prot · GX0932 · 2009-11-18 00:00:00 — Vi i alliansen anser liksom regeringen att det behövs en tydligare gränsdragning mellan förvaltning, politik och marknad. För statens del är en koncentration på kärnuppgifterna angelägen. Det innebär bland annat att konkurrensutsatt verksamhet i normalfallet inte bör bedrivas i myndighetsform. Med en koncentration till kärnuppgifterna ökar också förutsättningarna för effektivare statliga myndigheter. En bolagisering av produktion innebär att förutsättningarna för konkurrensneutralitet på marknaden ökar och att grunden för misstankar om korssubventionering elimineras. Korssubventionering innebär att den konkurrensutsatta verksamheten erhåller medel eller förmåner från den verksamhet som inte är konkurrensutsatt. Vid en bolagisering undanröjs också vissa konkurrensnackdelar som har till följd av att verksamheten drivs i myndighetsform. Det gäller till exempel begränsningar när det gäller att balansera vinstmedel och att finansiera anläggningstillgångar. En bolagisering skulle likställa verksamheten med övriga aktörer på marknaden även i dessa avseenden. innebär en bolagisering ökade krav när verksamheten ska drivas i ett självständigt bolag jämfört med om det drivs som en del av . Konkurrensen kommer också att öka, och marknadsandelar kan minska. Dagens betänkande grundar sig på ett utredningsbetänkande betitlat Bolagisering för ökad konkurrens och effektivitet, förslag om att bolagisera vissa konsult- och entreprenadverksamheter i och , 2007:78, vilket regeringen sedan byggde sin proposition på. Utredaren föreslog i betänkandet att bland annat ska bolagiseras . När utredningsbetänkandet var ute på remiss avstyrkte utredningens förslag på tidpunkt för bolagiseringen av . Enligt borde i stället den slutliga prövningen göras när konkurrensutsättningen av järnvägsunderhållet fullföljts 20112012. bedömning av en bolagisering av ställd mot bolagiseringskriterierna var att den externa marknaden fortfarande var tunn med den inbyggda risk för ökade prisnivåer som finns med ett dominerande bolag på marknaden. Regeringen konstaterade också i propositionen Ändrad verksamhetsform för delar av och att det fanns brister på marknaden för drift och underhåll samt investeringar på järnvägsområdet. Mot denna bakgrund fick en särskild utredare uppdraget att analysera behovet av åtgärder samt föreslå lämpliga sådana för att förbättra förutsättningarna för ökad konkurrens på marknaden för drift och underhåll samt investeringar på järnvägsområdet. lämnade utredaren sitt betänkande Mer järnväg för pengarna, 2009:20, med förslag på åtgärder som bör vidtas för att stimulera marknadens aktörer och därmed uppnå ökad konkurrens på den berörda marknaden. fick därefter i uppdrag att redovisa hur myndigheten genomfört eller planerar att genomföra de föreslagna åtgärderna. redovisade uppdraget i en rapport till regeringen , . I sin rapport ser positivt på innehållet i betänkandet och konstaterar att förslagen till stor del avser sådant som redan pågår eller som man har planerat att genomföra. delar utredningens uppfattning att en bolagisering av bör genomföras. delar även regeringens bedömning i propositionen Ändrad verksamhetsform för delar av och att en bolagisering är möjlig att genomföra . Som nämnts förut har tidigare framfört att en bolagisering bör genomföras först efter det att konkurrensutsättningen av järnvägsunderhållet fullföljts 20102011. ser dock nu att den externa marknaden har stabiliserats . En ny aktör har etablerat sig på underhållsområdet, och har tydliga indikationer på att ytterligare aktörer är intresserade av att ta sig in på marknaden. Dessutom delar utredningens uppfattning att en bolagisering skulle kunna attrahera nya leverantörer. bedömer att en bolagisering skulle påskynda denna process ytterligare. Med dessa ord vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. 