prot · GW0990 · 2009-03-24 00:00:00 — Väldigt ofta innebär det att man inte gör det som är mer klimatriktigt i mindre utvecklade delar av världen. Ett annat synsätt som jag också upplever är att det inom EU finns en tendens att länder säger sig vara de där fattiga som behöver stöd med inomsolidariska överföringsmekanismer, alltså inom EU. Detta förekommer redan. Då ägnar sig EU åt att förflytta resurser inom EU-systemet. Det må vara sant att det bland dessa 27 länder finns några som är rikare och några som är fattigare, men sett i den globala kontexten blir det lite märkligt när EU för en diskussion om intern överföring och sedan möter verkligt fattiga länder som säger: Har ni glömt vilka utgångspunkter vi har? Detta hör vi en hel del om . Flera länder inom EU-systemet säger: Vi vill ha resurser. Klimatpolitiken borde göra att ni för resurser till oss. Världen har inte oändligt med resurser. Vi måste tänka klimatsmart och kostnadseffektivt för att få på plats det som räddar klimatet. I de här två delarna möter jag invändningar både i och inom EU som jag kommer att försöka stå emot av det enkla skälet att jag tror att det behövs ett globalt förhållningssätt för att lösa problemet. 44 (): Jag ska fortsätta med att ställa frågor om klimatet. Jag blir nämligen oroad när jag hör att statsministern låter så nöjd när han rapporterar från toppmötet. Frågan om klimatet är inte någon enkel fråga som kemikaliepolitiken där man kan säga: Vi avstår från vissa åtgärder. Då får si och så många människor cancer i onödan, men det blir billigare. Den sortens politiska kalkyler lämpar sig inte för klimatpolitiken. Antingen gör man det som krävs för att vi ska undgå en global klimatkatastrof eller också misslyckas man. De mål som EU har satt upp är bättre än , och de är bättre än , men de är sannolikt inte tillräckligt skarpa. Därför blir jag oroad när jag hör statsministern låta så nöjd. I den här frågan kan man inte definiera ett bra resultat utifrån vad som är bra jämfört med förväntningar i den amerikanska eller tjeckiska inrikespolitiken. Bra resultat måste definieras utifrån: Är detta tillräckligt för att vi ska klara klimatkrisen? Är statsministern mer intresserad av vem som har ledartröjan än av att vi kommer i mål ? 45 Statsminister (): Jag vill påpeka att jag inte har uttryckt mig som om jag vore nöjd. Jag har uttryckt att har ledartröjan. Om någon hävdar att någon annan har den vill jag höra vem det är. Då kan vi gå igenom det landets eller den gruppen av länders klimatpolitik så ska jag påvisa att det inte ligger till på det viset. Jag tycker att det är viktigt, eftersom det finns en tendens att kasta omkring väldigt många stenar som om inte gör någonting eller har all skuld och allt ljus på sig. Så låter vi andra delar av världen komma undan. Det är så genom att inte erkänna att det är ett globalt problem som alla har ett ansvar för vi inte löser klimatkrisen. Gör vi tillräckligt? Nej, världen gör inte tillräckligt. Väldigt många runt om i världen ursäktar sina egna åtgärder med att skylla ifrån sig på att andra borde göra mer. Därför är EU unikt. Vi har slagit fast en målformulering som är gränsöverskridande inom ett samarbete som täcker 27 länder och som med legal verkan binder dessa länder att vidta åtgärder som tar ned klimatpåverkan. Det tycker jag är väldigt bra. Det finns ingen motsvarighet till det. Vad är problemet? Dessa 27 länder står tillsammans för av de globala växthusgasutsläppen. Det innebär alltså att de kvarvarande finns i andra delar av världen som inte på samma sätt har bundit varandra med legal verkan. Då blir mitt svar: Nej, det är inte tillräckligt. Men det är en grund för att trycka på andra och för att förhoppningsvis få ett internationellt avtal på plats i . Får vi ett sådant avtal med tillräckliga åtaganden, , då ska jag vara nöjd. Men det är en lång väg dit, och jag är inte alls säker på att vi kommer att lyckas. Det ägnas alldeles för mycket politisk energi i världen