prot · GW0985 · 2009-03-17 00:00:00 — Då framstår en fråga för mig: Hur tänkte regeringen ? ska väl få svara på det, men det är klart att den borgerliga regeringen och hela den borgerliga inriktningen, om jag går tillbaka den tid jag kan överblicka här i , är att man har haft en mycket mer positiv inställning till bonussystem än vad tidigare regeringar har haft. Det är det som är grunden och som också gjorde utslag vid det tillfället. Regeringens vice statsminister uttalade sig ganska efter valsegern 2006 om att man skulle återinföra bonussystem i statlig verksamhet. är det här med bonus väldigt komplicerat, för ska man ha en riktigt analyserad bild är det klart att det finns fördelar med bonussystem där ägaren belönar i en önskad riktning. Det är inte heller så enkelt som att säga att när det går med förlust så har en medarbetare gjort ett dåligt arbete. Han eller hon kanske faktiskt har gjort ett bättre arbete än andra, och detta skulle kunna belönas i ett bonussystem. Problemet är bara att ingen har lyckats få fram ett sådant system, utan i allmänhetens ögon framstår de här systemen som förtäckt lön. Oavsett vad man gör och oavsett hur det har fungerat har man sett till att man får en lön eller belöning som ligger på en nivå som kan antas vara förutbestämd. Det är detta som är problemet med bonussystemen. Kunde man finna ett resonemang som fångade upp detta säg till exempel att ledningen för en AP-fond som faktiskt gör en mindre förlust än en annan AP-fond har gjort ett bättre jobb och skickligare placeringar än den som gått sämre skulle det kunna belönas. Jag tycker att man ska nyansera bilden av bonussystemen. Men det är detta som är problematiken. Tendensen är också att pendeln svänger åt alla håll i det här läget. I detta ligger också frågan om hur staten kan få de skickligaste medarbetarna. Hur kan staten få dem som är duktiga på det här? Om man ska förvalta hela detta pensionskapital behövs det kunniga chefer, och man måste försöka få dem som är bäst. I det här läget har det bara varit girigheten som har slagit igenom. Man skor sig själv. Detta är systemets problem. Därför blev det så konstigt när regeringen införde detta, och när problemen sedan dyker upp ser man bara problem med systemet. Det är en total reträtt. Jag skulle vilja ha en nyanserad diskussion om detta. Det vore mycket bättre. 66 Statsrådet (): tar upp frågan om Tredje AP-fonden. Min bedömning är att fondens styrelse inte har följt de riktlinjer som finns uppsatta. Det var inte de riktlinjer som den här regeringen beslutade om , utan det beslutet togs innan dessa riktlinjer var i kraft. Det var de riktlinjer som togs under den socialdemokratiska regeringen som detta antogs under. Jag har kallat till mig ordföranden för Tredje AP-fonden och sagt att nu handlar det om att styrelsen måste stärka förtroendet för fonden. Jag väntar på att få en redovisning av styrelsen av på vilket sätt man avser att stärka förtroendet. Jag har ännu inte fått den redovisningen, men det jag har hört så här långt tycker jag inte verkar räcka. Men jag avvaktar fortfarande. för en nyanserad diskussion om dessa svåra frågor. Vi har naturligtvis i hägnet av den globala finanskrisen en ilska hos medborgare som förlorar sina arbeten, fackförbund som går med på att revidera sina redan uppnådda löneförmåner och så vidare, så det är klart att det är en oerhört kraftfull diskussion ute bland medborgarna det finns några få som får väldigt stora höjningar trots att deras verksamheter har gått med förlust. Jag delar uppfattning att man nu måste vara nyanserad och gå igenom detta noggrant. Det är precis det vi gör. Det pågår ett omfattande arbete med att analysera och hitta en väg framåt. Det är ingen lätt uppgift i det debattklimat som råder att både skapa ett förtroende hos en bred allmänhet för riktlinjerna och också ha en väl fungerande rekrytering av och att kunna behålla ledande personer de som sköter den dagliga verksamheten i de här fonderna i konkurrens med privata pensionsförvaltare som har belöningssystem av den här karaktären. Detta är en balansgång. Regeringen kommer att presentera nya riktlinjer när det arbetet är klart. Jag kan därför inte föregripa det arbetet, men det kommer ändå att bli en transparens. Det kommer att vara en balans i synen på detta som jag hoppas även kan vinna förtroende, för det här handlar ju om en fempartiöverenskommelse. Vi måste diskutera de här frågorna och se till att vi även framöver hittar långsiktigt hållbara riktlinjer för hur vi ska förvalta våra pensionsmedel i de här buffertfonderna. 