till. När det gäller exempel vid en tidigare interpellation på när det uppstår illojal konkurrens beroende på att man hanterar gemensamhetslagstiftningen på ett oseriöst sätt i medlemsländer ska man naturligtvis som medlemsland och som ordförande i nu se till att undanröja de problem som uppstår om man vill det. Vad som är uppenbart är att arbetsmarknadsministern och den regering som arbetsmarknadsministern företräder inte vill åtgärda de här problemen. Vad jag vill att ni ska göra är att åtgärda samtliga de problem som jag mycket tydligt och mycket klart har tagit upp i debatten här . 59 Arbetsmarknadsminister (): har nog tagit lite för mycket hostmedicin. Ta sitt ansvar vad är det för bludder? Ursäkta mig, men lagar och regler finns på plats för att skydda de thailändska bärplockarna i allt utom när det gäller lönesättning. Vi har inte lagstiftning på det området. Vad ska jag ta för ansvar annat än att just uppmana parterna till att göra det parterna ska i den svenska modellen? Det är en väldigt bra fråga. Jag fick inte svar på det. Just när det gäller de thailändska bärplockarna, vill att vi ska lagstifta om minimilöner eller vill han inte? Det fick vi aldrig något svar på. Det är inte myndigheterna som sätter lön i , utom för dem som är anställda på myndigheterna. Det vet mycket väl. Även om det skulle finnas, vilket inte går att verifiera och som jag inte känner till, någon särbehandling av de thailändska bärplockarna hos någon av myndigheterna är det inte de som sätter lön i . Det är inte det. Det är parterna som sätter lön. Därför ska man kräva att parterna engagerar sig när det finns missförhållanden. Precis som var inne på är de som plockar odlade bär organiserade i . Vad är det för fel på att engagera sig och även engagera dem som verkligen behöver hjälpen? Det är de thailändska bärplockarna som vi har sett i tidningar och på tv leva under dåliga förhållanden. Det tog en månad innan man kom på att man skulle göra det. är jag glad att det skedde. Men vad är det kräver? Åter igen: I den här specifika situationen när det gäller bärplockarna, inte de andra sakerna de har vi diskuterat vid andra tillfällen och kan fortsätta att diskutera vill ha lagstadgad minimilön eller inte? När ska den svenska modellen gälla? I bra fall eller inte? (TALMANNEN: De sista frågorna upplever jag som retoriska upprepningar från tidigare inlägg. De ger därför inte rätt till något ytterligare inlägg.) Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2008/09:597 om löner och villkor vid bärplockning 60 Arbetsmarknadsminister (): Det finns säkert utrymme för att gå upp även i den här debatten och svara på de frågorna. har frågat mig vilka överväganden jag har gjort i fråga om den regelförändring som fått konsekvenser för de utländska bärplockarna, om jag kommer att bjuda in parterna till samtal om hur sådana problem kan stävjas, om jag avser att initiera förändringar i regelverket så att bärplockarnas villkor överensstämmer med gällande lagar och regler på svensk arbetsmarknad, när detta initiativ kommer att ske och när en regeländring kan träda i kraft samt slutligen om jag ämnar vidta åtgärder för att säkerställa att de fackliga organisationerna kan genomföra sina uppgifter och hämta in nödvändiga uppgifter för att kunna säkerställa goda villkor vid bärplockning och liknande arbetsuppgifter det var en lång mening. Låt mig börja med att upprepa vad jag har sagt vid ett flertal tillfällen både i svar på riksdagsfrågor och på tidigare interpellationer: Samma regler gäller på den svenska arbetsmarknaden för utländska bärplockare som för vilken utstationerad arbetstagare som helst. Arbetstidslagstiftningen, arbetsmiljölagen, semesterlagen och diskrimineringslagstiftningen gäller enligt utstationeringslagen för bärplockare som utstationerats från precis som för exempelvis byggarbetare som utstationerats från ett annat EU-land. Några regeländringar