prot · GX0950 · 2009-12-15 00:00:00 — Det långsiktiga arbetet med att ta fram ett kvalitetssäkrat bedömningsinstrument är igångsatt och pågår således. Det gäller även riskbedömningsinstrumentet för att upptäcka barn som far illa på grund av vårdnad, boende och umgänge. Jag har inte hunnit berätta särskilt mycket om de riktigt preventiva insatserna. Där har vi ett generellt föräldrastöd, vilket kan ha betydelse, samt flera utvecklingsprojekt i kommunerna med stöd av forskningsinsatser. På så sätt kan vi få fram utvärderade metoder som vi vet håller god kvalitet och har avsedd effekt för att kunna säkra barns och ungdomar trygga uppväxt. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2009/10:155 om sverigefinska synskadade 80 Statsrådet (): har frågat mig dels vilka åtgärder jag avser att vidta för att sverigefinska synskadade ska ha rätt till service på sitt modersmål i hela landet, dels om jag avser att medverka till att synskadade ur minoritetsgruppen kommer att ingå i personkrets 3 enligt lagen om stöd och service för vissa funktionshindrade, LSS. Arbetet i regeringen är så fördelat att det är jag som har ansvaret för och . Jag har även ansvaret för samordningen av handikappolitiken. Handikappolitik är dock sektorsövergripande och ett gemensamt ansvar. Det innebär att respektive statsråd ansvarar för frågor inom sitt politikområde. Vid generella frågor som rör minoritetspolitik och den nya lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk, som träder i kraft , rekommenderar jag att vända sig direkt till statsrådet . Jag begränsar mitt svar, om rätten till service på sitt modersmål, till de områden som jag har ansvar för. Rätten till stöd och service till personer som har en synskada regleras både i socialtjänstlagen och i LSS. Förvaltningslagen ger kompletterande regler för hur förvaltningsmyndigheter ska handlägga ärenden och är bland annat till för att stärka rättssäkerheten och förbättra servicen i förvaltningen. Rätten att använda finska vid vissa kontakter med förvaltningsmyndigheter inom de förvaltningsområden där finska språket har en förstärkt ställning som nationellt minoritetsspråk gäller också personer med funktionsnedsättning. Från gäller även att förvaltningsmyndigheter ska verka för att det finns tillgång till personal som behärskar minoritetsspråket där detta behövs i enskildas kontakter med myndigheten. Detta gäller oavsett om de tillhör något förvaltningsområde. Från görs dessutom ett förtydligande i socialtjänstlagen om att en kommun ska verka för att det finns tillgång till personal med kunskaper i finska där detta behövs i omvårdnaden av äldre personer. Ändringen omfattar hela landet. Förtydligandet omfattar endast äldre, men inbegriper givetvis även sverigefinska synskadade äldre personer. Både i socialtjänstlagen och i LSS föreskrivs att insatser ska vara av god kvalitet och att det ska finnas personal med lämplig kompetens för att ett gott stöd och en god service ska kunna ges. Enligt LSS ska dessutom den enskilde genom insatserna tillförsäkras goda levnadsvillkor. Det är givetvis värdefullt att det finns tillgång till personal som kan tillgodose de behov som människor i ett mångkulturellt samhälle har. Av bestämmelserna i socialtjänstlagen och LSS kan anses följa att det redan finns en skyldighet att se till att det finns tillgång till personal med exempelvis kunskaper i finska om detta behövs för att uppnå insatser av god kvalitet. Ansvaret för detta ligger i första hand på ansvariga huvudmän, det vill säga främst på kommunerna. Jag vill i detta sammanhang också framhålla att lagen om valfrihet kommer att ge både äldre personer och personer med funktionsnedsättning ökade möjligheter att välja utförare. menar jag att denna reform kommer att kunna få betydelse för framväxten av utförare med olika språkliga kompetenser. har sett över LSS inklusive personkretsen. Man har därvid beaktat olika invändningar som funnits särskilt när det gäller den tredje