prot · GW0977 · 2009-02-25 00:00:00 — Maximal tid kan vara , men då kanske karantänen kan avgränsas till sådana ärenden som statsrådet hade närmare beröring med, eller inflytande över. Sådana här bestämmelser finns i såväl som . I är systemet med karantän mera flexibelt, men förefaller inte vara särskilt tillåtande. I finns inte karantänsregler för andra än de som lämnar direktion. Det svenska systemet med brist på rättslig reglering och frånvaro av karantänsbestämmelser återspeglar den gamla vanliga naiviteten och vänskapskletigheten inför risken för otillbörlig användning av ekonomisk och annan insiderkunskap om politiska och förvaltningsmässiga förhållanden och beslut. Karantänsregler bör införas i både för statstjänstemän och för statsråd. Efter det senaste exemplet med , före detta statssekreterare till nuvarande statsministern som pekas ut som lobbyist för en gasledning i regi av företaget , hävdar återigen folkpartisten att det behövs karantänsregler för personer med viktiga politiska ämbeten. Jag kan bara meddela att han är välkommen att rösta på reservation, som syftar till att sådana regler ska införas i . Jag vill avsluta med början, nämligen öppnandet av riksmötena. Där vill bland andra att drabanter ska bidra till att förhöja stämningen. Av motionen framgår att dessa drabanter en gång i historien var ett elitförband vars främsta uppgift var att omge och skydda kungen i strid typ livvakter, alltså. Den typen av verksamhet sköts av en helt annan sorts livvakter. De finns ju redan med vid öppnandet, så det borde väl räcka med det. Möjligtvis, fru talman, kan det vara ett sätt att bättra på historiekunskaperna hos dagens unga i och med att de får inblick i vilken klädsel man hade i form av drabantdräkt bestående av livrock och byxor i sämskat skinn, trekantig hatt, bröstharnesk med tillhörande kraghandskar och svarta kragstövlar samt sporrar och, inte att förglömma, kartuschlådan samt dåtidens alternativ till vapen, nämligen värjan. På vilket sätt detta inslag skulle vara en stämningshöjare, fru talman, framgår inte riktigt av motionen. Själv har jag svårt att se detta taktfasta trampljud och dessa höga knäuppdragningar från drabanterna som något annat än ett passande inslag i . 176 (): Det är alltid lika trevligt att lyssna till inlägg. De förhöjer stämningen. Jag ska göra några reflexioner över betänkandet KU15. Det verkar som att arbetsformer intresserar många ledamöter därav 85 stycken motioner. Ett trettiotal är återkommande. Vi har hört från att de kommer att återkomma ytterligare med samma motioner, och det är väl trevligt. Många har som sagts behandlats tidigare, och då utan bifall. De avstyrks även genom en förenklad behandling. I motionsfloden finns många intressanta förslag, till exempel distansvotering. Men enligt regeringsformen ska hållas här i . En ändring skulle således kräva en grundlagsändring. Flera motionärer vill ha en förlängning av motionstiden. Men utskottet konstaterar att behandlade frågan i slutet av förra mandatperioden och fann att nuvarande ordning var att föredra. Visst hade det varit trevligt, , att ha drabanter vid öppnande. Men å andra sidan är detta en fråga för talmannen och de vice talmännen att besluta om. Lobbning är en företeelse som vi har fått vänja oss vid. kan vi ha stor nytta av den information som förmedlas. måste vi vara kritiska och undersöka vem eller vilka som står som avsändare. Utskottet har behandlat motioner om lobbning och har bland annat med hänvisning till avstyrkt förslaget om ackreditering. Ersättningar av olika slag till ledamöter och före detta statsråd har föranlett ett antal motionärer att begära utredningar eller direkta förändringar. Ett antal fall har uppmärksammats där garantitagare har kringgått reglerna för minskning av inkomstgarantin genom att inte ta ut lön för arbete. En översyn har genomförts som resulterade i en jämkningsregel som förhindrar situationer som denna. När det gäller inkomstgarantin och jobbskatteavdraget pågår diskussioner om särskiljande. I avvaktan på resultatet av dessa diskussioner väljer utskottet att avstyrka motionen i detta ärende. Avslutningsvis yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. 