på arbetsmarknadsområdet som har förändrat situationen för utländska bärplockare har inte skett. Om det finns någon del i den bekymmersamma situation de thailändska bärplockarna hamnat i som kan härledas till den svenska regleringen på arbetsmarknaden är det att det svenska facket över huvud taget inte har engagerat sig i dessa bärplockares situation tills i går. På den svenska arbetsmarknaden är det fackets uppgift att övervaka och se till att arbetstagare som arbetar tillfälligt i landet gör detta under villkor som ligger på en nivå som är acceptabel med svenska mått mätt. Detta är ett ansvar facket måste ta lika mycket när det gäller thailändska bärplockare som när det gäller annan utländsk arbetskraft. I fråga om fackets möjligheter att genomföra sina uppgifter och hämta in nödvändiga uppgifter för att kunna säkerställa goda villkor för bärplockare och andra vill jag åter igen hänvisa till den svenska arbetsmarknadsmodellen. I har en stor del av ansvaret för löner och andra anställningsvillkor lämnats till arbetsmarknadens parter att reglera genom kollektivavtal. För att få till stånd sådana kollektivavtal har de fackliga organisationerna möjlighet att vidta stridsåtgärder. I detta system ligger också att det är arbetsmarknadens parter som har ansvaret att se till att kollektivavtal som slutits med en arbetsgivare verkligen följs. Mekanismer rörande tillsyn och kontroll kan regleras i själva kollektivavtalet. Jag kan mot den bakgrunden inte se att det finns något behov av sådana åtgärder som efterlyser. När det gäller frågan om jag kommer att bjuda in parterna till samtal i dessa frågor måste jag säga att jag mot bakgrund av att det inte är regleringen på arbetsmarknaden som tycks ha varit problemet när det gäller de thailändska bärplockarna inte ser något behov av sådana samtal. Någon framställan från parternas sida har heller inte skett. har sin årliga uppföljning av hur samarbetet med bärindustrin fungerat . I denna uppföljning bjuds både arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer in. Det är regeringens förhoppning att berörda parter finner formerna för ett samrådsförfarande när det gäller de utländska bärplockarna som fungerar lika bra som på andra områden. Regeringen avvaktar denna uppföljning, och vi får utifrån resultatet av den ta ställning till om det finns anledning att samla parterna till diskussioner med regeringen. 61 (): Det är väl risk att det blir en något likartad debatt här. Jag tycker i likhet med att arbetsmarknadsministern gör det oerhört lätt för sig som ansvarig minister för arbetsmarknaden i . Vi har ändå sett de här bilderna . Det är ganska dystert att se hur människor som kommer hit och tror att de ska kunna tjäna pengar och få en bättre tillvaro i sitt hemland blir behandlade på det här sättet och hamnar i ett så fruktansvärt trångmål som många har gjort. var det ett ordentligt reportage på området. Svensk lagstiftning och den svenska modellen jag tycker att det finns ett ansvar också. Arbetsmarknadsministern hänvisar till parterna. Men den ena parten kommer väl inte att bry sig ett endaste dugg. Den andra parten har agerat, men arbetsgivarsidan kommer väl inte att göra någonting åt det här över huvud taget, även om det fanns en liten entusiasm när det gällde Lavalfrågan. Jag måste ställa frågan: Vad är motparten till LO i det här fallet? Om jag förstår det rätt när det gäller de thailändska bärplockarna så är det inte bäruppköparna som är motpart. De köper bär. Det finns ett bemanningsföretag som ser till att bärplockarna kommer hit. Å andra sidan avlönar inte bemanningsföretagen bärplockarna, vilket annars är det vanligaste. Bemanningsföretaget brukar betala lönen och ta in en avgift från dem som man utför tjänsten åt. Det är det normala som sker till exempel i industrin, och då är det hela reglerat så att man vet vem som är motpart. I det här fallet ser bemanningsföretagen