prot · GW0960 · 2009-01-21 00:00:00 — Grundkriterierna måste vara allmän och lika rösträtt, valhemlighet, respekt för mänskliga rättigheter, yttrande- och tryckfrihet, självständigt rättsväsen och ytterligare några sådana formella kriterier. Svaret på frågan om det är en bra eller en dålig demokrati måste man dock söka utanför det formella. Det måste man söka med andra frågor. Hur ser det ut för folket i ett land? Har de mat för dagen? Har de tak över huvudet? Kan de läsa och skriva? Känner de tillhörighet med det samhälle de lever i? Författningsfrågorna är bara instrumenten för att utöva demokrati, men demokrati är mycket mer än så. De författningspolitiska instrumenten är inte demokratin i sig. Man kan ha ett land som lever upp till alla de formella författningspolitiska demokratikriterierna, men om de ekonomiska klyftorna får växa och de sociala motsättningarna tillta kommer de antidemokratiska krafterna att växa sig allt starkare. Då kommer folkstyrets grunder att eroderas. Vi ska inte förminska demokratifrågan. Ska vi säkerställa och utveckla demokratin i vårt land är det inte i första hand författningsförändringar vi ska göra. Då handlar det i stället om att föra en politik som minskar klyftorna och de sociala spänningarna inte tvärtom som är fallet. Under utredningen slogs vi ofta av en paradox. Politiker som sade sig vilja utveckla demokratin var inte sällan snabba att lägga fram förslag som folk i allmänhet inte alls var med på. Jag ska nämna två sådana frågor. Det ena var frågan om skilda valdagar. Där krävde de borgerliga att man skulle skilja valdagarna åt, och man drev detta hårt. Det kan finnas argument för det. Det finns också starka motargument. Det starkaste är naturligtvis att valdeltagandet vid en sådan ordning förmodligen skulle falla. Det är erfarenheten överallt där man har skilda valdagar. Varför skulle vara annorlunda? När kommunala företrädare har tagit upp den frågan med oss, vilket ibland har hänt, har jag alltid ställt motfrågan: Om resultatet av att skilja valdagarna åt skulle bli att valdeltagandet i de kommunala församlingarna faller till , vilken legitimitet skulle du som beslutsfattare ha i en sådan situation? Finns det något värre slag mot kommunalt självstyre än att ställa till en ordning där valdeltagandet blir så lågt att hela kommunsektorns demokratiska legitimitet kan ifrågasättas? Frågan om skilda valdagar har drivits hårt från en del håll. Då ställer man sig frågan: Finns det något folkligt stöd för att skilja valdagarna åt? gjorde opinionsundersökningar och tittade på detta. Man har följt folks inställning till denna fråga under en . Man ställde följande fråga till folk: Tycker ni att det är bra eller dåligt att skilja valdagarna åt? av befolkningen tyckte att det var en mycket bra idé att skilja valdagarna åt. tyckte att det var en ganska bra idé att skilja valdagarna åt. Det var alltså som tyckte att detta var en ganska bra eller en mycket bra idé. De som tyckte att det var en mycket dålig idé eller en ganska dålig idé var av befolkningen. hade ingen åsikt. Dessutom har stödet för skilda valdagar fallit . Stödet för skilda valdagar har halverats mellan . Skilda valdagar är alltså av många skäl ingen bra idé. Den inställningen har också svenska folket i allmänhet. Därför vill man inte ha det. I utredningen tittade vi också en hel del på personvalsfrågorna. Vi tittade på opinionsundersökningar. Hur ställer sig egentligen folk till personval? När man följer dessa undersökningar får man intrycket att de som är mest intresserade av personval är politikerna själva. gjorde en opinionsundersökning om detta. Man frågade: Vill ni ha ett ökat personval, eller vill ni ha ett minskat personval, eller tycker ni att det är ganska bra som det är? ville ha ett ökat inslag av personval. sade att det var ganska bra som det var och att det var en rimlig avvägning. ville ha ett mindre inslag av personval, och ville inte ha något personvalssystem alls. Det var alltså fler som ville ta bort