167 () replik: Jag förmodar att yrkade bifall till förslaget i betänkandet. Då kanske jag också kan få veta hur ser på bolagiseringen som ett led i en privatisering. Kommer det att bli en privatisering, ? Är det här första steget och nästa steg en privatisering? 168 () replik: Den här frågan har ställt till samtliga debattörer från alliansen. Jag vill minnas att sade att det inte är aktuellt med någon privatisering. Jag har inget annat besked att ge än att jag icke har upplevt att det är aktuellt med någon privatisering. 169 () replik: Är det du refererar till, , eller är det du själv som påstår att det inte blir någon bolagisering? Jag utgår ifrån att nu säger att det inte blir någon privatisering. En annan sak som påstod i sitt anförande var att läget på marknaden har stabiliserats och att ytterligare aktörer finns på marknaden. Som du mycket riktigt läste upp, , har den här konkurrensutsättningen funnits . Det finns tre aktörer, inräknat, och en storkund. Sedan har det kommit en liten kompis som heter som sköter underhållet på norra för motsvarande . Är det detta som du tar till intäkt för att säga att läget har stabiliserats och att ytterligare aktörer har kommit in på marknaden? 170 () replik: Jag har inte själv haft några kontakter med dessa aktörer. Jag går efter det som säger. Vi hörde tidigare säga, och jag sade det själv i mitt anförande, att misstankar om korssubventionering elimineras när det blir en bolagisering. Det är väldigt bra. Det kan leda till att fler kan vara intresserade. Dessutom undanröjs vissa konkurrensnackdelar som att det är svårt att balansera vinstmedel och så vidare. Jag har läst er motion, så jag vet vad du talar om. Det är väl tänkbart att den aktören är ganska liten på marknaden i vårt land just , men det finns ingenting som säger att inte den här aktören plus andra aktörer har ju indikationer på det finns andra aktörer också kommer att ge sig in på den här marknaden när hela väl är bolagiserat. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 17 § Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) Föredrogs sammansatta utrikes- och försvarsutskottets betänkande 2009/10:UFöU1 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) (prop. 2009/10:38). 171 (): Jag försöker dra ut ordentligt så att landets försvarsminister har tid att inta sin plats i kammaren för att lyssna till denna viktiga debatt om en förlängning av deltagande i den internationella insatsen i . Regeringen har inkommit med en proposition till där man säger att man vill förlänga mandatet med . Det har förekommit en hel del missuppfattningar om insatsen i . Jag vill börja med att redovisa och klarlägga en del fakta här. Det har påståtts i medierna att det inte finns något FN-mandat för den här insatsen. Jag är glad över att det både i betänkandet och i propositionen mycket tydligt klargörs att har fattat ett beslut så sent som och redovisat att man vill att det internationella samfundet ska vara den afghanska regeringen behjälplig med att öka säkerheten i . Situationen i är så allvarlig att den hotar internationell fred och säkerhet, och därmed har man gett ett mandat i enlighet med kap. 7, det vill säga det starkaste mandatet som kan ge till internationella insatser. Alla ni som är här vet att det är Nato som har ålagts att genomföra denna insats. är där tillsammans med 42 andra länder i denna multinationella insats. Det har också hävdats att beslutet skulle leda till att det bemyndigas fler soldater . Det är icke korrekt. Beslutet som fattade handlade också om ca 500 soldater, och beslutet som vi tar handlar om att förlänga mandatet men med samma numerär, ca 500 personer i . har alltså redan gett det mandatet . Jag kommer från en debatt med en borgerlig ledarskribent, på , som har varit för den militära insatsen i men skrev en ledare där han menade att frågan är om det här uppfyller sitt syfte och undrade vad syftet är. För oss socialdemokrater är det väldigt tydligt vad syftet är. Det har klart markerat. Det handlar om att hjälpa den afghanska regeringen att skapa säkerhet och att på det sättet skydda civila afghaner från