på att skylla ifrån sig och tycka att någon annan ska ta på sig detta. Men jag tycker inte att gör det. Jag tycker samlat att EU, uttryckt i den här typen av slutsatser, faktiskt inte heller gör det. Det tycker jag är bra, men jag är inte nöjd. 46 (): Det gläder mig att statsministern lät betydligt mindre nöjd i detta inlägg. Det är viktigt att man vågar ställa konkreta krav och sätta upp konkreta målsättningar. Statsministern uttryckte sig i ungefär dessa ordalag, och jag kan bara hålla med. Det borde även gälla den solidariska finansieringen av klimatåtgärder i fattiga länder när världens miljörörelser har krävt att man ska lägga pengarna på bordet . Det var en fråga som dök upp på toppmötet. Om man läser de formuleringar som står i handlingarna ser man att det var mycket vaga formuleringar. Det var till exempel: Framtida diskussioner om att generera finansiellt stöd bör bland annat inriktas på olika metoder etcetera. Kan man inte vara lite skarpare, och kan man inte till toppmötet komma fram till ett förslag? 47 Statsminister (): Det framgår av slutsatserna att vi ska återkomma till frågan före junitoppmötet eller under junitoppmötet. Det sägs också i slutsatserna att det före , när det nu är, ska uttolkas tydligare EU-positioner. Jag var själv involverad i denna diskussion på toppmötet, och jag försvarar att EU inte nu siffersätter insatser av det enkla skälet att det i en förhandling fungerar så att det tackas och tas emot och stoppas i fickan, och sedan begär man nya åtaganden från EU från delar av världen som på det sättet fortsatt argumenterar som att det bara är en part som har ett ansvar för klimatlösningarna, nämligen EU och . Det var därför som jag sade som jag gjorde. Jag är inte nöjd. Jag är inte nöjd med världens sätt att hantera detta. Världens svar existerar inte. Alltför många delar av världen ägnar sig åt att försöka skjuta över ansvaret på någon annan. Jag har varit och mött representanter för de länder som har de största utsläppsökningarna. De formulerar sig väldigt ofta som att det är väldigt nödvändigt för dem att få fortsätta öka sina utsläpp men att EU borde ta på sig lite mer av finansieringen och ansvarstagandet för att lösa detta problem. Jag vill bara säga att det inte är hållbart. Vi har en ganska aktuell uppdatering av hur utsläppssituationen ser ut i världen. Där konstateras att även om EU tog bort alla sina utsläpp man kan för övrigt lägga till hela skulle vi ändå inte klara den så kallade tvågradersmålformuleringen, det vill säga att världen nu är i ett läge där utsläppen är så stora utanför EU och att dessa utsläpp i sig leder till den globala uppvärmningen och alla de negativa konsekvenser som följer. Därför kommer vi att återkomma men i en position där vi för en förhandling där vi också kräver av våra motparter att göra mer och att ta på sig utsläppsreduktioner. Jag hoppas att och alla andra som jag vet är väldigt engagerade i klimatfrågan också agerar på ett sådant sätt att alla verkligen tar sitt ansvar och inte bara skuldbelägger och EU. Det är inte en framgångsrik strategi. Det kommer inte att ge världen det klimatsvar som vi behöver. 48 (): Det ska löna sig att arbeta, och vi står inför ett vägval att gå mot ett Bidragseuropa eller inte, sade statsministern tidigare under återrapporteringen här. Jag kan inte låta bli att fundera över detta. Statsministern avser väl inte våra trygghetsförsäkringar i den kommentaren? Jag vill koppla detta till det som handlar om framtidens Lissabonstrategi. Det var också uppe på toppmötet att det var viktigt att vi nu inför det läge som vi ser i världen också skyndar på arbetet med Lissabonstrategin. Då vill jag fråga statsministern om han i samband med arbetet med Lissabonstrategin tog upp arbetstagarnas rättigheter. Det är också oerhört viktigt och inte minst utifrån det som handlar om krisen och dess sociala konsekvenser. Statsministern informerade oss inför toppmötet om att han skulle ha ett möte med Europafacken