prot · GX0945 · 2009-12-08 00:00:00 — 1 § Aktuell debatt: Djurskyddet 1 (): fick vi se exempel på vanvård av grisar som fick oss alla att må illa. Det var bås utan strö, fixerade suggor, grisar med öppna sår, döda grisar och grisar som åt av kadavren. Hur kan detta vara möjligt? Hur kan detta djurplågeri vara möjligt efter det att pekade ut missförhållanden just i grisbranschen? Hur kan detta djurplågeri vara möjligt i landet där jordbruksminister hävdar att grisarna har ett av världens starkaste skydd? Hur kan detta djurplågeri vara möjligt i landet som hade världens första djurskyddsmyndighet? Det finns naturligtvis inga enkla svar, men det går att se ett antal fel och missgrepp som har gjort denna vanvård, detta djurplågeri, möjligt. Allting var inte bättre när hade en socialdemokratisk regering, men fick världens första nationella djurskyddsmyndighet. Det var en internationell milstolpe. Jordbruksminister har stått för en något mindre smickrande internationell milstolpe. Det här är den första regering i världen som har lagt ned en nationell djurskyddsmyndighet. Trots remissinstansernas och oppositionens varningar förstatligade landets djurskyddsinspektörer. avskaffade han kontrollavgifterna och underlät att ge inspektörerna tillräcklig finansiering. Som om inte detta var tillräckligt fördelades de bristfälliga resurserna inte efter antalet djur utan efter antalet invånare. Det gjorde att de län som har de största behoven av inspektioner blir de mest underfinansierade. Sedan jordbruksministern sjösatte detta förstatligande har nästan 50 inspektörer försvunnit. Följden blev färre inspektörer, färre inspektioner och den grisskandal vi nu tvingas debattera i riksdag. krävs det rejäla åtgärder för att återställa förtroendet för svenskt djurskydd, svenskt lantbruk och jordbrukspolitik. Det räcker inte att, som jordbruksministern gjort, dölja sina egna misslyckanden med nya utspel och nya blanketter eller genom att försöka skyffla runt de bristfälliga resurserna. 2 Jordbruksminister (): Jag vill inleda med att tacka för att ni har anordnat denna debatt. Jag vågar påstå att alla vi som samlats här i för att diskutera denna viktiga fråga om djurskyddet vill samma sak. Vi vill att djuren i vårt land ska ha det bra, att de ska skötas väl och skyddas från lidande. I denna fråga råder en bred samsyn både i riksdag och bland befolkningen i stort i vårt land. Jag blev oerhört ledsen, besviken och arg när jag såg de bilder på vanvårdade grisar som cirkulerade i medierna . Jag vet också att det är en känsla som jag delar med många andra människor i vårt land, inte minst med er som sitter här i kammaren . Jag har också agerat kraftfullt i denna fråga inom det mandat som jag har som jordbruksminister. Vi har ökat kontrollen. Hos de allra flesta grisbönder kommer en legitimerad veterinär att genomföra en djurskyddsdeklaration . Jag har bjudit in branschen till en diskussion om hur den ska kunna säkerställa för konsumenterna att bönderna verkligen följer svensk djurskyddslagstiftning. Vi har tidigare tillsatt en översyn av djurskyddslagstiftningen. Den utredare som är tillsatt kommer självfallet också att se över bestämmelserna om hållande av gris. kommer vi även att genomföra en omfördelning av länsstyrelsernas anslag så att mer pengar går till de län där det finns många djur. Grunden i all djurhållning, oavsett om det handlar om hundar eller grisar, är att det alltid är djurägaren som har ansvar för sina djur. Den som väljer att skaffa djur av något slag, antingen till sällskap eller för livsmedelsproduktion, förpliktar sig att följa den djurskyddslagstiftning som finns i . För mig är detta en väldigt viktig princip som vi inte ska ge avkall på. För att upptäcka de fall där djurägaren trots allt inte tar hand om sina djur har vi en kontroll av att man följer djurskyddslagstiftningen. Fram till låg denna kontroll på kommunerna. I många kommuner fungerade kontrollen mycket bra, men i alltför många kommuner fungerande den faktiskt inte alls. Så kan vi inte ha det i vårt land. Djur ska ha det bra oavsett var i djuren finns. Därför såg jag till att vi flyttade över djurskyddskontrollen från kommunerna till länsstyrelserna. Jag såg också till att länsstyrelserna fick ett