177 (): Låt mig inledningsvis yrka bifall till förslagen i KU:s betänkande nr 14 och 15 samt yrka avslag på samtliga reservationer. När det gäller betänkandet om riksdagsordningsfrågor med mera kan det bäst beskrivas som att det varit ett rörigt lapptäcke, om uttrycket tillåts. Detta var verkligen i behov av den översyn som riksdagsförvaltningen har genomfört. har tjänstebeteckningar och titulaturer, tillsättningar och val konsekvensändrats till enhetliga förslag och rutiner. Andra förändringar är att vi har rätt att motionera på alla skrivelser och redogörelser och att försöket med sommarinterpellationer permanentas. och det är inget aprilskämt, fru talman träder flera förändringar i kraft. Jag vill i detta anförande fokusera på några av dem. De passar nämligen som hand i handske med det arbete som pågår inom riksdagsförvaltningen. På riksdagsstyrelsens uppdrag utvecklas ett miljöledningssystem för riksdagsförvaltningens verksamhet. Det handlar om att erhålla och behålla certifiering enligt standarden ISO 14001. Av miljöpolicyn framgår att riksdagsförvaltningen ska vara ett föredöme inom miljöområdet genom att bland annat arbeta aktivt för att minimera miljöpåverkan vid pappersförbrukning, transporter, uppvärmning, elförbrukning och avfallshantering. ska genomföra sitt arbete i enlighet med gällande regler och andra krav inom miljöområdet. För att framställa nytt papper går det åt mycket energi vilket beroende av energikälla orsakar klimatpåverkan, övergödning och försurning. Därför har riksdagsförvaltningen låtit just pappersanvändningen vara en av de betydande miljöaspekterna. Som ledamoten berörde kommer beslutet i KU14 att handla om att elektronisk signatur på frågor och interpellationer blir möjligt. Propositioner och andra dokument kommer enbart att delas ut till utskottsledamöter. Motioner måste inte längre lämnas in i fyra exemplar. kommer även vi riksdagsledamöter att aktivt delta i arbetet med att minska pappersförbrukningen. Med det har riksdagsförvaltningen kommit att bli det föredöme den har bestämt sig för att vara. 178 (): All makt utgår från folket, och är folkets främsta företrädare. Ungefär så inleds den svenska grundlagen. De orden förpliktar. Vi har folkets förtroende, och vi är ansvariga inför folket. Hur detta uppdrag förvaltas beror sedan på en rad omständigheter. En av dem är utformningen av arbetsformer. Det är om detta som dagens debatt handlar. Betänkandet vi diskuterar består av motioner från allmänna motionstiden 85 stycken! Av detta stora antal att döma skulle man kunna tro att det här är en fråga som tilldrar sig ett mycket stort intresse från riksdagsledamöternas sida. Det är jättebra. Våra arbetsformer är i själva verket det som bär upp demokratin. Men det är tomt i kammaren. Talarlistan är kort; bara fem är anmälda. Det är nästan så att man nu får använda de där uttrycken som man raljerar med ibland: oss emellan sagt, talman. Så många andra finns det ju inte att adressera sin uppfattning till. Jag tycker att detta är egendomligt. I själva verket tycker jag att den här frågan är så viktig att kammaren borde vara full. Det har framgått tydligt att vi har olika uppfattningar om den här saken när jag har lyssnat på exempelvis anförande. Om det kan jag säga att det säkert var många kloka tankar där, men jag höll i stort sett inte med om en enda. Men det är en helt annan sak. Jag har väckt några motioner i det här ärendet. De motioner som jag har väckt handlar om hur ställning ska stärkas med betoning på riksdagsledamöternas ställning. Som jag ser på saken kan vi inte få en stark riksdag med mindre än att vi också har starka riksdagsledamöter. De förslag som jag har lagt fram för kammaren har inspirerats av en rad forskningsrapporter på det här området. I en av de mer intressanta