angrepp från upprorsgrupper, främst talibaner. När har vi då slutfört vår arbetsuppgift i ? Jag tycker att svaret på den frågan är ganska enkelt. Den dag då den afghanska militären och den afghanska polisen själva klarar att upprätthålla säkerhet i , ja, då åker omvärlden hem. Svårare än så är det inte. Vi är där för att hjälpa den afghanska regeringen att skapa säkerhet. genomförs det stora insatser med att stärka polisen i , att träna dem och att också stärka den afghanska militären. Vi hoppas naturligtvis att detta kommer att vara lyckosamt och få det att fungera. Det är tre delar som måste fungera för att den här insatsen ska nå sitt syfte. Det ena är att de militära insatser som är med i ska riktas till att skydda civila afghaner, inte som den amerikanskledda operationen i , Operation Enduring Freedom, har gjort och som också har skett på andra områden i där man jagar talibaner. Huvuduppgiften måste vara precis det som general säger i sin rapport, nämligen att vi måste fokusera på att skydda civila afghaner från talibanska angrepp. Det tror jag är oerhört väsentligt. Det andra är att biståndet måste fungera. Jag är själv hemkommen från en resa i , och många var de berättelser som pekade på att biståndsinsatserna inte alltid är så välplanerade och inte alltid förbättrar situationen. Exempelvis byggs många skolor, men ibland byggs de också utan att man har utbildat lärare som kan undervisa i skolorna. Det är alltså klart att biståndet måste fungera. Tyvärr är biståndet till fortfarande alltför lågt för att göra den skillnad som måste till för att den afghanska befolkningen ska känna hopp och tillit för framtiden. Därför har vi socialdemokrater tillsammans med och en reservation till dagens betänkande där vi kräver att biståndet åtminstone måste nå upp till de nivåer som också den militära insatsen kostar. Vår reservation nr 3 handlar om det. Jag vill, herr talman, yrka bifall till reservation 3. Vi har också en reservation nr 4. Den är undertecknad av och Socialdemokraterna, och anledningen till den reservationen är att vi menar att det är dags att göra en översyn av insatserna som går igenom de tre delarna. Klarar den afghanska regeringen att hantera på ett bra sätt? Har vi en legitim afghansk regering? Når regeringen ut i provinser och i byar med sitt sätt att leda landet? Har man rått bot på korruptionen? Här finns väldigt många frågetecken, och låt mig vara fullständigt klar: Efter det senaste presidentvalet har inte aktierna för president regering stärkts. Det handlar om att det internationella samfundet måste ställa krav på president och hans regering om att nå ut och nå en försoning mellan olika folkgrupper och olika politiska grupperingar för att på det sättet få en funktionell regering. Har vi inte det i blir det oerhört svårt för denna militära insats att lyckas. Den andra delen handlar naturligtvis om biståndet. Vi vill se ett bistånd som är effektivt och som har ökad intensitet i för att vinna människornas hopp och tilltro om framtiden. Den tredje delen är att vi vill se att den aviserade strategi som handlar om att vi ska agera på ett annat sätt med de militära insatserna faktiskt blir verklighet. Vi vill att fokus ska vara på att skydda civila afghaner. Dessa tre saker är avgörande för att det ska vara en lyckosam insats i . Då menar vi att det är högst rimligt att regeringen får uppdraget att redovisa en översyn utifrån dessa tre områden och antingen komma till slutsatsen att situationen på marken inte är sådan att det finns en möjlighet för den svenska militären att spela en positiv roll, och då är det naturligt att tacka för sig och säga att det är dags att lämna. Finns det inga förutsättningar att slutföra uppdraget får man åka hem. Det andra alternativet är naturligtvis att man ser att situationen har förbättrats och att vi har nått framsteg på dessa tre områden och det gör nytta att vara i , och ska vi naturligtvis också stanna där. Missförstå mig inte nu! Jag menar att ska vara i ända till