67 (): Jag kan inte låta bli att småle. När det är svårt vill regeringen gärna samarbeta med oppositionen, när det är lätt sköter de det mesta själva. Jag fick fortfarande inte svar från statsrådet . Jag tillåter mig att igen läsa upp en mening från Tredje AP-fondens årsberättelse : Systemet för prestationsbaserad ersättning för fondens anställda reviderades i enlighet med de statliga riktlinjerna om rörlig ersättning. Det betyder alltså att Tredje AP-fonden redan har bestämt sig för att man ska genomföra det bonussystem som regeringen ändrade genom beslut . Då blir min fråga: Om man nu från Tredje AP-fondens sida inte har följt de tidigare socialdemokratiska riktlinjerna, har man följt de nya riktlinjer som den här regeringen har genomfört? Det är uppenbarligen så att man har tagit intryck. Flera statliga bolag sade bolagsstämmor att man inte tog beslut vad gäller förändrade ersättningar för ledande befattningshavare eftersom regeringen hade för avsikt att förändra. Det står till och med så, tror jag, i verksamhetsberättelsen för statliga bolag 2007. Vilka signaler har man gett och kanske till och med ? Regeringen ger på olika sätt dubbla signaler, vi har alltså en företrädare för regeringen som säger att det är jättebra med bonus och vi har en annan företrädare för regeringen som säger att det där med bonus inte är så bra. Ändå sitter de här personerna i samma regering och fattar beslut om det här bonussystemet. Regeringen har gjort jämförelser mellan bonussystem som man har i banker, i finansvärlden och i statliga bolag och sopkörares beting och byggnadsarbetares ackord. Det är häpnadsväckande att göra den typen av jämförelser. Jag undrar naturligtvis hur sampratad regeringen är när man å ena sidan säger att bonus är helt fel och å andra sidan jämför den med sopkörarnas beting. Det är inte riktigt samma sak, skulle jag vilja säga. Jag har jobbat med beting på Posten. Det var ingen bonus i sig mer än att man slutade tidigare om man sprang i racerfart i trapporna. Det fick man göra, och det var hårt. Det beslut som regeringen tog kan faktiskt få stora negativa konsekvenser. Det som redovisades i programmet är ju att pensionärerna är de stora förlorarna på att AP-fonderna inte har gått bra. Kan det ökade risktagande som regeringen har signalerat med bonussystemet ha ökat förlusterna? Det är ju en fråga som man måste ställa sig. Just utvecklingen mot en girighetskultur tycker jag att den här regeringen har gett utrymme för när man har vältrat över skattemedel på dem som tjänar väldigt mycket och sagt att det ska betalas av dem som är sjuka, arbetslösa och av pensionärer. Det ger ju signaler. Är regeringen medveten om vilka signaler man sänder ut? Är regeringen medveten om vilken vrede man väcker hos människor som får det tufft , när man faktiskt öppnar för dessa generösa bonusar? Jag tycker inte att jag har fått svar på det. Jag vill fortfarande ha besked: Tycker man att det är bra att Tredje AP-fonden redan har antagit de generösa bonussystem som näringsminister har framfört att hon har velat ha och som regeringen samfällt har ställt sig bakom? 