rapporterna, som för övrigt presenterades på , hade man gjort en jämförelse mellan hur allmänheten ser på och tillbaka. Resultatet var nedslående. Allmänheten såg på i ett perspektiv som innebar att bedömdes som allt mindre viktig i samhället. Det är inte enkelt att förklara varför det har blivit på det sättet, men min bedömning handlar om att det är grundlagens utformning tillsammans med en gradvis förskjutning i de organisatoriska strukturerna som har lett till den här, enligt min mening, ganska olyckliga situationen. Det är mot den bakgrunden som de här motionerna ska ses. De berör egentligen ett område, nämligen det ekonomiska området. Det handlar primärt om hur man ska betrakta och hantera det stöd som förser riksdagsledamöterna med. Den nuvarande ordningen är sådan att det stöd som utgår för riksdagsledamöterna betalas till partigrupperna. Det är inget litet belopp vi pratar om. Det är inte ett belopp som man kan bortse ifrån. handlar det om . Det beloppet är tänkt att använda för att stärka oss riksdagsledamöter i vår situation och i vårt uppdrag. Att pengarna betalas till partierna och inte till ledamöterna gör att det inte finns någon garanti för att pengarna används på det sätt det är tänkt. Jag skulle snarare vilja drista mig till att kasta fram den något provocerande uppfattningen att det kan finnas en risk för att pengarna används på ett sätt som gagnar partierna och inte riksdagsledamöterna. Och ännu allvarligare är att det inte kan kontrolleras hur dessa pengar används. Vi har ingen sådan ordning i den svenska att det finns självklara kontrollinstrument. Förklaringen ligger i att de här pengarna går rakt in i partiernas kassa, och partierna är skyddade av någon form av politisk sekretess. Jag tycker att detta är en ganska orimlig ordning. Jag tycker att skattebetalarna har ett berättigat krav att få reda på hur de medel som man de facto tillskjuter också används. Faktum är att i det avseendet är ånyo en outlier. I nästan alla andra länder finns det en författningsreglering av hur dessa pengar ska kontrolleras och användas. Det är bara i , och som man inte har en sådan reglering, förutom . Jag tycker att det är konstigt att även i detta avseende, precis som vi tidigare fick höra när det gällde karantänsbestämmelserna, befinner sig i en ganska tydlig extremsituation. Det här går praktiskt att åstadkomma om man vill. Om man vill ha en redovisning kan man åstadkomma det ganska enkelt. Det gör man genom att man organisatoriskt skiljer riksdagsgrupperna från partikanslierna. Vissa partier, Vänstern och Socialdemokraterna, gör så men inte de andra partierna. Med en sådan ordning skulle man få en tydligare uppdelning och därmed också enklare kunna kontrollera det. I en utredning där man undersökt de här bitarna pekade utredaren på att svårigheten att få en uppfattning om hur pengarna används handlar om att det inte finns en tydlig och distinkt gräns mellan riksdagsgruppen och partikansliet. I har man för övrigt ganska infört en ordning där riksdagsgrupperna organisatoriskt ska skiljas från partikanslierna och där man ska kunna få en tydlig redovisning av medelsanvändningen. Förutom denna organisatoriska förändring som jag föreslår i mina motioner har jag även föreslagit en annan sak som jag tycker har stark bäring på hur vi kan utföra vårt uppdrag. Det handlar om hur detta ekonomiska stöd betalas ut. Som jag sagt betalas det ut till partierna. Även i detta avseende sticker ut på ett lätt dramatiskt sätt. Jag lät kontrollera hur det ekonomiska stödet betalas ut i . tillhör den lilla minoritet länder där hela stödet går in i partikassorna. I andra länder betalas stödet ut till ledamöterna direkt. Därför har jag förslagit att vi ska normalisera de svenska förhållandena till det som råder internationellt, det vill säga att vi omvandlar detta stöd till en ledamotspeng. Det är ett civiliserat sätt. Om vi riksdagsledamöter har förtroendet att ansvara för budgetar som handlar om många måtte vi väl också kunna ansvara