personvalet helt än som ville utöka det. Det var dubbelt så många som ville ta bort eller minska personvalsinslagen än som ville utöka dem, och de allra flesta ville ha det ungefär som det är . gör vi en uppgörelse om att sänka spärren i personvalet, från . Jag tror inte att det kommer att få några stora effekter. Men vi kom ändå fram till att det inte fanns något argument för att vi just i riksdagsval ska ha en spärr på men att vi i alla andra val ska ha en spärr på . Därför kunde vi göra upp om det. Men man måste ha klart för sig att det inte är korrekt att det utanför detta hus finns ett starkt folkligt tryck för långtgående reformer när det gäller personval. Det finns de som tror det. Men det finns inget sådant. Jag tror att det som folk i allmänhet resonerar kring i dessa frågor, i den mån de tänker på det, är att de vill ha tydliga politiska alternativ att välja mellan, tydliga färdriktningar vi vill att landet ska gå i den riktningen, och vi vill att landet ska gå i den riktningen. Då tror jag nog att de ser att det kan finnas en otydlighet om man driver personvalsinriktningen för långt i stället för det grundläggande partival som vi har. Dessutom tror jag att folk i allmänhet är rädda för att enskilda beslutfattare, enskilda politiker, ska knytas upp till mäktiga ekonomiska intressen som ska finansiera deras personvalskampanjer. Jag tror att folk i allmänhet i fråga om detta faktiskt gör en ganska riktig bedömning. Det finns skäl att vara skeptisk till att detta drivs alldeles för långt. har vi en uppgörelse på plats. Den gäller mycket annat än bara detta valsystem eller skilda valdagar. Vi har gjort upp om lagprövningsrätt. Vi har gjort upp om hur vi ska reglera det kommunala självstyret. Det finns många frågor som vi har grävt i. Våra åsiktsskillnader partierna emellan kommer säkert att bestå. Det är klart att vi kommer att ha olika uppfattningar om detta. Men jag hoppas att det som vi nu har gjort är att vi har lagt undan den mer skarpa konflikten i detta . Vi har kommit överens om att det som vi nu har gjort upp om ska hålla åtminstone som den gamla regeringsformen, åtminstone framåt. Det tycker jag att vi är skyldiga varandra nu när vi har gjort detta handslag kring författningsfrågorna. 125 (): I det betänkande som vi nu debatterar om författningsfrågor behandlas 54 motionsyrkanden från allmänna motionstiden. Man kan säga att det handlar om författningsfrågor, men det berör också demokratifrågor grundvalen i vårt samhälle. Ur detta perspektiv tycker jag att det är oerhört glädjande att det finns 54 motionsyrkanden från riksdagsledamöter. Det visar att vi här i arbetar aktivt med demokratifrågor. Vi är beredda att vara med och utveckla demokratin. Det går nämligen aldrig att slå sig till ro och säga att vi nu har demokrati och att den fungerar utmärkt. Det förhållningssättet skulle vara ett sätt att sätta stopp för demokratin. Ur detta perspektiv refererar jag till som på ett enligt mig bra parlamentariskt sätt har arbetat fram gemensamma förslag inom just för att demokratifrågorna grunden för vårt samhälle ska kunna fortsätta att vila på trygga ben och inte ändras över tiden. Jag kan om motionerna i betänkandet säga att flera av dem återkommer . Därför har vi också från utskottets sida valt en förenklad behandling. Det innebär dock inte att motionerna är mindre viktiga för den sakens skull. Spännvidden när det gäller motionerna är väldigt stor. De handlar om allt från minskning av antalet riksdagsledamöter till större genomslag för personval. De handlar om demokrati. De handlar om att synliggöra och tydliggöra plattformar för de olika politiska partierna. De handlar också om domarväsendet. De handlar alltså om grunderna för vår demokrati. Jag ska gå tillbaka till . Vi moderater företräddes av . Det gör att jag inte kan referera till hur diskussionerna har gått i på det sätt som kan som också har suttit i . Men det som jag kan säga är att jag tror väldigt mycket på . Jag ser fram mot den proposition som regeringen