tillskott på hela till sitt stora anslag för att klara av att sköta också denna nya uppgift som djurskyddet innebär på ett bra sätt. Men vi ska inte glömma att det blir övergångsproblem när man gör en omorganisation. Länsstyrelserna har haft en tuff tid med en ny organisation, nya arbetslag och nya rutiner. För att det skulle fungera så smidigt som möjligt lade vi till ytterligare för att länsstyrelserna på ett bra sätt skulle klara av övergångsarbetet från kommun till länsstyrelse. Dess värre var det emellertid så att många kommuner lämnade efter sig ett berg av oavslutade ärenden som länsstyrelserna har haft att beta av. har länsstyrelserna haft på sig att få ordning på de här ärendena och få en fungerande organisation på plats. Om man fortfarande inte har fått ordning på sina kontroller är det för landshövdingarna att inför nästa års budget fördela om de resurser som man har sig tilldelade. Avslutningsvis kan jag därtill lova att det här är en fråga som jag följer, och som jag kommer att följa ytterst nogsamt. 3 (): Det var i och för sig vackra ord från jordbruksministern. Men var fanns ödmjukheten inför uppgiften? Var fanns ansvaret? Vi har haft en borgerlig alliansregering . har varit ansvarig för det svenska djurskyddet och för den svenska jordbrukspolitiken. På de tre åren har hunnit lägga ned den första nationella djurskyddsmyndigheten i världen. Han har hunnit förstatliga djurskyddsinspektörerna, vilket har lett till att antalet djurskyddsinspektörer har halverats i många län. Han har tagit bort den avgift som tidigare finansierade inspektionerna. Han har, trots att många viktiga remissinstanser påpekade det, fördelat resurserna till länsstyrelserna efter antalet människor boende i länet och inte efter antalet djur. Det har gjort att de län som har haft de största behoven också har blivit de mest underfinansierade. Var finns ödmjukheten och var finns ansvarstagandet för den största djurskyddsskandalen och den största grisskandalen ? De lyser med sin frånvaro. tar i sitt anförande upp tre åtgärder som han har vidtagit. Han har bjudit in branschen. Man kan undra varför. Finns det någon bransch som är så välrepresenterad på något departement som jordbruksbranschen på ? Jag tvivlar på det. Jag tror att ungefär varannan medarbetare till kommer från jordbruksbranschen. Det hade varit bättre att ta ett varv i korridoren och fråga vad de tycker. föreslår något han kallar för djurskyddsdeklarationen. Det är en ny blankett. När jag frågar säger man att detta är saker som veterinärerna redan gör. Den nya uppgiften kommer att ta en att utföra. Då måste var och en fråga sig om dessa en kommer att kunna garantera att vi inte får se några nya grisskandaler. Kommer de att kunna garantera att vi kan äta vår julskinka utan fadd smak i munnen ? Slutligen föreslår jordbruksministern en omfördelning av resurserna. Det är väl bra att han föreslår den omfördelning som han sade nej till när han genomförde detta. Det var den omfördelning som oppositionen föreslog och den omfördelning som länsstyrelserna krävde. Men det räcker inte att omfördela de bristfälliga resurserna. Det är inte fördelningsnyckeln i sig som är felet, utan det är resursbristen. Vi har fått färre kontroller i stället för fler. Vi har fått mindre resurser i stället för mer. Vi har fått en jordbruksminister som inte vågar ta ansvar för den egna politiken. , vilka åtgärder tänker du vidta för att kunna garantera att denna skandal inte upprepas? 4 (): Jag välkomnar denna debatt. Det gör vi från moderat sida av det skälet att det är bra att vi kan utbyta åsikter om det som har inträffat. Å andra sidan, fru talman, beklagar jag å det djupaste att det finns orsak att hålla dagens debatt. Ett samhälle bedöms efter hur man behandlar dem som inte har en egen röst. Det finns inga ursäkter för de flesta bilder jag har sett, endast mer eller mindre dåliga förklaringar. I grunden handlar det om inställningen till djur och djuromsorg, inte om lagstiftningen. Det handlar om förvaltarskap och ansvar. Ett fall av misskötsel är ett fall för mycket. Det handlar om varelser som har förmågan att känna smärta, välbehag och rädsla. Människan är den enda varelsen på jorden som har moraliskt tänkande. Det är därför, förutom