och hade väl det också. Vi har fått information om att Europafacken hade krav på stimulanser i ekonomin. Vi har också förstått att toppmötet sade nej till detta. Kan statsministern här lite grann redogöra för vad det var man sade nej till av det som Europafacken ställde krav på? 49 Statsminister (): Jag vill bara förtydliga att det var en frågeställare som framförde det som refererades inledningsvis och inte jag. Det var mycket riktigt så att Europafacken framförde krav på stimulanser. Men jag ber då att få påpeka att jag i mitt anförande har återgett att vi har koordinerat finanspolitiska stimulanser i till ett värde av 4 400 miljarder. Jag känner inte till någon så kraftfull koordinerad insats tidigare i historia av det här slaget. Det är klart att det är en omfattande finanspolitisk stimulans till priset av, vill jag påpeka, att vi nu driver upp mycket stora budgetunderskott. Det är klart att när fackliga företrädare då säger att det nu ska till ännu mer måste det ses i ljuset av att underskotten nu är så stora att de i sin tur leder till kommande krav på skattehöjningar och nedskärningar i kärnan av välfärden för att korrigera skenande budgetunderskott. Det tycker jag inte är att rekommendera i ett läge där vi har egna erfarenheter av att djupgående problem med statsfinanserna ger omfattande och långvariga konsekvenser för välfärdens finansiering. Detta har lett mig det var också toppmötets slutsatser till att säga att vi har gjort detta mycket omfattande. Men måste den fortsatta hanteringen av krisen huvudsakligen också komma från andra åtgärder läs: fortsatta insatser för att få den finansiella krisen upplöst, ett fortsatt agerande för att ha öppen handel, gärna världsfrihandelsavtal, och att man också ser till att insatserna som riktas till omställningsförmåga på arbetsmarknaden verkligen kommer på plats och fungerar. I det sammanhanget gjordes naturligtvis kopplingar till Lissabonstrategin av det slag som jag har återgett i svar till andra frågeställare. Arbetstagarnas rättigheter var inte uppe på detta toppmöte. Jag har i olika sammanhang redogjort för hur vi upplever att den svenska modellen respekteras, och vi ser till och med möjligheter till förbättringar för arbetstagarnas rättigheter om Lissabonfördraget kommer på plats. Vi ser till och med möjligheter för förstärkningar av arbetstagarnas rättigheter. Där kommer man att avvakta situationen på . 50 (): Jag kan inte låta bli att konstatera att det ändå inte blir ett konkret svar på det som handlar om arbetstagarnas rättigheter. Statsministern säger att man har ett omfattande stimulansprogram. Ja, det är så statsministrarna uppfattar det. Men det måste finnas en orsak och en anledning till att Europafacken säger att de vill ha särskilda stimulansåtgärder. Då måste det vara så att arbetstagarna i upplever att de stimulansåtgärder som är föreslagna inte bidrar till att förbättra deras vardag. Det är väl det som är det allvarliga i detta och att statsministern här inte heller vill redogöra för vilka stimulansåtgärder som Europafacken krävde. 51 Statsminister (): Det angavs olika typer av stimulansåtgärder som man skulle kunna tänka sig. Men det blir något konstigt i ljuset av att jag har redogjort för väldigt omfattande stimulansåtgärder som har koordinerats av regeringar. Sedan kommer någon och säger: Jag vill ha ännu mer. Det kan man naturligtvis alltid framföra. Men jag, som till skillnad från fackliga företrädare har ett ansvar för att också hålla ihop de offentliga finanserna, säger att det finns en utmattning när det gäller att använda dessa typer av paket och ett pris för välfärden och för kommande generationer om vi driver upp mycket stora underskott och en växande statsskuld. Det kommer vi i alla fall att få se ske nu till följd av den kraftiga nedgången som vi ser i den svenska ekonomin, i den europiska ekonomin och i världsekonomin. Men frågan är om vi till det ska skjuta till ännu mer. Jag vill också påpeka att det