personkretsgruppen. Skälet är att det inte alltid är självklart vad som krävs för att ingå i denna grupp. har bland annat framfört krav på ett förtydligande om synskadades rätt till insatser enligt LSS. Utredningens förslag blev i princip en bevarad personkrets. har inte reserverat sig i denna del. förslag bereds nu i . Jag vill slutligen framhålla att synskadade har rätt till insatser enligt LSS om funktionsnedsättningen är omfattande och förorsakar betydande svårigheter i den dagliga livsföringen, förutsatt att man har behov av de insatser som regleras i denna lag, detta oavsett om man är sverigefinsk eller inte. 81 (): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Jag ska inledningsvis passa på att påminna om att det råkar vara exakt beslutade om lagstiftningen om en nationell minoritetspolitik. Därmed ratificerade också konventionen om nationella minoriteters rättigheter, det vill säga samernas, som också är ursprungsfolk, sverigefinnarnas, tornedalingarnas, romernas och judarnas rättigheter till eget språk och egen kultur. Vår interpellationsdebatt råkar sammanfalla med tioårsjubileet. utvidgas förvaltningsområdet till fler kommuner. Förvaltningsområdet bestod från början av endast fem kommuner i norra . blir det fler kommuner i norra och därutöver också flera kommuner i . Totalt blir det 23 kommuner, och fler har uttalat att de är intresserade av att ingå i förvaltningsområdet. Jag som sverigefinne tycker att det är väldigt bra. Jag tror att statsrådet kan föreställa sig att en person med ett annat modersmål, i detta fall finska, och en funktionsnedsättning, som blindhet, kan ha betydande svårigheter i sin dagliga livsföring. Jag vill kalla det för att vara dubbelt utsatt. Det är inte ovanligt att man behöver daglig hjälp med att till exempel läsa posten, betala sina räkningar, tvätta kläder allt det där som ingår i det dagliga livet för oss alla. Det är ytterst sällsynt att en synskadad person får stöd och service i den dagliga livsföringen och ännu mer sällsynt att man får stödet på sitt modersmål. Statsrådet tar i sitt svar upp lagen om valfrihet och möjligheten för personer med funktionsnedsättning att välja utförare. kommer det att finnas fler utförare med olika språkliga kompetenser. När det gäller förvaltningsområdet ska det finnas personal som behärskar finska. Min fråga till ministern är om inte kravet på att kunna erbjuda tjänster på minoritetsspråken ställs på samtliga utförare som erbjuder sina tjänster i förvaltningsområdet. Jag tycker att statsrådets svar hitintills har varit lite otydliga. Jag känner också till att det finns väldigt få syn- och hörselinstruktörer som behärskar finska språket eller de andra nationella minoritetsspråken. Min andra fråga till statsrådet är om statsrådet anser att tillgången på syn- och hörselinstruktörer som behärskar finska är tillräcklig som det är med tanke på utvidgningen av förvaltningsområdet. 82 Statsrådet (): Låt mig först säga att det är självklart för mig att verkligen bejaka den finska minoritetens rätt att använda det finska språket och att deras inflytande och egenmakt behöver stärkas. Det är positivt att vi nu har en strategi för de nationella minoriteterna och en ny och stärkt lagstiftning på området. Det behövs för att nå det minoritetspolitiska målet. Jag delar också uppfattning att det finns en hel del att göra för att minoritetsgrupper ska få stöd och service på sitt eget modersmål. Till frågan om LOV! Jag kan beklaga att har sagt nej till det här. Jag tycker att det ger en möjlighet, kanske inte , men , till att få fler leverantörer som kan leva upp till de behov som olika grupper har. Detta kan man se tydligt i kommuner där det finns stora invandrargrupper. Det finns ett stort intresse för den nya lagstiftningen. Det är alltid så, också när man använder sig av LOV, att kommunen fortsatt har huvudansvaret. Precis som säger är det ett uppdrag för kommunerna att verka för att det finns tillgång till personal som har