68 (): Jag tycker att det är viktigt att man i grunden kan ha en ordentlig, seriös diskussion om det här systemet. Oavsett färg på regering kommer det att finnas ett starkt behov av att ha ett lönesystem inom staten som fungerar på ett bra sätt gentemot chefer, ger rätt stimulans, ger rätt nivå, men som också håller förtroendet uppe hos allmänheten, dem som vi företräder. Det ska finnas respekt för den nivå man har haft. Jag anknyter därför också lite grann till det säger. Vice statsministerns uttalande var rent häpnadsväckande, att jämföra ett bonussystem med ett ackordssystem som gäller inom byggbranschen. Det grundar sig på helt andra förutsättningar än de som har gällt här. Problemet och det som har raserat förtroendet i samhället är ju den girighet som har kommit fram, kanske inte mest hos AP-fonderna för man ser också i det privata näringslivet hur skillnaden mellan yttersta chefer och folk som jobbar i verksamheten har tagits ut . Det är ju detta som skapar den här vreden. Det handlar för regeringens del inte bara om att hantera chefernas löner. Det är också fråga om vad vi sätter för norm, hur vi anser det vara rimligt att bonussystem ska se ut i det svenska samhället, hur de fungerar och om man över huvud taget ska ha dem. Det kan man föra en diskussion om. Det här skadar ju verksamheten. Det skadar förtroendet. Jag såg att SE-banken starkt hade tappat förtroende bland annat på sin hantering. Det är klart att när man hör deras chef förklara sig blir man inte speciellt lugnad när det gäller hur insikten är kring det här. Jag såg dessutom en uppgift om att hon, förutom det som diskuteras, genom regeringens politik hade tjänat ungefär 1 miljon i skattesänkningar sammantaget . Hon är ganska väl försörjd. Det är ju den girighet som slår till här som skapar ett problem i samhället. Det exploderar ju när vi ser, precis som beskriver det, de andra bekymren i samhället, människor som förlorar jobb och får gå till en dålig a-kassa och inte vet hur de ska försörja sig. Det är då man hamnar i det här problemet. Då är det också viktigt att man visar ledarskap och ser hur man ska ta sig ur det här. 69 Statsrådet (): Girigheten eller hur man vill kalla det är ju någonting som verkligen är en viktig sak att diskutera. Det gäller etiken över huvud taget i de här sammanhangen, på de finansiella marknaderna, för ersättningssystem för ledande befattningshavare inom näringslivet, i staten och i AP-fonderna. Jag vill gärna redovisa att de allra flesta AP-fonderna inte har beslutat om någon bonus . Andra, Tredje, Sjätte och Sjunde AP-fonderna har inte betalat någon bonus alls för . har betalat ut ett mindre belopp. I princip är det egentligen bara Första AP-fonden som har betalat bonus i någon större omfattning. Även i det fallet har beloppen reducerats till följd av fondens negativa resultat. Man har alltså följt regelverket. Om vi tittar på Första AP-fonden kan vi se att de införde ett bonusprogram 2008, och det ligger alltså väl innanför ramarna för regeringens riktlinjer. Där satte man taket vid maximalt två månadslöner. Beloppet halveras om fonden visar förlust. Det gjorde man. Taket blir då högst en månadslön. Dessutom har fondens ledningsgrupp, som man i högre grad får säga bär ansvaret för fondens övergripande utveckling, helt avstått från bonus . Fonden har därmed, kan man säga, anpassat sig till utvecklingen, om än inte helt. De har däremot rättat sig efter regeringens riktlinjer med god marginal, vill jag säga. , alltså innan den här regeringen tillträdde, beslutade Tredje att återinföra bonus för fondens personal, helt i enlighet med de då gällande riktlinjerna, i utbyte mot lönerevision. Man gjorde ingen lönerevision utan man införde rörlig ersättning i stället. På den grunden utbetalades bonus till personalen både 2006 och 2007. Jag tycker att det ändå förtjänar att understrykas att Tredje AP-fonden inte har betalat ut någon bonus . De betalningar som har debatterats avser 2007, när fonden redovisade vinst. Jag tycker att rätt ska vara rätt, men det handlar ytterst om, fru talman, att skapa långsiktiga riktlinjer och spelregler som gör att vi både kan attrahera och behålla medarbetare i de här sammanhangen och att vi också kan ha medborgarnas förtroende. 