väldigt ofta beskrivs att dessa paket är utformade på ett sådant sätt att alla risker för ökad arbetslöshet tas bort och att nedgången i konjunkturen undanröjs. Men det stämmer inte. Det finns inga mirakelkurer som trollar bort en konjunkturnedgång eller som tar bort effekterna av att arbetslösheten växer. Det är ytterst, på marginalen, som man möjligen något kan dämpa effekten. Jag vill säga att det också gäller de omfattande finanspolitiska stimulanser som vi har satt in. Delvis står de emot. Men man kan inte undanröja effekterna av en global nedgång av det slag vi nu ser när det gäller en finanskris och en ekonomisk nedgång som inte har någon motsvarighet i världen . Att påstå att det går att rätta till det är att ljuga för sina väljare, för då skapar man förväntningar om att det bara är att ta fram ett litet paket så försvinner krisen. Men det finns ingen i världen som i grunden tror på det i alla fall ingen som har ansvar. Det spelar ingen roll om man sitter till vänster eller om man sitter till höger i regeringar runt om i . Alla sitter i detta, tillsammans i båten, och vi kämpar med de stimulanser som vi har givit. Men det är utmattat av det skälet att underskotten nu växer. Det är också en stor risk för kommande generationer och för välfärden om vi inte återför våra budgetar till balans, åtminstone i ett medelfristigt perspektiv. Det var det jag framförde. 52 (): Jag lyssnade på statsministerns inledning. Han nämnde Lissabonstrategin, men sedan satte han punkt. Jag är orolig för att punkt sattes också för de förväntningar som finns på ordförandeskap och på att vi där lyfter fram frågan om avkriminalisering av abort. Abort borde vara en mänsklig rättighet. Det här försummade vi att driva som ordförande i , men har vi en möjlighet. Det är viktigt för världen utanför att millenniemålen för vår biståndspolitik uppnås. Det gäller också internt. Det finns en oro för att det kan påverka frågor om rörlighet och hälsa och för att vi fortsättningsvis inte kan ställa upp för unga tjejer, till exempel 13-åringen i och andra unga flickor som råkat illa ut. Vi har ju också , ett närliggande land. pågår förhandlingar mellan och utifrån den folkomröstning som varit och då man sade nej till Lissabonfördraget. Här finns dessa frågor med, bakom stängda dörrar. Regeringen har sagt att man inte vet vad som pågår. Man är inte informerad, och man är undrande. Då blir den första frågan: Varför informerar man sig inte man är ju en del av trojkan och försöker man påverka? Jag hoppas att regeringen inte tänker ge påven veto i den här viktiga frågan utan har en högre ambition än . 53 Statsminister (): Jag vill påpeka att har framställt några utgångspunkter för en vilja att gå till en andra folkomröstning. En utgångspunkt handlar om att man skulle garanteras principen om en kommissionär per land. På sitt möte uttalade att man var villig att förändra i förhållande till kommande regler i Lissabonfördraget. En annan utgångspunkt handlar om att man har krävt legala garantier inom tre områden. Det gäller då respekt för neutralitet, respekt för vissa skatteregler på och respekt för subsidiaritet och eget självbestämmande i vissa sociala frågor läs irländsk abortlagstiftning. De kräver alltså en rätt att få fatta sina beslut på , på ungefär samma sätt som vi kräver att få fatta våra beslut om svensk abortlagstiftning utan att detta sker i form av påverkan från någon. Jag tycker inte att det vore bra om jag kom hem och meddelade riksdag att med någon sorts röstsiffror i EU förlorade de svenska abortreglerna och att vi därför ska införa regler som finns i andra länder eller som har en annan tradition. Det är precis samma synsätt som det man har på men från en annan utgångspunkt. Det här sker inte bakom lyckta dörrar, utan jag har öppet för riksdag angivit att det är precis så här förhandlingarna sker. Detta anger man som ett krav, en grund, för att över huvud taget ha en andra folkomröstning på . Det finns en total enighet i det irländska politiska systemet bakom detta. Vi fortsätter gärna att föra diskussioner om att det är bra att ha den typ av abortlagstiftning som vi har i . Men det finns lite skilda synsätt och lite skilda regleringar av detta i . Jag tycker, som sagt, att vi ska få respekt för vårt men inte kräva att andra inte har respekt för sina sätt att fatta demokratiska beslut. 