språklig och kulturell kompetens. Det är en så kraftfull skrivning som kunde göras med tanke på att det naturligtvis finns begränsningar, åtminstone i det korta perspektivet. Men det här är början på ett ökat tryck inom sektorn. Oavsett hur många utförare som finns i kommunen har kommunen som sagt huvudansvaret för att inom ramen för all verksamhet som pågår inom kommunen verka för detta. Det betyder inte att det måste vara en offentlig utförare. Det kan finnas olika utförare. Önskedrömmen är att det ska finnas en mångfald av utförare som kan tillhandahålla den språkliga och kulturella kompetens som efterfrågas. Jag kan beklaga att har sagt nej till detta, som skulle kunna leda till mycket större möjligheter för personer med funktionsnedsättning av olika slag och minoritetsgrupper och till specialanpassning av verksamheten med inriktning på vissa grupper. När det gäller frågan om syn- och hörselinstruktörer har jag ingen alldeles färsk rapport, men mitt allmänna intryck är att det råder brist på både syn- och hörselinstruktörer. Här finns säkert ett förbättringsområde. Det handlar också om hur landstingen agerar och hur man använder sina resurser. 83 (): Jag kan upplysa statsrådet om att det enligt den uppgift jag har fått finns en eller två finskspråkiga syn- och hörselinstruktörer i . Sedan finns det en person i , som inte ligger så långt bort. Annars har jag inga exakta uppgifter, men det råder brist. När det gäller LOV blir jag inte riktigt klar över vad statsrådet menar med talet om flera leverantörer och stora invandrargrupper. Nationella minoriteter har ett speciellt skydd och speciella rättigheter. har vi lagen om valfrihet. Jag förutsätter att alla vårdföretag som kvalificerar sig och som man kan välja mellan också i de kommuner som är förvaltningsområden kan erbjuda service på minoritetsspråken eller i varje fall strävar efter det. Sverigefinska synskadade är naturligtvis en liten grupp personer. finns i 19 län. I 17 län har man lokalföreningar, och medlemsantalet i föreningen har ökat . Det är 830 medlemmar. Majoriteten av medlemmarna har förlorat sin syn i vuxen ålder. Det är till och med ofta äldre personer som förlorat synen på grund av sjukdomar som oftast drabbar äldre personer. Ministern påpekar alldeles riktigt att från kan kommunerna erbjuda omsorg och service till äldre på finska när behovet finns och menar att detta kunde bidra till att äldre synskadade skulle få tillgång till finskspråkig omsorg. Jag tycker att det är väldigt bra, och jag hoppas också att man kan använda sig av det. Det dyker upp en fråga i mitt huvud: När är man äldre när man har en synskada? Vi kan titta på i vilken ålder man börjar få äldreomsorg. Det handlar oftast om människor . Dessa personer har större behov och har bevisligen inte fått stöd och service på finska tidigare, men just att de blir äldre skulle öppna för det. När är man äldre när man har synskada som en funktionsnedsättning? Det finns också problematik med yngre personer. De kan anse sig diskriminerade när de inte får stöd och service på grund av åldern, utan det får de sedan på finska när de är äldre. Kan ministern lite kommentera mina tankar? 84 Statsrådet (): Detta blir nästan en semantisk debatt, men det kan ju vara intressant. Det finns ingen definitiv åldersgräns för när man betraktas som äldre varken inom ramen för socialtjänstlagen eller enligt LSS, utan det är behoven som styr. Jag tror att det är viktigt att det är så. Om man satte en väldigt exakt ålder skulle det inte vara relevant. Behoven kan se väldigt olika ut oberoende av den exakta åldern. Det är en bedömningsfråga som jag inte ska ge mig in på, utan det kommer säkert den professionella personalen att ägna sig åt. Behoven ska vara styrande. Det är det viktiga. Det ska vara kopplat till äldrebegreppet, men det ska inte vara en exakt ålder. Jag tror vi vore ute på en farlig väg om vi skulle börja den typen av diskussion. När det återigen gäller LOV skulle jag vilja