olagligt att missköta djur, omoraliskt att inte ha en bra djuromsorg. Det finns också en tydlig ansvarskedja med i första hand ägaren, sedan djurskötare, veterinärer, slakterier, grannar, intresseföreningar, LRF och det offentliga. har världens hårdaste djurskyddslagstiftning. Enligt är de bilder vi har sett inte representativa för den svenska grisnäringen. Det är därför synd att 1 600 grisbesättningar nu får ta kollektivt ansvar för att ett antal missköter sig. Svenskt djurskydd fokuserar på att vara förebyggande. Det ska alltså inte behöva uppstå missförhållanden. Och som sagt var, det är alltid ägaren som har det primära ansvaret. I denna anda och i denna strävan har vi inom allianspartierna varit överens om att för att få en jämnare omsorgstillsyn flytta den från kommunerna till länsstyrelserna. Min fråga till Socialdemokraterna är: Tyckte ni att det var bra att ett antal kommuner över huvud taget inte hade någon djurskyddstillsyn? Dessutom ska djurskyddslagen utvärderas i sin helhet, vilket har gjorts. Det har alliansregeringen tagit initiativ till, och det gjordes före det senaste avslöjandet. Det finns en multistraffkedja när det gäller brister i djurtillsynen. Djurskyddslagen kan ge böter eller fängelse upp till . Vidare finns i rubriceringen djurplågeri. Ovanpå detta finns tvärvillkoren inom EU som tar bort eventuella stöd från EU något de flesta har. Det är få områden som har en sådan straffkedja som djuromsorgen har. Vår uppfattning är att det inte går att kontrollera bort. Det är omöjligt. Det finns ingen kontrollapparat i världen som kan vara närvarande , för att se till att det fungerar. Mycket kan hända . Jag vet av egen erfarenhet att mellan kvällstillsynen och morgontillsynen kan det vara . Det kan hända mycket under den tiden. Det är därför utomordentligt bra att den samlade grisnäringen har beslutat om en trepartskontroll. Dessutom samlade jordbruksministern ett antal intressenter. Veterinärerna ska nu göra så kallade djurskyddsdeklarationer. Det kommer att omfatta av landets 1 600 grisbesättningar. Det kommer att handla om strö, boxhygien och att suggor inte är fixerade mer än vad lagen tillåter. Det handlar också om hantering av sjuka och skadade djur. Jag har själv stor erfarenhet av djurhantering. Jag har hemma i min vardag ett antal olika djurraser omkring mig. Det är för mig därför mycket svårt att acceptera Djurrättsalliansens sätt att arbeta. Hur kan man som djurvän medvetet låta bli att anmäla? Det var omoraliskt av Djurrättsalliansen att inte anmäla redan det första uppdagade missförhållandet. Då hade möjligheterna för rättsapparaten att kunna leda i bevis att det var fel varit väsentligt större. Att inte anmäla innebär att man accepterar att en fortsatt misskötsel pågår. Jag har en fråga till socialdemokratin apropå det nämnde. Kommer Socialdemokraterna att återinföra om ni mot förmodan skulle få regeringsmakten? Vi är ju vana vid att det är de mindre partierna som styr det stora partiet. Kan vi få ett tydligt och enkelt svar, ja eller nej? 5 (): Den debatt som vi har känns mycket angelägen. Jag är glad att ett initiativ har tagits till att få tala djurskyddsfrågor här i kammaren. Den senaste tidens uppmärksamhet kring vissa djurgårdar har upprört oss alla djupt. Vi kan trots den senaste tidens händelser ändå känna stolthet över att vi i har ett gott djurskydd. Internationellt sett är det ett mycket gott djurskydd. I vårt regelverk ställer vi betydligt högre krav än andra länder för att uppnå gott djurskydd och god djurhälsa. Vad gäller grisar tillåter vi inte svanskupering och inte fixering av suggor annat än undantagsvis. Vi ställer högre krav på boxutrymme och strö, och det ska finnas särskilda sjukboxar. Vi ställer givetvis krav på daglig tillsyn. Det är helt oacceptabelt att det trots dessa krav har förekommit vanvård. Det tar vi definitivt avstånd från. Här gäller det krafttag från myndighetshåll, men också tydlighet, stöd och hjälp från det civila samhället. Här spelar branschen, , departement, LRF och länsstyrelserna en stor och viktig roll tillsammans med väl utbildade djurskyddsinspektörer. Men det allra största ansvaret vilar till syvende och sist på djurägaren själv. Djurägaren är ansvarig för att djurskyddslagen