54 (): Vi parlamentariker som tycker att frågan är viktig det gäller både inom EU eller utanför EU är inte ensamma. Amnesty delar min uppfattning om att abort borde avkriminaliseras. Human Rights Watch, en mycket välrenommerad , går längre och talar om mänskliga rättigheter. Det handlar om mer än om att kunna förhandla i slutna rum, men lite lyft på locket här så att säga fick vi beträffande vad som hände. Frågan är viktig och berör inte endast nationella lagstiftningar utan i hög grad också EU:s utrikespolitik, där vi alltför ofta är splittrade. Det påverkar resultatet i vår biståndspolitik. Konkret kan vi ju se vad som händer med många tjejer till exempel i . Jag tänker på den omtalade nioåriga flickan som blivit våldtagen men som fick abort när hennes liv var hotat och som ändå utsattes för bannbulla. Den politiken måste ha en motkraft. Då kan man inte bara säga: Jag kan inte komma tillbaka till kammaren och redovisa någon sorts röstsiffror. Där har vi ett vidare ansvar. Vad ämnar statsministern göra så att den politik som likställts med det som den parlamentariska grupp från som just nu är här står för eller som påven och står för inte blir EU:s uppfattning? 55 Statsminister (): Jag har försökt göra mig till tolk för en syn på subsidiariteten som så att säga ger respekt för nationellt beslutsfattande, till försvar för den svenska rätten att formulera den egna synen på aborter. Jag har också redogjort för att man på uppfattar detta som en så pass grundläggande och viktig fråga för att man vill ha en legal garanti kopplad till Lissabonfördraget. Detta är en situation där vi rent allmänt har ifrågasatt om den typ av legal verkan av Lissabonfördraget verkligen finns som skulle sätta detta i fråga. Det har ändå framförts av de irländska folkvalda representanterna. Vi fortsätter gärna att ta samhällsdebatten. Skälet till att jag nämnde om detta med röstsiffror är att trots allt måste förhålla sig till att den som hävdar att EU:s majoritet ska bestämma på något sätt måste förstå att det kan landa i att det blir som vi vill men att det också kan bli så att vi blir nedröstade. Om alltid har uppfattningen att alla varje gång vi går till beslut ska rösta i enlighet med svenska uppfattningar vet man helt enkelt inte hur EU-samarbetet fungerar. Då är det bättre att göra som jag nu anger, nämligen att hävda subsidiariteten och att respektera nationellt självbestämmande inom vissa områden. Då får vart och ett av länderna fullfölja sin tradition. Sedan påverkar vi varandra i debatter, inte via regelsystem som är formulerade på EU-nivå. 56 (): När man tar del av Europeiska rådets slutsatser är det naturligt att man kan läsa mycket om jobbkris, finanskris, ekonomisk kris och klimatkris precis som i samhället i övrigt och i medierna. Det finns avsnitt där man tar upp energifrågor, sociala frågor, klimatfrågor och tillväxtfrågor. Dock saknar jag information om hur de här frågorna ska kopplas ihop och att man pratar om hållbar utveckling. Från tidigare frågeställare och från statsministern har det här talats om ledartröjan på eller inte. Det som ändå har präglat när man haft ledartröjan på sig är att man då kan koppla ihop frågorna och kombinera tillväxt med minskade utsläpp. Jag har en fråga här: Vad kan vi förvänta oss när statsministern kränger på sig ledartröjan och leder EU i de här viktiga frågorna? Också jag förstår att det inte finns några mirakelkurer att bara trolla fram ur ledartröjan. Men finns det någonting annat som vi kan förvänta oss och som vi nu inte hört om hur man ska koppla ihop så att det blir mer av hållbar utveckling och så att man kan påvisa att satsningar på och investeringar i miljön också ger jobb som leder till social trygghet? Har statsministern måhända något från sin egen hållbarhetskommission kanske inte en mirakelkur men ändå något som är ett bra sätt att ta sig an detta? 