70 (): Av senaste inlägg skulle man kunna tolka det som att han tycker att det beslut han fattade inte var bra. Det låter faktiskt, fru talman, som om han förordar det bonussystem som fanns tidigare. Om inte gillar det nuvarande bonussystemet borde han riva upp det, det vill säga det system som ger möjlighet att faktiskt betala ut bonus trots förluster. Jag har också pekat på, fru talman, att systemet för prestationsbaserad ersättning för fondens anställda reviderats i enlighet med de statliga riktlinjerna om rörlig ersättning. Det betyder alltså att Tredje AP-fonden har infört regeringens nya bonussystem, det som framhåller att han egentligen inte riktigt känner sig bekväm med om jag har uppfattat honom rätt. Fast jag kanske inte har gjort det. Trots allt är det som har varit ansvarig när det gäller bonussystem för statliga bolag, och det är hon som har drivit på frågan. Men jag uppfattar att regeringen fattar alla beslut kollektivt. Om man inte gillar bonussystemet borde man riva upp det, och man borde ha gjort det för länge sedan. Jag förstår inte dröjsmålet och varför man inte redan nu kan inse att det här har skapat vrede hos människor och tydliga signaler. Jag uppmanar och regeringen att redan nu riva upp beslutet och göra om det. 71 Statsrådet (): slår in öppna dörrar. Jag har stått här och sagt att regeringen håller på att se över riktlinjerna. När det är klart kommer vi att presentera dem. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2008/09:351 om tvångsisolering av barn och ungdomar på särskilda ungdomshem 72 Statsrådet (): har ställt följande tre frågor. 1.Vad jag tänker göra för att stoppa bruket av tvångsisolering. 2.Vad jag avser att göra för att svensk ungdomsvård inte ska bryta mot FN:s konvention om barnets rättigheter vad gäller tvångsisolering. 3.Vad jag avser att göra för att säkra yttrandefriheten för barn och ungdomar på de särskilda ungdomshemmen. Inledningsvis vill jag framföra att samhället tar på sig ett stort ansvar när man beslutar att ett barn eller en ung person behöver vård utanför det egna hemmet. De särskilda ungdomshemmens uppgift är att ge barn och ungdomar den vård och behandling de är i behov av för att ge dem bästa möjliga förutsättningar för en gynnsam fysisk och psykosocial utveckling. Det är av grundläggande betydelse att vården bedrivs utifrån barnets behov och med full respekt för barnets integritet och rättigheter. Jag förstår interpellation som att hon väcker två frågeställningar angående avskiljning. Den första avser hur de särskilda ungdomshemmen, som drivs av , Sis, använder möjligheten till avskiljning och vad jag avser att vidta för åtgärder för att säkerställa att de följer gällande lag. Den andra frågeställningen avser om gällande svensk lagstiftning står i överensstämmelse med FN:s konvention om barnets rättigheter, hädanefter . Jag börjar med att besvara den första frågeställningen men tror att det är viktigt att inledningsvis klargöra rättsläget. har enligt gällande svensk lagstiftning rätt att hålla den unge i avskildhet om denne uppträder så våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen. Detta gäller för de barn och ungdomar som vårdas vid särskilda ungdomshem enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga om vården beslutats i så kallade beteendefall och de som vårdas enligt lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. Den som blir avskild får inte bli det än vad som är oundgängligen nödvändigt och inte i något fall längre än . Personalen på ungdomshemmet måste ha barnet eller den unge under fortlöpande uppsikt under hela den tidsrymd som avskiljningen pågår. Lagstiftningen uttrycker vidare att denna typ av tvångsåtgärder endast får användas om de står i rimlig proportion till syftet med åtgärden och endast om syftet med åtgärden inte kan tillgodoses genom mindre ingripande åtgärder. Avskiljning får därmed absolut inte användas rutinmässigt utan vid varje enskilt fall måste personalen söka mindre ingripande åtgärder för att återföra den unge