för hur vi ska använda ett ledamotsstöd på det sätt som vi finner bäst. Med en sådan ordning skulle man också kunna få en mycket större flexibilitet. Vi 349 som sitter här är inte skapta i samma form. Vi skiljer oss från varandra. Vi har olika behov och olika önskemål. Någon vill använda det här ledamotsnära stödet till att ha en person här i som hjälper till vid uppdraget. En annan vill ha en resursperson på hemmaplan. Någon vill ha hjälp med det administrativa, och andra vill ha hjälp med att finna information och göra analyser. Vi har alla olika uppfattningar. I andra parlament har man bejakat denna olikhet och låter ledamöterna själva bestämma, men så icke i . Därför har jag motionerat om att vi ska införa denna ledamotspeng. Varför ser det ut på det här viset i ? Varför är vi sådana outliers? Jag tror mig veta svaret, eller åtminstone en del av svaret. Partierna eller partiernas främsta företrädare vill ha det på det här sättet. Det är bekvämt, och dessutom förfogar de som förfogar över pengarna också över makten. Därför vill man behålla de här pengarna, ty i politik är det ju makt som räknas. Den svenska ställning är bedrövligt nog inte särskilt stark och inte heller särskilt självständig, men det går att ändra på, i varje fall delvis. Vi som sitter i den här kammaren kan ändra på det om vi vill. Det är vi som äger frågan, men dessvärre är inte så många intresserade, och det, fru talman, gör mig bedrövad. 179 () replik: började sitt anförande med att ta upp portalparagrafen i grundlagen. Hon sade att folkets förtroende måste förvaltas. Det håller jag med om. nämnde inte någonting om ledamöters bisysslor till exempel, men hon nämnde att hon inte höll med mig i något. Därför har jag en del funderingar. Tycker inte du och ditt parti, , att det undergräver förtroendet för oss förtroendevalda om man, vid sidan av sitt förtroendeuppdrag, kan inneha en hel hög med olika poster i bankstyrelser, bolagsstyrelser och nämnder och dessutom förvärvsarbeta? För mig är det inte rimligt. Vi har ett förtroendeuppdrag som sträcker sig , , och . Undergräver inte det förtroendet för oss folkvalda att ha 1020 olika bisysslor i olika former och dessutom förvärvsarbeta? Anser inte det? 180 () replik: Jag kanske tog i något. Jag medger detta. Jag håller med dig, , i vissa avseenden, nämligen att vi ska vara noggranna med förtroendet. Jag lyssnade inte på hela ditt anförande, så du kan också ha sagt något inledningsvis som jag håller med om. Man ska inte vara vårdslös med språket. Detta med uppdraget och bisysslor är en fråga som är intressant. Därför är det synd att det inte är fler som deltar i debatten. Jag ser på detta att vara riksdagsledamot som att inneha ett uppdrag. Detta uppdrag består av vissa ting, och vad det består av anges av grundlagen. Där nämns tre olika funktioner. Vi ska besluta om budgeten, vi ska kontrollera regeringen och vi ska lagstifta. Det är det vi ska göra. Då är det så, fru talman, att hur detta tar beror på den enskilde ledamoten och en rad yttre omständigheter. , som sitter i opposition och representerar ett litet parti, har naturligtvis ett mycket tyngre uppdrag än vad jag har, som representerar ett stort parti. Vi är fem personer i varje utskott och därtill en arbetande suppleant. Vi får slåss om uppdragen för att ha någonting att göra. En person från får ta alla uppdrag själv. Vi sitter i majoritetsställning , och det innebär ju också att kontrollfunktionen blir mindre uttalad för oss än vad den var när vi satt i opposition. Det har jag också varit med om. Självklart är det alltså så att det beror på om man representerar majoritet eller opposition, om ens parti är stort eller litet, vilken typ av utskott man är i och så vidare. Allt detta spelar roll. Men jag tycker att det är viktigt att understryka att det inte är ett anställningskontrakt vi har som innebär 40 timmars arbetsvecka. 