fråga om hon inte kan se att det finns fördelar med att man exempelvis i säger: Vi behöver ha ett intimt samarbete med de organisationer som finns i vår kommun och de olika kulturella och språkliga grupper som finns och be att de utbildar personal som kan jobba i hemtjänst och äldreomsorg för att vi ska kunna erbjuda det. Som kommun kan vi inte klara att administrera detta, utan vi behöver en mångfald av utförare. Är det inte positivt att äldre personer som har finska som modersmål kanske kan få fyra olika boenden att välja på med olika utförare och olika verksamhetsinriktningar? Det är vad som händer när vi tillskapar mångfald. Det blir en mångfald inte bara av utförare utan förhoppningsvis också av olika verksamhetsinriktningar. Kan inte ändå bejaka det och säga att det är något som kan tillföra vårt samhälle väldigt mycket? 85 (): Det som är besvärligt är att ganska många av de sverigefinska personer som jag har haft kontakt med över huvud taget inte har fått stöd och service på finska. Det är problemet. De vill ha det, och det är deras viktigaste mål. Jag hoppas verkligen att utökning av förvaltningsområden och möjlighet att få äldreomsorg på finska kommer att gagna en del av de personer jag talar om. De är väldigt mycket dubbelt utsatta. De flesta som förlorar synen är äldre. Det är svårt att anpassa sig till blindhet när man kanske är . Det handlar ofta om rädsla. Det gäller att våga gå ut och att utföra dagliga sysslor som man egentligen klarar av. På grund av blindheten blir man så osäker. Det finns många vittnesmål om personer som mår psykiskt dåligt och drabbas av ohälsa. En bidragande faktor är också att de inte får service på sitt modersmål. har tidigare blivit kritiserat för att man när det gäller minoriteter inte har levt upp till FN:s konventioner. Jag hoppas verkligen att man nu försöker klara av åtaganden som man har skrivit under. 86 Statsrådet (): Jag är glad att höra att tycker att regeringen gör rätt när vi utökar förvaltningsområdena och att vi också ålägger alla kommuner att verka för att kunna tillhandahålla exempelvis finska för våra äldre. Jag hoppas liksom att detta ska kunna ge ett synbart resultat. Vi vet att det har väldigt stor betydelse ur livskvalitetssynpunkt och ur kvalitetssynpunkt över huvud taget att man kan få äldreomsorg på sitt modersmål. Jag hoppas också och är övertygad om att det kommer att bidra på ett positivt sätt att vi nu har lagen om valfrihetstjänster på plats. Med det vill jag önska liksom andra ledamöter i kammaren, presidiet, talmannen och övriga en riktigt god jul! Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2009/10:149 om taxibranschens rykte 87 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att en prisreglering införs för att komma till rätta med taxibranschens problem. Och om inte, vilka andra åtgärder avser jag att vidta för att lösa taxibranschens prissättningsproblem? Vi har en avreglerad taximarknad och därmed en fri prissättning. Jag är väl medveten om de problem som förekommer med priser i främst storstadsområdena och kanske allra främst för resor mellan och . Många beställningscentraler kräver att taxiåkare som är anslutna till dessa inför fasta priser mellan och , och så har många gjort. En resa till fast pris kan kosta från till strax . Problemet är dock att vissa åkare som inte är knutna till beställningscentraler har annan prissättning. Vi känner alla till resor som sägs ha kostat från några hotell i till . Jag tror att man får delvis bukt med prisproblemet genom en klarare prisinformation till kunden. Att det även förekommer taxibolag som tar ut höga priser får vi leva med, men dessa blir förhoppningsvis färre. För det är ju kunden som till syvende och sist väljer vilket taxibolag han eller hon vill åka med. Det är ju också kunden som bör ta ansvar för sin resa genom att till exempel fråga efter priset innan man sätter sig i en taxi. Den prisinformation som vi har upplevs av många som svårläst, vilket resulterar i att kunden har svårt att ta till sig och förstå inforationen på prisinformationsdekalerna. Därför har Transportsstyrelsen tillsammans med och påbörjat en översyn av gällande bestämmelser. Denna översyn planeras vara avslutad . Jag ämnar avvakta denna översyn innan jag vidtar någon åtgärd i denna fråga. 