till ordningen samt överväga om avskiljning är en rimlig åtgärd. Avskiljning används för att förhindra att barnet eller den unge genom sitt beteende skadar sig själv eller andra. Avskiljning får aldrig användas i bestraffningssyfte, vilket också framgår av de råd och riktlinjer för LVU som Sis ger ut till stöd för personalen vid de särskilda ungdomshemmen. Regeringen har vidtagit åtgärder för att stärka tillsynen över de särskilda ungdomshemmen. I propositionen Samordnad och tydlig tillsyn av (2008/09:160) som överlämnas till har regeringen aviserat olika åtgärder i syfte att stärka barnperspektivet i tillsynen. Ett viktigt lagförslag som förs fram i detta sammanhang är att tillsynen över Sis verksamhet görs oberoende genom att flyttas från Sis till . Regeringen har också för avsikt att i socialtjänstförordningen (2001:937) införa en bestämmelse om att den nya tillsynsmyndigheten ska ta fram informationsmaterial om barns och ungas rättigheter och hur de kan gå till väga för att kontakta tillsynsmyndigheten. Att barn och unga ges lättförståelig information och möjlighet att kontakta en oberoende part när de har frågor om sina rättigheter eller har fått sina rättigheter kränkta är ett viktigt steg för att stärka barnets rättigheter. Det är dock viktigt att framhålla att alla barn och ungdomar som skrivs in på något av de särskilda ungdomshemmen får anpassad information om vilka möjligheter det finns att överklaga beslut eller framföra klagomål. Den andra frågeställningen är vad jag avser att göra för att svensk lagstiftning inte ska bryta mot vad gäller isolering. hänvisar till en skrivelse från där han uttrycker att gällande bestämmelser står i strid med . för barnets rättigheter uttolkar och publicerar sin tolkning av konventionen och relaterade dokument om mänskliga rättigheter i så kallade allmänna råd (General ). presenterade sina allmänna råd nummer tio som hanterar rättigheter för unga lagöverträdare. grundar sin tolkning på att avskiljning inte är förenligt med på dessa allmänna råd. har avgivit rapport om efterlevnad av konventionen utan att uttala sig om att möjligheten till avskiljning inte skulle vara förenlig med konventionen. ska barnrättskommittén behandla fjärde periodiska rapport avseende efterlevnaden av konventionen. 73 (): Jag vill tacka statsrådet för svaret! Jag har läst hela svaret, så jag vet hur det slutar. Upprinnelsen till min interpellation var beskrivningar i medierna för cirka en månad sedan av isolering av barn som tvångsvårdas enligt LVU, lagen om vård av unga. Radioprogrammet där barn och ungdomars liv på behandlingshem beskrevs har blivit anmält till och tv för bristande objektivitet, och som har kommenterat uppgifterna i radioprogrammet har i sin tur fått stark kritik för sitt agerande. Jag tänker inte ifrågasätta vare sig medierna eller utan i stället debattera tvångsisolering som företeelse eller avskiljning som det kallas i lagen i relation till FN:s konvention om barnets rättigheter. Enligt lagen kan barnet, den unga personen, hållas i avskildhet om han eller hon uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen. Det som fick mig att reagera var att över en tredjedel av barnen i åldern som satt inlåsta gjorde det i sträck. Det fanns också barn som satt inlåsta i . Jag har full förståelse för att även barn kan bli farliga för sig själva eller för sin omgivning, men jag kan inte förstå att man låste in barnen så långa tider. Det måste vara otroligt frustrerande för barnen att vara inlåsta. Jag vill också påpeka att min första fråga, vad statsrådet tänker göra för att stoppa bruket av tvångsisolering, handlade om missbruket av tvångsisolering. Att ordet missbruket under resans gång ändrats till bruket utan att jag uppmärksammat detta förrän i går när jag fick svaret beklagar jag. Statsrådet kan verkligen inte rå för detta. Jag förstår nu de kommentarer som jag har fått som min interpellation har varit offentlig. Men min tanke var, som sagt, att använda ordet missbruket, inte bruket. Jag besökte Lövsta skolhem , och då fick jag en förklaring till att isoleringen kan bli så lång. Barnen somnar efter att ha blivit inlåsta, och personalen vill inte väcka dem. Jag tror inte att det är behagligt att vakna på en på golvet i ett kalt rum utan möbler. Vi ska komma ihåg att dessa barn ofta har utsatts för övergrepp och kanske liknande inlåsningar som de måste stå ut med på behandlingshemmet. Även om det sägs att barnet inte ska uppleva det här som ett straff har jag svårt att låta bli att tänka att det nog ändå blir ett straff för barnet. 