följs. Konsumentmakten får inte heller underskattas i detta sammanhang. Vi har hört om tredjepartscertifiering av gris och djurskyddsdeklaration som ska utföras av veterinärer. Det är två konkreta och mycket värdefulla resultat av förra måndagens möte mellan jordbruksministern, branschen, LRF och berörda myndigheter. Den veterinära djurskyddskontrollen kopplad till de regelbundna hälsobesöken och kontrollerna som veterinärerna gör hos landets 1 600 grisproducenter kommer att omfatta samtliga veterinärkategorier och genomföras så snart som det är möjligt . Frivilligt kan det genomföras från och med . Alliansregeringen har arbetat med en förstärkning av djurskyddet genom bland annat ett införande av djurskyddsregister och ett djurförbudsregister. Dessutom har tagit fram tillsynsvägledningar och IT-baserade handläggningssystem. Under vårt ordförandeskap har alliansregeringen med jordbruksministern i täten anordnat en mycket uppskattad konferens i , Welfare , för att man där gemensamt ska kunna få kunskap och kunna mäta djurskyddet på ett mer vetenskapligt sätt. Också inom området djurförsök har vi under ordförandeskap tagit positionerna framåt i ett aktivt arbete med nya regler. Frågan om dunplockning är ett konkret exempel på ett snabbt agerande från svenskt håll som också fick resultat inom EU. utredning kommer att bli ett värdefullt dokument för fortsatt vidareutveckling av djurskyddsinsatser. Djurskyddslagstiftningen har nämligen inte utvärderats i sin helhet sedan den trädde i kraft. Därför är det värdefullt att alliansregeringen tar tag i detta. I uppgifterna till ingår att hon ska se över och modernisera djurskyddslagstiftningen i dess helhet och beakta nya vetenskapliga rön. Den senaste tidens uppmärksammade vanvårdsfall är oacceptabla, precis som tidigare talare har framfört. Det har drabbat samtliga djurproducenter, och det har skapat en frustration och upprördhet att kolleger brutit mot djurskyddslagen. Men det har också gett en stark olustkänsla och oro kring nattliga intrång. Flera djurägare har trots att de uppfyllt kraven i djurskyddslagstiftningen utsatts för både hot och trakasserier. Exempelvis den ekologiska grisbonden i har grisstallar med djupströbädd och fri tillgång till utevistelse för grisarna. Enskilda bås finns för utfodring av mat, något som Djurrättsalliansen valde att fokusera på sina fotografier. Det gav intrycket att dessa ekogrisar stod fixerade i sina burar, vilket var helt missvisande. Jag håller med veterinär när han kritiserar Djurrättsalliansens sätt att vänta med att anmäla vanvård. Vi har alla ett ansvar att anmäla när vi uppmärksammar att någon vanvård sker. Såväl vanvård av djur som olaga intrång kommer att bli föremål för rättslig prövning. Jag ber att få återkomma i mitt nästa inlägg till syn på djurskyddsfrågor. 6 (): Dagens debattämne är mycket angeläget. har varit och är ett föregångsland när det gäller djurskydd och djurlagstiftning. Men det som har aktualiserats är att det inte räcker med bra och offensiva lagar. De ska efterlevas, och om de inte efterlevs ska straffen vara kännbara. De bilder som vi har sett från grisgårdar visar förhållanden som, om bilderna är korrekta, skulle jag vilja säga, är fullkomligt oacceptabla. Jag såg filmerna på Djurrättsalliansens hemsida igen och blev lika upprörd och ledsen över vad jag såg. Men jag ställde mig också frågan: Hur kan man låta detta ske utan att göra någonting åt det? När detta är sagt vill jag först av allt slå fast att det är djurägaren som har, och ska ha, det fulla ansvaret för hur djuren har det. Den som bedriver djurhållning tar på sig ett ansvar som varar timmar . Det kan inte nog understrykas. Det gäller katt- och hundägaren likaväl som den som har hundratals djur för mjölk- eller köttproduktion. Tyvärr finns det och har funnits djurägare som inte har tagit detta ansvar. Därför måste vi ha tydliga regler för vilka krav, och då skulle jag vilja säga minimikrav, som ska gälla för ett gott djurskydd och en god djurhållning. Det måste finnas resurser för att man ska se till att lagen efterlevs. har varit inne på att den förändring som vi debatterade här skulle vara roten till allt ont. Jag tror för min del snarare att det är lösningen på problemet att vi flyttade