den dag när den afghanska säkerhetsstyrkan själv, alltså polis och militär, klarar att ta ansvar för . Det är den socialdemokratiska utgångspunkten. Men det är högst rimligt att man gör en översyn efter att vi har varit där och det dessutom har aviserats nya strategier som också måste diskuteras. Det är glädjande med denna nya strategi, för det är precis så som våra svenska soldater, våra män och kvinnor, har arbetat i PRT, i Mazar-e , i vårt område. Det har inte handlat om att jaga och döda talibaner. Det har handlat om att skydda de civila afghanerna. Våra svenska män och kvinnor gjorde ett fantastiskt arbete för presidentvalet. De såg till att alla vallokaler var öppna och att människor kunde rösta i områden där talibanerna hade hotat att skära fingrarna av folk som hade röstat och att de skulle attackera vallokaler och så vidare. Även i dessa områden klarade de svenska männen och kvinnorna i vår insats att se till att de här vallokalerna var öppna. Det är oerhört positivt. Det är bra om alla andra länders PRT också kan jobba på samma sätt som de svenska har gjort. Tyvärr är det så att när vi hade en riksdagsbehandling skedde ett fruktansvärt attentat mot våra svenska soldater i . Den gången dödades två svenska soldater. Under riksdagsbehandlingen det här året skedde ytterligare ett attentat. Det är de två största attentaten, och de har båda skett som vi har haft riksdagsbehandling. Därför är jag glad över att det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet från alla politiska partier bestämde sig för att vi åtminstone ska bidra med det lilla vi kan för att inte utsätta våra soldater för en risk. Det går inte att utesluta att det faktiskt fanns en koppling mellan vår riksdagsbehandling och vad som sker i . Jag är glad över att sammansatta utrikes- och försvarsutskott kunde hantera detta på ett så fint sätt som vi gjorde . Det är inte sagt att vi har hafsat fram detta. Alla positioner är väl kända. Vi har följt situationen i , och det är absolut inget nytt ärende som vi här har att hantera. Låt mig ändock säga att vi är väldigt stolta över de svenska män och kvinnor som gör en insats och uppfyller det krav som har ställt på det internationella samfundet att hjälpa den afghanska regeringen. Våra tankar går naturligtvis till de skadade svenskarna och deras familjer, och våra tankar går också till den dödade afghanske tolken. Vi riksdagsledamöter är fullt medvetna om att det är svåra beslut att fatta här och att det kan leda till ödesdigra konsekvenser för de män och kvinnor som vi skickar ut i världen. Men vi skänker en tacksamhetens tanke till dem, och vi är stolta över det arbete som svenska män och kvinnor gör i FN:s tjänst i . Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till reservation 3 och till reservation 4. I detta anförande instämde (). 172 HANS (): deltar i den Natoledda internationella säkerhetsstyrkan i , ISAF. Steg för steg har antalet svenska soldater utökats. har en ökning från 390 soldater till drygt 500 genomförts. har insatsen kostat oss mer än . Vi har att debattera och besluta om denna insats på 500 soldater ska förlängas till en kostnad av . För är utgångspunkten när vi behandlar frågan om svensk trupp i vår solidaritet med det afghanska folket. Vi vill att ska finnas på plats i . Vi vill, som vi uttrycker det i vår gemensamma motion med Socialdemokraterna och , att tar fram en bred och långsiktig strategi för landet. Vi vill att ska göra mer, inte mindre, för att stödja afghanernas eget arbete med att bygga fred, demokrati och utveckling. Därför kommer att rösta för att de svenska trupperna tas hem och för att det svenska civila biståndet kraftigt ökas. har svenska män och kvinnor deltagit i den internationella insatsen i . Låt mig säga att jag tror att de svenska män och kvinnor som vi skickar till har den bästa utbildning som står till buds. Jag tror också att de gör det bästa de kan under ytterst svåra förhållanden. Men är det hög tid att ställa sig frågan vad ISAF egentligen