74 Statsrådet (): Jag tror att det är bra för protokollet att jag läser upp resten av mitt svar: kommer en offentlig utfrågning att äga rum med anledning av fjärde rapport, och utfrågningen borde kunna ge god vägledning om hur ser på avskiljning i relation till konventionen. Med anledning av skrivelse finner jag att det finns anledning att överväga om bestämmelserna om avskiljning står i överensstämmelse med . Frågan övervägs inom . Avslutningsvis vill jag besvara fråga vad jag avser att vidta för åtgärder för att säkra yttrandefriheten vid de särskilda ungdomshemmen. De barn och ungdomar som vårdas på Sis institutioner har rätt att ringa och ta emot telefonsamtal samt rätt att ta emot besök, med vissa inskränkningar om besök eller telefonsamtal skulle påverka vården eller ordningen negativt. Barnet eller den unge har dock alltid rätt att ostört få tala med sin advokat och med myndighetspersoner. Av Sis interna styrdokument framgår att personalen inte har rätt att hindra ungdomar från att ringa till journalister eller uttala sig i medier. Den tillsynsreform som jag nämnde tidigare kommer att innebära att granskningen av att Sis särskilda ungdomshem efterlever lagar och regler stärks, vilket också innefattar barnens och ungdomarnas rätt att yttra sig. Jag är därför glad att hörsammade inbjudan att besöka ett ungdomshem inom Sis regi. Det är väldigt bra att komma ut och göra de här besöken jag har själv besökt flera olika institutioner. Det skapar naturligtvis en förståelse för att det är svårt att göra det här jobbet på ett bra sätt. Det är många barn och ungdomar med stora behov som kommer till institutionerna. Den kunskap som finns samlad hos personalen, som man får väldigt mycket del av när man kommer dit, känns värdefull att ta del av för oss som politiker. Det är en svår uppgift. Lövsta ungdomshem har jag inte besökt, men jag har besökt ett antal andra. När det gäller avskiljningen indikerar i sitt inlägg att det handlar om att många låses in , även om personalen anger som skäl att de somnar. Jag vill då bidra med lite statistik på det här området. Enligt Sis egen statistik producerades 203 375 vårddygn. Det är ganska många vårddygn. Under den tiden fattades sammanlagt 1 012 beslut om avskiljning. De här avskiljningarna fördelades på 387 individer. av dem varade . Under detta år var det en avskiljning som översteg . Det indikerar att flertalet handlar om . Just vid Lövsta ungdomshem varje ungdomshem har sin egen statistik, och sedan görs det en sammanfattning fattades det 59 beslut på totalt 11 546 vårddygn. Där varade avskildheten i genomsnitt och i det längsta fallet . Man har 32 platser. Jag tycker inte riktigt att det finns fog för påstående att väldigt många avskiljningar varar väldigt . Det är i alla fall inte vad den statistik som har kommit mig till handa indikerar. 75 (): Varje avskildhet kan för just det barnet upplevas som straff, som bekräftelse av övergrepp som barnet kanske har varit med om. Jag är helt införstådd med att möjligheten kanske behövs i väldigt speciella fall, som statsrådet beskriver i sitt skriftliga svar. Men jag är övertygad om att det också finns en risk för att det missbrukas. När det gäller omhändertagande av barn borde vi verkligen tänka efter hur vi omhändertar dem. Vi har ju hört att barnhemsbarn som vuxna har berättat om förhållanden som vi skäms över men som då var enligt gällande lagstiftning.