kommer att lägga fram eftersom det, som jag sade, är viktigt med gemensamma värden och en gemensam grund så att vi inte ändrar grundlagen utan att den kan verka . Jag avstår från att benämna och gå in på de motioner som tas upp i själva betänkandet i ett närmare perspektiv eftersom jag tycker att det gemensamma ställningstagandet är det viktiga i demokratin. Jag vill beröra en fråga som vi moderater har drivit mycket, och den handlar om personvalet. Som moderat tror jag, precis som mina partikolleger som har motioner som tas upp i detta betänkande, att det är viktigt med ett tydligt personval. Det handlar om att synliggöra för medborgarna vilka som är valda. Men det handlar också för medborgarna om att i större omfattning kunna utkräva ett ansvar. Vad jag vill säga är att det här är mina reflexioner. Jag avstår således från att yrka bifall till de motioner som finns här, just med hänvisning till . Den är det primära i de här sammanhangen. Det finns också två särskilda yttranden i betänkandet. Det är väldigt glädjande att det som sägs i det ena yttrandet är tillgodosett. Det handlar om att skriva in frågan om att inte undvika diskriminering på grund av sexuell läggning. Detta är ju något som kommer att finnas med i grundlagen framöver. Jag tycker att det visar att demokratifrågorna fungerar bra och fortsätter att utvecklas. 126 (): Jag vill inledningsvis instämma i det som lyft fram i sitt anförande och därmed också yrka bifall till förslag i betänkande KU9 rörande författningsfrågor. Denna debatt handlar om 54 motionsyrkanden, av vilka många förtjänar att särskilt lyftas fram. Jag sätter stor tilltro till det beredningsarbete som nu ska göra detta efter det att presenterat sitt slutbetänkande. Många av de motioner som behandlas i detta betänkande berör särskilt men också där motionerna i fråga går längre än utredningarnas slutbetänkanden. Av respekt för den fortsatta processen väljer jag att inte kommentera frågeställningarna i ljuset av utredningsförslagen och beredningsarbetet utan i ljuset av fastlagda politik vad gäller författningsfrågor. står bakom slutbetänkandet detta för att nå en bred överenskommelse som varar . Men det är ingen hemlighet att de förslag som unisont lade fram var ett mycket kompromissat slutbetänkande där alla partier mer eller mindre fick ge upp viktiga hjärtefrågor för att komma överens. För egen del kan jag bara beklaga att den viktiga inte kom med några större konstitutionella reformer utan enbart gick några steg i rätt riktning. I stället för en författningsdomstol, som hade varit en juridiskt tydlig kontroll av om politiska beslut lever upp till mänskliga fri- och rättigheter, valde man att plocka bort uppenbarhetsrekvisitet i regeringsformen. Det kan få stor betydelse i lagprövningsfrågor . I stället för att helt ge väljarna makten att besluta om vem som ska företräda dem genom personval tillämpat fullt ut sänktes i alla fall spärren till så att det är samma spärr till alla politiska församlingar. Att stärka makt och inflytande, att stärka väljarens makt genom ett ökat personval, att se över valkretsindelningen samt att se hur vi bäst kan gagna medborgerliga fri- och rättigheter genom en författningsdomstol är frågor som jag tycker är högst intressanta. Det finns en dynamisk och intressant diskussion i triangeln parti-politiker-väljare. För vems skull finns egentligen politiken för de enskilda partiernas eller för medborgarnas skull? Och vem ska fälla den avgörande rösten? Det är min starkaste övertygelse att personvalssystemet måste ses över och reformeras och att mer makt ges till medborgarna, väljarna. Men den önskan lär inte förverkligas, i alla fall inte under nästkommande decennium. Den kompromiss som nåddes i samband med den svenska personvalsreformen har en släng av en gyllene medelväg. Om kandidaten lyckas skramla ihop av sitt partis röster får väljarna någonting att säga till om. Annars är det den interna partiordningen som gäller. Men i kommunerna får väljarna lite mer att