har uppnått. Har ISAF lyckats med sitt uppdrag, att främja fred, bistå hjälporganisationer med att genomföra sitt arbete samt bistå vid återuppbyggnad och utveckling, såsom det uttrycks i det sammansatta utskottets betänkande? När det kommer till ISAF:s uppgift att främja fred ser vi att freden blivit alltmer avlägsen som gått. Varje gång vi i denna kammare debatterat den svenska insatsen, och dagens debatt är inget undantag, har vi kunnat konstatera att våldet eskalerat, att det blivit allt grövre och att det spridit sig till allt större delar av . Den senaste tidens attacker mot de svenska soldaterna är tragiska exempel på detta. Men det är inte de utländska soldaterna som drabbas värst av det upptrappade våldet. dödades 1 013 civila afghaner. Det var en ökning jämfört med . Och vet vi att 2008 var ett rekordår när det kom till civila dödsoffer, med en ökning på jämfört med . När det kommer till arbetet med att bistå vid återuppbyggnad och långsiktig utveckling har vi kunnat se vissa framsteg i . Antalet barn har ökat i skolorna och mödradödligheten har minskat i bland annat . Det har kunnat ske mycket tack vare arbetet från en rad internationella hjälporganisationer, däribland . efter talibanernas fall hade vi kunnat förvänta oss mycket mer. kan endast var fjärde afghansk kvinna läsa och skriva. Ingenstans på jorden är en så stor andel av kvinnorna analfabeter som i . Barnadödligheten och mödradödligheten är fortfarande i flera provinser bland de högsta i världen. Enligt siffror från FN, som presenterades så sent som i går, finns det inget land på jorden där så många barn är hämmade i sin växt på grund av undernäring. har fattigdomen ökat i . bedöms av afghanerna leva i fattigdom; var den siffran . Enligt brittiska har 235 000 afghaner blivit hemlösa under de gångna årens krig. Kan man då säga att ISAF under de gångna åtta åren har lyckats med sitt uppdrag, att främja fred, bistå hjälporganisationerna att genomföra sitt arbete samt bistå vid återuppbyggnad och utveckling? Jag tror inte att någon kan svara ja på den frågan. Det vi nu ser i kan svårligen beskrivas som något annat än ett grundligt misslyckande för ISAF. Varför har då ISAF misslyckats? Jag ser två huvudsakliga förklaringar till detta. Dels har insatsen lämnat sitt fredsfrämjande uppdrag och blivit en krigförande part i den pågående konflikten, dels har man haft, och har, en ensidig militär strategi för som underskattat behovet av civilt stöd. ISAF har genom sitt nära samarbete med den krigförande amerikanska insatsen Operation Enduring Freedom, OEF, och centralregeringen i blivit en part i kriget. På papperet är ISAF och OEF fortfarande olika insatser, men på marken har sammanblandningen mellan ISAF och OEF nått den punkt då insatserna inte längre går att skilja åt. Frågan är hur vi ska kunna främja fred i som ISAF har ett långtgående samarbete med krigförande parter i konflikten. Svaret är för mig självklart: Det går inte. Jag kan med sorg konstatera att är i krig. befinner sig vårt land i krig, och det är ett krig som vi är på god väg att förlora. ser vi att de civila insatserna fått stå tillbaka trots att vi vet att grunden till konflikten i inte är avsaknaden av soldater eller pansarfordon utan avsaknaden av utbildning, arbete och sjukvård. publicerar brittiska BBC en undersökning som genomfört bland afghaner där afghanerna själva fått säga vad de anser är orsaken till kriget i deras land. svarade att huvudorsaken till kriget i är fattigdom och arbetslöshet. Först på tredje plats, efter korruption, kom talibanerna. Trots detta kommer den borgerliga regeringen, även om man nu flaggar för biståndssatsningar, att lägga på den militära insatsen för varje krona man satsar på civilt bistånd. Inom EU är fördelningen ännu mer skev. Där går det till den militära insatsen för varje biståndskrona. Jag är glad att en enig opposition kräver ett kraftigt ökat civilt bistånd till . Med vårt förslag skulle det civila biståndet till tredubblas. Det är viktigt