57 Statsminister (): Ett förhållningssätt som man ofta möter i klimatfrågan är att det beskrivs som bördor som ska fördelas, alltså att det är tungt, jobbigt. Ett svenskt synsätt som vi har försökt förmedla är att vi tror att morgondagens ekonomi är att man här måste förena det som är konkurrenskraftigt med det som är långsiktigt hållbart och som möter vår ambition när det gäller klimatomställning. Det finns olika fina ord för det där, men det finns en väldigt bred diskussion om att det är ett mer riktigt förhållningssätt. Det kan jag säga är helt centralt i alla de möten och alla resonemang vi har med . har ju en väldigt stark uppfattning om att man ska driva en ekonomi med stadig tillväxt och är väldigt oroliga för att, som man uppfattar det, västvärldens krav på att minska utsläppen från är ett krav på att minska deras tillväxtförutsättningar. Då pratar vi väldigt mycket om att frikoppla den uppfattade automatiken mellan ökad tillväxt och ökade utsläpp och att i stället få en tillväxt förenlig med minskande utsläpp och minskande klimatpåverkan. Det synsättet tror jag är helt centralt, både för hur vi ska utveckla den svenska ekonomin och för att få världen, även de länder som inte har legat lika långt fram som , att tro på att det finns klimatlösningar som är förenliga med bra tillväxtförutsättningar. Det kan vara en sorts hållbarhetssyn som är väldigt svensk och som jag naturligtvis hoppas att vi ska få gehör för både inom EU och i de internationella klimatförhandlingarna. Vi kommer definitivt att vara drivande för det synsättet och argumentera på det sättet. Var exakt vi kommer att befinna oss vid går inte att inteckna i förväg, men visst kommer vi att resonera på det viset. 58 (): Jag kommer att noga följa det här. Jag tycker att det är bra att statsministern tar upp det här och att man kommer att ha den typen av förhållningssätt. Då hoppas man ju, när vi ser det svenska ordförandeskapets papper komma fram, att man lyckas förena de här frågorna. Jag tycker inte att man gör det på ett bra sätt, inte ens att man kopplar ihop eller skiljer ut klimatfrågorna på ett tydligt sätt. Där tycker jag att vi har mycket att vinna när det gäller att visa att ledartröjan är på. Vi kommer definitivt inte att klaga på det om vi ser att man verkligen tar fram de här frågorna. Jag tycker faktiskt att man har tappat lite i också. Man pratar om en kris i taget och tar inte upp de positiva effekter som faktiskt kan komma av att man satsar på miljöbilar eller biogasprojekt. Man ser det som kostnader i stället för att det faktiskt är investeringar för framtiden. 59 Statsminister (): Även investeringar har ju den egenarten att de måste finansieras, och de måste budgetmässigt få plats. När utrymmet är trångt blir de svårare att få med. Desto viktigare är det då att de är både klimatriktiga och kostnadseffektiva. Det är därför det också är viktigt att föra de gränsöverskridande resonemangen: Var ger det störst klimatnytta om man får på plats investeringar, till exempel? Jag är övertygad om att det kommer att finnas utrymme för sådana här diskussioner. Jag vill bara förklara en sak när det gäller svenskt ordförandeskap. Det fungerar ju inte så att EU har en krets av 27 länder som man överlåter åt ordförandeskapet att skriva papper för som ingen annan påverkar. Man är ordförande för en union med 27 länder med allt vad det innebär av att hitta en balans mellan länder som inte har samma synsätt. Det kommer att gälla det svenska ordförandeskapet precis som det gäller det tjeckiska och det efterkommande spanska. Vi får alltså komma ihåg att det förvisso är så att leder EU, men vi leder det i akt och mening att försöka få ihop och hålla samman EU.