till att de thailändska bärplockarna kommer till , och här dumpar de i princip av dem. Sedan får de sätta i gång och plocka bär och sälja dem, och så får de pengarna av bäruppköparna. Man får alltså betalt från ett annat håll, men var är motparten? Om man ska kräva kollektivavtal för att reglera lön, som arbetsmarknadsministern säger, kan man fråga sig om någon är intresserad av att teckna kollektivavtal. Kommer bäruppköparna att vara det? Absolut inte de anser sig inte som motpart, och lyssnar man på dem har de heller inget ansvar i den här frågan. Det thailändska bemanningsföretaget, ska de skriva kollektivavtal i det här läget? Om de vägrar, är det dem man ska sätta i blockad och använda stridsåtgärder mot i , på andra sidan jordklotet? Hur ska man gå till väga? Jag säger detta för att problematisera frågan. Visst kan man alltid säga att fackliga organisationer ska vara med, men är det under rimliga förutsättningar som arbetsmarknadsministern lämpar över hela ansvaret på de fackliga organisationerna och säger att den svenska modellen ska fungera? Är det inte regeringens och den ansvariga ministerns sak att se till att det finns förutsättningar så att den svenska modellen kan fungera? Arbetsmarknadsministern hänvisar till att lagar gäller, men om inte lagarna efterlevs och systemet är så manipulerat så att förutsättningarna under vilka lagarna ska gälla inte längre finns, finns det då inte skäl att se över detta och göra något åt det? Det är uppenbart att den här frågan kan upprepas . Vad jag har förstått var det tydligen som tillsammans med Arbetsförmedlingen tog fram regler för hur denna bemanning ska gå till. Där fanns tidigare en minimilön inskriven. Varför fanns den där? Var det inte ett brott mot den svenska modellen då? Den togs bort 2007, så helt plötsligt var inte lönen reglerad längre. Vad som hänt där är en springande punkt. Det framkom dessutom, vad jag förstod, att ska se till att en riskfond för bemanningsföretag byggs upp så att det finns pengar att ta av så att människor inte hamnar på bar backe när sådant här händer. En tjänsteman ursäktade sig och sade att det där hade de inte kontrollerat och de fick väl bättra sig. Finns det i så fall inte skäl att gå in där, arbetsmarknadsministern? Vad jag kan se har faktiskt regeringen och arbetsmarknadsministern en hel del att göra, i stället för att helt lägga sig platta och hänskjuta frågan till facket för att de ska lösa den. 62 i (s): I morse när jag skulle flyga ned till från mötte mig en numera ganska vanlig syn. Det var en familj bestående av thailändska bärplockare som var på väg hem. Det var en tragisk syn i den mån att de, i likhet med flera andra, inte har fått några som helst inkomster, de har för tung packning på flyget, de har inte råd att betala de tusenlappar det kostar och får alltså som den sista förnedringen slänga sina personliga tillhörigheter för att kunna åka hem. hade gjort en undersökning av bärplockarnas situation . Där kom man fram till att bärplockarna hade en snittinkomst på för två månaders arbete. Då var ett ganska bra bärår. Det ger en snittinkomst på . har tidningen ihop med en bärföretagare gjort en kalkyl på snittinkomster för bärplockarna i . De har kommit fram till att den genomsnittliga förtjänsten efter två månaders arbete är . Det är 1,31 om man skulle jobba , men jobbar de för det mesta från två, tre eller fyra tills det börjar bli mörkt. Då börjar vi prata om inga löner alls. Vi pratar om några futtiga ören , och det är inte arbete utan slavarbete. bor man i stora sovsalar med trevåningssängar. Man får betala rätt dyrt för många av dessa boenden. Hela konceptet får en direkt att tänka på den typ av sweatshops vi bara tror finns långt från . Men de finns precis just här. De prognoser man nu gör visar att för kanske av dem som varit i kommer det att gå jämnt ut. Det betyder att kommer hem till skuldsatta marker, hus och