181 () replik: Nej, något anställningskontrakt har vi inte, men förtroendeuppdraget löper ju alla årets dagar, . Så är det ju. Jag vet inte om det är så kallade borgerliga feministiska självförsvar som dyker upp här när det gäller bisysslorna eller om det är självförsvar. Det jag menar är detta. , du började med att ta upp någonting som jag till punkt och pricka håller med dig om: Folkets förtroende måste förvaltas. Jag har inte fått svar på min fråga. Tycker du, , att sådant här är förenligt med riksdagsuppdraget, oavsett storlek på parti? Jag håller med dig om att det naturligtvis är lättare för ledamöter att vara mångpysslare runt omkring när de är 97 stycken från partiet än när man är 22, som från mitt parti. Det kan jag hålla med om. Där har du rätt. Det är naturligtvis lättare i den delen. Men anser inte du, , att det undergräver förtroendet hos dem som har valt oss att vid sidan av inneha jättemånga bisysslor som tillika ger ganska höga inkomster och som i vissa lägen också kanske gör att man kan befinna sig i närheten av en jävsituation beroende på vilket bolag man sitter i? Jag tänker på krisen just nu när många ledamöter sitter i bankstyrelser och så vidare, som kan träda väldigt när. Eftersom du började så bra med att folkets förtroende måste förvaltas undrar jag: Ser inte du eller ditt parti att när man agerar som många gör med bisysslor man jobbar vid sidan av med förvaltningsarbete och så vidare undergrävs förtroendet? 182 () replik: Nej, jag håller inte med i detta avseende. Jag tycker tvärtom att det är väldigt bra med bisysslor. Bisysslor ger nämligen mig som ledamot information om hur samhället utanför den här byggnaden fungerar. Jag kan få information i frågor som gör att jag inte är helt beroende av den information som mina tjänstemän i partigruppen eller på partikansliet ger mig. Jag kan också väga den informationen mot annat. Jag menar att bisysslorna också gör att jag kan behålla min förankring utanför den här byggnaden. När vi pratar om förakt för politiker händer det inte sällan att våra väljare säger: Ni vet ju inte hur världen ser ut! Ni sitter där på och har ingen aning om hur det ser ut utanför! Jag säger: Gå ut utanför! Ta uppdrag utanför! Sedan är det naturligtvis korrekt på det sättet att de här uppdragen inte får vara sådana eller ha en sådan omfattning att de innebär att man inte kan sköta sitt uppdrag här i . Det är också självklart så att befinner man sig i en situation som innebär jäv eller liknande bör man ha omdöme nog att hantera den situationen. Jag tycker det vore sorgligt om inte våra väljare hade den tilltron till vår förmåga att faktiskt kunna bedöma den saken på ett korrekt sätt. Rent generellt tycker jag att det är bra med bisysslor. Jag tycker egentligen att den centrala fråga man borde ställa här, som jag också säger till journalister ibland när de frågar mig om detta, är denna. Varför frågar du inte, om folk inte har bisysslor: Varför har du inga bisysslor? Är du inte intressant utanför kammaren? Är det ingen som efterfrågar det du kan? Har du ingenting att erbjuda marknaden? Det tycker jag är ett mycket större problem. Dessutom finns det en annan aspekt. Det är att om du har en bisyssla, om du har en förankring utanför den här kammaren, blir du inte lika beroende av de partipiskor som vi alla vet viner. Du blir inte beroende av att göra allt som står i din makt för att stanna kvar för att du inte har några alternativ. Dessutom tycker jag att det är rimligt att man kan växla mellan politik och andra uppdrag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 16 § Bank- och försäkringsfrågor Föredrogs finansutskottets betänkande 2008/09:FiU33 Bank- och försäkringsfrågor. 