säga till om. Där räcker det . säger nu i sitt förslag att samma gräns ska gälla i alla val. Det är bättre än dagens system men absolut inte det bästa. Vi måste formulera ett valsystem som är byggt på förtroende, även utanför det egna partiet ett förtroende man får av väljarna men också ett förtroende som man kan bli av med genom att väljarna får säga sitt. Det är ett ödmjukt system och ett valsystem som öppnar dörren för påverkan och ansvarsutkrävande, vilket skulle gagna det politiska samtalet i . Men framför allt, och det viktigaste: Det blir väljaren och ingen annan som bestämmer vem som ska sitta i riksdag. För är människans frihet grundläggande. Det är lika naturligt som ett starkt kommunalt självstyre och lika naturligt som att makten ska finnas så nära människor som möjligt inte centralism utan decentralism. har arbetat med decentralisering. blev decentralismen federalismen en stark markering och vilja till att skapa ett nytt konstitutionellt samhälle. Federalismen är utifrån dagens statscementerade perspektiv ett uppochnedvänt samhälle ett samhälle som byggs underifrån och uppåt. Vi behöver en samhällsordning som stärker den lilla sfären närmast var och en sfären där och kan påverka sin tillvaro och känna makten över de beslut som fattas. Vi behöver, anser , bygga efter federalismens principer om ett starkt mandat för den enskilda människan men också lokalt, för kommuner och regioner. Vi kan inte längre vara statens beskyddare. Vi på den statliga nivån bör se till att makten kommer så nära och som möjligt. Det lokala självstyret får inte enbart bli vackra ord i portalparagrafen i den svenska grundlagen utan måste få verklig innebörd. Därför är jag glad över att nu ger kommunerna ett särskilt kapitel i regeringsformen. Vårt arbete med att bygga samhället efter devisen mer människa, mindre stat får ändå en början här. En nedmontering av statens betydelse och en uppgradering av det regionala och kommunala självstyret är i första hand centralt utifrån en demokratiaspekt. Ju närmare besluten fattas, desto mer kan människor påverka. I betänkandet finns det en motion från rörande just regioner och kommuner en motion om en regionalisering som gör det möjligt att flytta makt från statlig nivå till regional och nivå samt om en kompetenskatalog som ska förtydliga ansvar och befogenheter. Vi ställer oss bakom avstyrkande av motionen, i avvaktan på den beredning som pågår rörande slutarbete. 127 () replik: Det vi nu hörde är ett utmärkt exempel på den paradox som jag berörde i mitt anförande här. Här talar man om demokrati, om väljare och sådant. Sedan lägger man fram ett förslag som inte har något som helst stöd i väljarkåren, nämligen ett förslag om att helt och hållet ta bort personvalsspärren. Det är ju vad ni, , stod för. När man frågat väljarna vad de tycker är det, precis som jag sagt, som vill ha ett ökat inslag av personval. Om man frågade väljarna om det helt och hållet borde vara ett ökat inslag av personval och om de vill ta bort personspärren över huvud taget skulle, kan jag tänka mig, svaret bli en knappt mätbar siffra vad gäller stödet för det förslag som du, , precis har lagt fram. Det finns starka argument mot att driva det så långt. Det måste finnas en balans mellan partival å ena sidan och personval å andra sidan. Om ni ska driva det så långt i personvalsfrågan kan jag säga att det finns väldigt starka argument mot. Ett argument är, som jag varit inne på, att risken finns att starka ekonomiska intressen binder enskilda politiker till sig. Vi behöver inte gå särskilt långt ut i världen för att hitta just ekonomiska intressen som finansierar enskilda politikers kampanjer. Detta är livsfarligt. Ett annat argument är att det bidrar till ett förytligande av politiken. Det viktiga blir inte längre vilken politik partierna står för, utan det viktiga blir det personinriktade: Vem är det? Hur gör han? Hur gör hon? Ett sådant förytligande av politiken är också, skulle jag vilja säga, väldigt påtagligt där man har