88 (): Jag får tacka statsrådet för svaret. Bakgrunden till interpellationen om taxibranschen är den ständigt återkommande rapporteringen i pressen om taxikunder som får betala till och med upp mot för en resa mellan och . Det har inte bara hänt en gång utan . Detta är givetvis en hög kostnad, och många ställer sig frågande till vad vi egentligen har för taxibransch. Den fria prissättningen inom branschen är ett resultat av den avreglering som gjordes . Och visst har mycket blivit bättre . Tillgängligheten har blivit bättre, köerna kortare och servicen bättre. Detta är delvis ett resultat av avregleringen, men det beror också på den tekniska utveckling som har skett . Den har betytt mycket för att tillgängligheten har kunnat öka. Men när det gäller prisregleringen menar jag att det råder en oreda inom branschen. Människor känner sig lurade. Så är det. Jag har träffat många. Jag har pratat med taxichaufförer som också känner att de blir pressade i en situation där det inte råder någon klar prissättning. Det här leder givetvis till att hela branschen drabbas av dåligt rykte och tappar i status. Vilka ungdomar vill till exempel satsa på den här branschen, som ständigt figurerar i pressen och får dåligt rykte? Jag har mot den bakgrunden ställt två frågor till statsrådet. Ministern medger också att den prisinformation som finns upplevs som svårläst av många. Förslag på åtgärder ska komma . Men när det gäller att införa någon form av prisreglering med ett golv och ett tak, som jag tog som ett exempel, har jag inte fått något svar. När jag läser svaret på interpellationen blir jag fundersam. Jag tycker att det finns en uppgivenhet över det hela. Ministern säger att vi får leva med höga priser även i fortsättningen för dem som inte är knutna till centralen. Det allvarliga tycker jag trots allt är att det tycks vara kundens fel om man blir lurad. Det är kunden som ska ta reda på priset när han eller hon sätter sig i taxin. Tänk er en turist som kommer från något land i och hoppar in i en taxi på och åker till eller tvärtom. Hur ska den kunden kunna känna till de svenska förhållandena? Är det kundens ansvar att ta reda på hur mycket det kostar, och vad innebär det? Jag tror att det här är feltänkt över huvud taget. Detta kan aldrig vara kundens hela ansvar. Vilken bild ger det egentligen av som turistland om vi bemöter våra eventuella besökare här på det sättet att de får betala de här höga priserna för en resa? Detta gör även att många, framför allt mindre taxibolag, kommer i kläm när de ska konkurrera dels med de stora bolagen, dels med dem som kör lite vid sidan om och som inte finns med i något system över huvud taget. Det är detta som gör utvecklingen i taxibranschen så oroande; det finns inte någon ordning och reda i prissättningen. Det är svårt. Jag vet själv när jag sätter mig i en taxi att jag nästan aldrig tittar på skyltarna, utan jag tar för givet att det sköts på ett bra sätt. 89 Statsrådet (): Jag tror att jag var tydlig i mitt svar. Men jag vill gärna återkomma till beskrivningen av taxibranschen och den problematik som finns när oskäliga och helt orimliga taxikostnader inträffar. Det faller naturligtvis också på branschens eget ansvar att ta tag i situationen. Det har man också gjort. Detta är en del av det som taxibranschen har efterfrågat, och det ingår mycket tydligt i det uppdrag som Transportstyrelsen nu har börjat med. Det handlar om en översyn av gällande regelverk för prisinformationen där både , och är med. Anledningen är att jag ser att taxibranschen i det här sammanhanget vill vara med. De pekar också ut möjligheter att förbättra till exempel information. Jag vill