att i detta sammanhang påminna om att det kostar drygt 2 miljoner att ha en svensk soldat i . Enligt motsvarar det kostnaden för årslöner till 50 välutbildade afghanska lärare eller årskostnaden för att hålla 1 400 afghanska elever i skolan. Att i det sammanhanget välja att skicka 500 soldater till känns som en oerhört märklig prioritering. Vi kommer säkert i denna debatt att få höra att utveckling kräver säkerhet. Men låt oss konstatera att man med ISAF i inte har lyckats speciellt väl med att leverera vare sig utveckling eller säkerhet. Trots det reses inga kritiska frågor från den borgerliga majoriteten. Man måste därför fråga sig: På vilket annat politikområde hade vi accepterat att ett så fundamentalt misslyckande som ISAF-insatsen får fortsätta år ut och år in utan att en enda kritisk fråga ställs, utan att en enda invändning görs? Den borgerliga majoriteten säger i betänkandet att ett trupptillbakadragande skulle vara att vända ryggen åt befolkning. Men den som verkligen vänder ryggen såväl åt det afghanska folket som åt de svenska männen och kvinnorna i ISAF-insatsen i är den borgerliga regeringen genom att passivt fortsätta med en misslyckad och ensidig militär strategi. Vi kommer säkert även i denna debatt att få höra talare som försöker måla upp en bild av att vi står i valet mellan internationella trupper och talibanerna. Sanningen är att talibanerna står starkare än de gjort . Frågan är inte längre om talibanerna kommer tillbaka till makten. Miljoner afghaner och stora delar av står helt eller delvis under talibanernas kontroll. Talibanerna har kunnat växa sig starka inte bara trots de internationella styrkorna, utan också tack vare de internationella insatserna. Genom de internationella insatsernas många misstag och avsaknaden av reella sociala förbättringar i alltför många afghaners vardag har det skapats ett växande folkligt missnöje som talibanerna effektivt har kunnat utnyttja för att värva nya rekryter och anhängare. Därigenom har ISAF på många sätt blivit en kontraproduktiv insats. Jag får erkänna att jag tycker att de utländska styrkornas överbefälhavare uttryckte det ganska väl i sin rapport till när han skrev att rebellerna kan inte besegra oss militärt, men vi kan besegra oss själva. Det är just det som är på väg att hända i . Låt mig i detta sammanhang understryka att talibanerna är en rörelse som ingen vän av demokrati, mänskliga rättigheter eller jämställdhet kan känna någon form av sympati för. Men det är hög tid att vi inser att denna brokiga motståndsrörelse inte kommer att kunna besegras militärt. Fler soldater, tyngre stridsfordon och bombmattor kommer inte att ge fred. Då krävs det en politisk lösning. Vi måste i denna kammare fråga oss hur vi som ett litet, men rikt, alliansfritt land i norra bäst stöttar afghanernas dagliga kamp för fred, demokrati och utveckling. Utifrån vad vi har sett de gångna åtta åren, då ISAF misslyckats med att skapa säkerhet och utveckling men banat väg för talibanernas återkomst, kan jag och inte se att svaret på den frågan är att skicka 500 soldater till norra . Vi anser att det är hög tid att tar fram en bred och långsiktig strategi för . Det är hög tid att tar fram en avvecklingsplan för det svenska deltagandet i ISAF. De som beräknas användas till den militära insatsen skulle i stället kunna användas till att bekämpa det verkliga problemet i : avsaknaden av arbete, rent vatten, utbildning, sjukvård och, kanske det viktigaste av allt, avsaknaden av framtidstro bland unga. skulle också kunna använda den trovärdighet som vår alliansfrihet och avsaknad av kolonial historia gett oss till att aktivt stödja de olika försöken till politisk lösning och till freds- och försoningsprocess. Jag tror inte att ett sådant arbete kommer att vara enkelt, men jag är övertygad om att det kommer att vara den enda vägen framåt om vi långsiktigt vill bidra till att bygga fred och demokrati i , säkra biståndsorganisationernas arbete och garantera civilbefolkningens säkerhet.