gått väldigt långt med sitt personvalssystem. Ett tredje argument är att det blir otydligt. Man vet inte riktigt i vilken färdriktning samhället egentligen ska röra sig. Att driva det så långt och att ha en så extrem position som och de övriga borgerliga haft tror jag vore en väldigt dålig idé om man nu vill utveckla folkstyret. Dessutom har det faktiskt inget folkligt stöd. 128 () replik: Det är inte konstigt att jag och tycker olika i frågan. Vi representerar två helt olika ideologiska uppfattningar. Vi representerar också två helt olika partier och två helt olika stämmobeslut. Från partistämma finns det en tydlig markering: Vi ska driva en politik i riktning mot personval fullt ut. Till skillnad från sätter jag inte upp fingret i luften och känner av den allmänna folkopinionen för att sedan bestämma vilken politik jag därefter ska driva. Jag drivs av ett ideologiskt patos. Det innebär att man sätter människan framför systemen och väljaren framför politiska partier. Man gör det bland annat konkret genom att driva frågan om ett ökat personval. Jag tillhör en av de sex personer som är personkryssade in i . Jag har haft erfarenhet av just den farhåga som målar upp i sitt anförande. Blir politiken blir mer personifierad? Jag kan inte se att den blir det. Däremot känner jag till alla de människor som hör av sig till mig och säger: , jag kryssade dig i den här frågan. , jag lade min röst på dig i den här frågan. Jag vill att du ska agera. Det är ett förtroendeförhållande som stärks. Avståndet mellan väljare och politiker minskar genom att man känner att man har röstat på en specifik person. Jag skulle heller inte vilja säga att politikern sätts framför partiet. Däremot får det politiska budskapet en mer personlig prägel, vilket gagnar det politiska samtalet. pratade i sin inledning om demokrati. Det är intressant att av svenska folket är medlemmar i ett parti. I dagens system är det alltså av det svenska folket som bestämmer i realiteten både vilka som ska stå på listorna och vilka som ska representera människor i riksdag. 129 () replik: Det är återigen fokus på jag, jag och jag, på person, person och person. De som är mest intresserade av detta är politikerna själva. Det är så det är. Väljarna i allmänhet vill ha tydliga partialternativ, politiska alternativ. Vilken färdriktning ska landet gå i, den riktningen eller den riktningen? Det är det man söker efter. Om det hade varit så som säger, att om man har ett långt gånget personvalssystem minskar man gapet mellan väljare och valda, borde man ha sett det i valdeltagandet i de länder som har långt gångna personvalssystem. Finns det någon sådan slutsats? Kan man dra någon sådan slutsats? Det är snarare tvärtom. I länder med långt gånget personvalssystem har man lägre valdeltagande än i länder där man har partivalssystem. Det räcker att gå till våra nordiska grannländer. Det land i som har det längst gångna personvalssystemet är . Det är det land som har det lägsta valdeltagandet i . Jag tror att det hänger ihop med detta. När man drar det så långt att vi helst skulle ta bort personspärrarna skulle det räcka med 175 kryss för att ta sig in i . var det så. Det är släkten och lite till. Ni förstår själva vilka centrifugalkrafter som man sätter i gång i partierna i ett sådant läge. Det är ett mycket lättmanipulerat system. När väljarna ställs inför ett sådant system ser de inte längre de politiska alternativen så tydligt. Då finns det en risk att väljarna vänder sig bort från politiken. Då går man inte och röstar. Tesen att personval minskar klyftorna mellan väljare och valda håller faktiskt inte. De system som har det så visar precis tvärtom. Jag tror också att väljarna är ganska rädda för risken att man knyter upp ekonomiska särintressen och enskilda personer bakom sig. 130 () replik: Jag förstår faktiskt inte riktigt vad det är diskuterar när han säger ekonomiska intressen och företrädare bakom en. Man kan driva en personvalskampanj utan externa medel. Man kan driva en