vara ytterligt tydlig mot ; jag tänker inte ta över resenärens ansvar för att veta vad det är man beställer och vad det är man betalar för. Jag tror att också har varit ute och rest i andra delar av världen där man som resenär också tar ansvar för att ställa frågan: Vad kostar det att åka från A till B? Jag tror att det är viktigt att man är införstådd med detta som resenär. En följdfråga till det som tog upp handlar om maxpriser eller reglerade priser. Det var så han formulerade det. Maxpriser har diskuterats en del . Men liberaliseringen i sig innebär en fri prissättning samt att etableringskontroll ersätts av fri etableringsrätt. pekar egentligen på att taxikunder inte läser eller inte förstår informationen och inte jämför priserna. Därmed ser jag att detta är ett viktigt steg. Jag ser fram emot resultatet av det arbete som man nu gör tillsammans med Transportstyrelsen. Det kommer att lämnas i en rapport . I avvaktan på detta tänker jag inte här och vidta någon åtgärd. 90 (): Jag hade nog inte räknat med att statsrådet skulle vidta några åtgärder här i debatten, utan jag ville ta upp ett problem som är uppenbart och påtagligt. Annars skulle inte heller branschen ta till sig den kritik och de rapporteringar som finns och göra en översyn. Det är bra att översynen kommer; det ska jag medge. Men problemet med svaret är att detta inte kan vara kundens hela ansvar. Man har delvis löst detta på några hotell i där man har avtalat med vissa taxibolag om priser för skjuts från hotellet till . På så vis kan man komma ifrån att kunder känner sig lurade. Som regelverket ser ut fungerar det så att man kan ta vilket pris man vill. Det är helt okej enligt regelverket. Det är bara det att kunderna inte känner till det. Hur ska man kunna göra det om man kommer som besökare till och sätter sig i en taxi? Det är detta som vi måste få någon form av svar och lösning på. Jag tar upp frågan om ett golv och ett tak för att man ska kunna begränsa vad som är rimligt att ta ut för en resa. Jag menar att det är oerhört viktigt vilken bild vi förmedlar till omvärlden av . En besökare i som känner sig lurad på det här sättet kommer givetvis att sprida sina intryck till andra som tänker besöka . Och det är inga positiva bilder. Det är jättelätt att riva ned ett förtroende, men det är svårt att bygga upp det igen. Därför är det här fråga som det är viktigt att vi kommer till en lösning med. Det gäller dels utifrån att folk ska känna sig trygga, dels utifrån att vi ska ha en säker och bra transport vilket vi oftast har i . Men det gäller också priserna. Det handlar även om att vi måste ha en bransch som kan rekrytera ungdomar . Detta är givetvis en bransch som ständigt är i ryktesspridning i medierna rätt eller fel. Man kommer givetvis att få problem med rekryteringen . Jag skulle vilja se en diskussion där man mer konkret diskuterar begränsningar i den fria prissättningen. Det kan inte vara så att det är liberaliseringen som sådan det är ju en ideologisk fråga att det ska vara en fri prissättning som är överordnad. Kundens väl och ve måste stå i centrum i den här frågan. Det handlar också bland annat om att det får vara någon skälig nivå på prissättningen. 91 (): Jag tycker att det är en väldigt intressant diskussion som och infrastrukturministern har. Den skrämmer mig också i någon mån. Det blir så tydligt att det fortfarande finns element i den här kammaren som är beredda att reglera vad företag ska ta betalt men också vad kunden ska vara beredd att acceptera att man tar betalt. Jag har lyssnat till diskussionen, och jag tycker att detta är inte är någonting som har känts främmande när man har rest i andra länder. Om jag inte frågar vad kostnaden är när jag hoppar in i en taxi är risken alltid stor att någon blåser mig på pengar. Den risken minskar när jag frågar vad taxiresan in till , eller kostar. Det finns väl egentligen inte något annat område och det kan vara en fråga till där vi inte har en fri prisbildning.