jordplättar som de inte kan lösa tillbaka. Jag känner att vi någonstans har missat poängen, även om var inne på det lite grann. Min fråga, precis som så många andras här blir: Vad är det vi vill att regeringen ska göra? Jo, vi vill så klart att regeringen ska ta det ansvar som måste tas när sådana här situationer uppstår i vårt land. är det så att man i och har tagit bort kravet på en lön om . De thailändska bärplockarna är diskriminerade i förhållande till andra utländska arbetare på den svenska arbetsmarknaden, och det är väl för märkligt att vi inte kan komma fram till det under snart en timmes debatt. Detta är vad vi vill ha hjälp med att ändra. Arbetsmarknadsministern citerar Per Bardh. Av någon anledning missade arbetsmarknadsministern just den sista meningen i det stycke han citerade. Per Bardh säger där: Våra förutsättningar för att lyckas skulle förbättras mycket om regeringen förändrade regelverket och garanterade bärplockarna samma villkor som övrig arbetskraftsinvandring. Det vill vi ha, arbetsmarknadsministern! Problemet är identifierat, och arbetsmarknadsministern är ansvarig. Vad tänker han göra? 63 (): På denna och den förra interpellationen finns olika infallsvinklar. Det är lätt att gå vilse i blåbärsskogen. Det var väldigt roande att höra den fruktansvärt ohistoriska exposén som gjorde. Det här är faktiskt inte, herr talman, vilket antyddes, första gången vi har denna fråga till debatt i denna kammare eller i ett utskott. Tvärtom har jag vid andra tillfällen under den förra mandatperioden personligen aktualiserat den här frågan och gjort ett försök att ta upp denna fråga 2006. Det mynnade ut i att majoriteten i skatteutskottet inte alls ville diskutera denna fråga. Jag försökte få ett extra möte inkallat i skatteutskottet, men dåvarande ordförande som inte är här och därmed inte kan försvara sig så jag nämner inte hennes namn gav svaret att detta inte var någon fråga för utskottet över huvud taget, utan det här med vem som var arbetsgivare var en socialförsäkringsfråga. Då hade vi, herr talman, exakt samma situation med oefterrättliga förhållanden för utländska arbetstagare som kom hit. Det var väldigt oklart hur man skulle göra, men den dåvarande regeringen ville inte göra någonting alls. Jag fick ett sådant besked. Tack och lov att dåvarande finansministern förstod bättre! Han gick nämligen in och ändrade gränsen för vad man fritt fick tjäna från till exakt vad vi hade begärt. Det kom efter att vi hade fått besked om att den socialdemokratiska regeringen inte tyckte att problemet existerade över huvud taget. Gå hem och läs historien innan du ställer dig i talarstolen! kommer frågan upp därför att det finns ett problem när det gäller hur vi ska förhålla oss till det här. Så är det absolut. Det stora problemet är hur vi ska få ut de stora naturtillgångar som vi har i den svenska naturen med tanke på den lag vi har om bär och svamp. Den infördes som riksdagsledamot under andra regering. Den kompletterades 1988 med kottar av dåvarande finansminister . Det tycker jag var väldigt klokt. regering flyttade den från kommunalskattelagen till inkomstskattelagen 1999 mycket klokt. På det här sättet har vi det. Problemet är att det alldeles uppenbart finns otillräckligt många svenskar som vill göra den ansträngning som många företag vill att de ska göra för att plocka tillräckligt mycket svamp, bär och kottar annat än till personligt bruk. Det är det som är problemet. Här har jag en fråga till statsrådet som har gått med både socialdemokratiska regeringar och den nuvarande: Borde det inte vara på det sättet att ni tog ordentligt tag i frågan och såg efter hur vi ska klara ut skatteförhållanden, arbetsgivarförhållanden och momsförhållanden när det gäller uttag av svamp, bär och kottar ur skogen? Det är det som är den centrala frågan, nämligen hur vi ska ta vara på den miljardförmögenhet som inte tillgodogörs svenska folket.