183 (): Vi socialdemokrater har fyra reservationer i det här ärendet varav en gemensam med , och jag yrkar bifall till dessa reservationer. stod jag i den här talarstolen och lyfte fram frågan om överskuldsättning. Då påtalade jag problemet för stora grupper i samhället som inte får låna pengar från vanliga banker eller andra vanliga kreditinstitut då de inte uppfyller de krav som ställs. , med den finansiella kris vi har, är situationen än värre för allt större grupper av människor. Ju svårare det blir att få låna pengar från våra vanliga banker, desto mer ökar marknaden för de långivare som erbjuder lån utan säkerhet och till skyhöga räntor. Många människor vars enda möjlighet att låna pengar är hos de här långivarna hamnar i skuldfällor som för många är omöjliga att på egen hand ta sig ur. Vi kan ta del av olika larmrapporter om att den här marknaden breder ut sig och att olika former av reklam lockar allt fler att ta de här lånen. Stora ungdomsgrupper lockas av de snabba sms-lånen, och enligt nya siffror från har antalet ansökningar till myndigheten med anledning av obetalda sms-lån ökat . Det här är en utveckling som inte får fortsätta. På pågår fortfarande beredningen av konsumentkreditlagen, där man bland annat ska se över sms-lånen. Vi är kritiska till den långa handläggningstiden. Först i vår ska det komma en departementspromemoria, och vad den resulterar i, ja, det återstår ju att se. Vi kan inte vänta och se på när fler och fler av våra ungdomar fastnar i överskuldsättningar som i värsta fall faktiskt kan ödelägga deras framtid. En viktig uppgift i det här sammanhanget för samhället är att satsa än mer på utbildning och information. Vi anser att det finns ett fortsatt stort behov av att stärka utbildningen i just privatekonomi. Här kan fylla en viktig funktion, särskilt när det gäller just den viktiga uppgiften att informera ungdomar om sms-lånen och riskerna just för överskuldsättning. som sysslar med så kallade bluffakturor skapar stora problem för många små företag. Det är svårt att få stöd när man drabbas av annons- och fakturaskojare. Vi socialdemokrater vill erbjuda mindre företag stöd och rådgivning när de utsätts för de här oseriösa företagen. En annan angelägen åtgärd för att stödja hederliga småföretag som får problem genom att de råkar ut för dessa blufföretag är att ges större möjligheter att stryka missvisande uppgifter ur sitt register. Den lagändring som genomfördes angående rättelse av uppgifter i kronofogdens register anser vi inte är tillräcklig utan behöver ytterligare förstärkas. Det skulle minska risken för att småföretagare drabbas av problem på grund av att de, utan att själva ha gjort något oegentligt, drabbas av en ansökan om betalningsföreläggande från just oseriösa företag och därför hamnar i register. Av olika anledningar hamnar människor ibland i ekonomiskt trångmål. Det kan vara på grund av exempelvis arbetslöshet, sjukdom eller skilsmässa. De räkningar som man inte klarar av att betala skickas mycket snabbt till olika indrivningsföretag. Dessa företag kan fritt sätta nivån på kravavgifter, administrationskostnader och ränta på kapitalskulden. Avgiften är alltid betydligt högre än i andra sammanhang, och räntan sätts skyhögt då i kontrast till de räntenivåer som råder på den övriga reglerade finansmarknaden. Sammantaget rusar kravbeloppen i höjden. blir det en höjning till astronomiska belopp som det blir helt omöjligt eller i alla fall mycket svårt att klara att betala detta som räntan närmast utgör en ockerränta. Det här anser vi är fullständigt oacceptabelt. Dessutom försvårar detta för de skuldsatta när det gäller deras möjligheter att få privatekonomin på fötter igen. I pågår en beredning av ett delbetänkande där just situationen för överskuldsatta tas upp återstår att se vad det resulterar i. När regeringen tillsatte den utredning som ligger till grund för delbetänkandet ansåg vi att uppdraget till utredaren var alltför snävt avgränsat. Vi ansåg bland annat att det viktiga sambandet mellan överskuldsättning och inkassoregler borde ha uppmärksammats i direktiven till utredningen. Beklagligt nog fick vi inte gehör för det. Vi ser nu en uppenbar risk för att många för den som är överskuldsatt avgörande frågor kommer att förbli just olösta. Regeringen har redan givit i uppdrag att genomföra en satsning på finansiell utbildning och privatekonomisk folkbildning. Det är bra.