personvalskampanj genom att få medel internt från partiet, vilket var så jag gjorde. Man kan också driva en personvalskampanj som inte gör det möjligt att driva en annan linje än partiet. Det handlar om att sätta en personlig prägel på det politiska budskapet och om tydlighet. Säger man att tycker detta skapar det ett närmare förhållande till åhöraren än om man säger att tycker något. Just det personliga budskapet är en tydlighet. Frågan i det hela gäller vem som ska ha makten. Det är helt okej att tycker att det är de politiska partierna som av svenska folket är med i som ska ha makten. Men för mig är det en självklarhet att den yttersta makten ändå ska finnas hos väljarna. Jag respekterar åsikt. Jag respekterar andra partiers åsikter också. Men den fastlagda linjen för mitt ideologiska patos och för är att flytta fokus från system till människor, från partiet till väljare. Jag skulle vilja uppmana att söka anställning som partistrateg hos och försöka få in det ideologiska patoset, men så länge vi har en fast utlagd liberal linje är det ett fullt personval som är vår vision och vårt mål. 131 i (fp): I går fick en ny president, . Världen har stora förhoppningar på att åter kan bli inte bara världens mäktigaste stat utan också en förebild för alla människor som längtar efter att leva sina liv i fred, frihet och demokrati. Alla ledare vet att man måste leva som man lär. För att återupprätta respekten för mänskliga rättigheter världen över behöver vi ett som stänger och förbjuder användningen av tortyr. När skulle bli president i går officiellt svor han presidenteden. Fritt översatt lyder den så här: Jag lovar att troget uppbära presidentämbetet och efter min bästa förmåga bevara, skydda och försvara . Det var kort och koncist. Allt handlade om grundlagen. Den ska presidenten försvara. När hör vi i politiker referera till grundlagen? Jag kan hålla med om att bra demokrati är mycket mer än en grundlag. Men som liberal är det viktigt för mig att också säga att utan en rättsstat fungerar inte demokratin. En rättsstat kan bara upprätthållas om den gamla devisen att land ska byggas med lag efterlevs. Den traditionen är tyvärr inte så djupt förankrad i . uppmärksammar vi att det är vårt rike klövs itu och och blev två olika länder. Regeringsformen som då antogs 1809 gällde trots att det i den stod att det var kungen som allena styrde riket. Det var tur att demokratin trots grundlagen fick sitt genombrott och att makten flyttades från kungen till . Men det säger en hel del om vårt land och hur grundlagen har respekterats i vårt land. Samhällsdebattören sade om grundlagen: Regeringen kommer att använda den som karottunderlägg om det behövs. Jag tror att det var överdrivet, men sätter fingret på en svaghet i vår rättsstat. när vi är en demokrati måste vi ändra vårt förhållningssätt till grundlagen och inse att den är lika viktig att värna här som i . Det attitydskiftet är en viktig grundlagsreform. Men det antyds bara mellan raderna i , som jag minns det efter genomläsningen under juluppehållet. Någon får gärna rätta mig på den punkten. har företrätts i av och . Det är inget omvälvande som föreslås utan ett antal justeringar av regeringsformen. Men de är ändock viktiga. Låt mig nämna några punkter som vi i liberalerna välkomnar särskilt. För det första är det att det så kallade uppenbarhetskravet tas bort. Det betyder att det inte längre i regeringsformen uppställs något krav på att en uppenbar motstridighet måste föreligga mellan en vanlig lag och grundlagen för att grundlagsbestämmelsen ska få företräde. Lagrådets förhandskontroll av lagars grundlagsenlighet stärks också. Det är viktiga reformer för att värna vår grundlag, även om vi i hade gått längre med att också ha en författningsdomstol. Men det här är viktiga reformer. Viktigt är också att kontrollmakten stärks, att får tillgång till alla handlingar för att kunna göra sin granskning och att alla utskott får ett tydligare mandat att också granska hur regeringen utövar sin makt.