djurskyddet från kommunerna till länsstyrelserna. Det säger jag trots att jag kommer från en kommun där jag har upplevt att det har fungerat alldeles utmärkt. Men så har fallet inte varit överallt. Jag kan inte stå och försvara att vi inte ska ta samma hänsyn och ha samma förvaltarskap i fråga om alla djur i detta land. Där har regeringen med jordbruksministern i spetsen tagit ett ansvar och fört över tillsynen till länsstyrelserna. Denna koncentration av resurser möjliggör också en bättre kompetens och en specialistkompetens hos inspektörerna. Jag ska återigen ta mitt hemlän som exempel. Med tanke på att vi har ganska få grisproducenter i som föder upp grisar har vi sett ett behov av att få kontrollanter som har den specifika kunskapen om grisens villkor och behov. Det kan bli mycket bättre nu när kan ha dessa specialresurser. har också kritiserat finansieringen. Jordbruksministern har med alliansens gillande tagit ett initiativ till att förändra resursfördelningen så att vi också fördelar efter antalet djur i ett län. Men vi ska inte glömma att denna tillsyn gäller hund, katt, gris, ko, häst och så vidare. Därför finns det också behov i de län som inte har de stora djurbesättningarna. När det gäller ekonomiska resurser hoppas jag att och är räknekunniga. Då kan man, med ett snitt på vad som har gjorts i fråga om tillsyn i detta land tidigare, konstatera att länsstyrelserna har fått de ekonomiska resurser som behövs. Om länsstyrelserna sedan inte förvaltar dem på ett riktigt sätt får regeringen, med flera ta den diskussionen med länsstyrelserna inför det kommandet året. Flera åtgärder har vidtagits för att stärka kontrollen och egenkontrollen. Det initiativ som togs har applåderats av bland andra ordföranden för Djurskyddet , vilket tycks ha gått förbi. Den kontroll som besättningsveterinären nu ska göra är också det som kan ligga till grund för att länsstyrelserna kan bedriva en bättre kontroll och tillsyn. Man kan göra tätare kontroller i de besättningar där denna egenkontroll inte fungerar. Dessutom har näringen tagit initiativ till att få certifierad kontroll av externa kontrollanter, vilket är oerhört positivt. Jag har förmånen att sitta i insynsråd, och vi fick en genomgång av dessa frågor. Den som lyssnar på denna debatt kan tro att vi nu diskuterar alla grisgårdar. Så är inte fallet. De uppgifter som har tyder inte på att de brister som visats i medierna är ett generellt problem. Inte desto mindre har man sett behov av att hitta vägar för att få upp kvaliteten på tillsynen, få en bättre egenkontroll och en extern certifiering. Detta är nu på gång. Det initiativ som jordbruksministern har tagit utifrån det som uppdagades ger vid handen att vi har en regering som tar ansvar och en näring som förstått att man måste ta ett större ansvar. Tillsammans kan vi åstadkomma det viktiga, nämligen ett gott djurskydd i . 7 (): Det var med avsmak, vrede och också en känsla av vanmakt som man såg Djurrättsalliansens bilder. Jag är helt övertygad om att jordbruksministern kände precis samma sak. Det finns inget tvivel om det. Jag kommer ihåg att jordbruksministern vid sitt tillträde sade att en av de viktigaste åtgärderna var att stärka svenskt jordbruks konkurrenskraft. De här bilderna har inte precis stärkt svenska bönders konkurrenskraft, det är ett som är säkert. Frågan är hur det har blivit så här och vem som bär ansvaret. Jag menar att det är ett systemfel och att det ytterst är jordbruksministern som bär ansvaret. En av de första åtgärderna som regeringen gjorde var att montera ned den förhatliga som var unik i sitt slag i hela världen. Därefter ville regeringen organisera om tillsynen från kommunerna till länsstyrelserna. Jag vet att vi i var försiktigt positiva till åtgärden. Vi visste att tillsynen som sköttes av kommunerna var väldigt olika ute i kommunerna. Vi ville också se en mycket mer likvärdig hantering och tillsyn över hela landet. Men det är inte på det sättet som det har blivit, utan det har blivit lika dåligt överallt. Det var inte vår mening. Vi menade att man skulle skicka med pengar. Varför i all sin dar ta bort de avgifter som man tidigare hade fått betala för tillsynen? Det var ändå av pengarna till tillsynen som man fick in tidigare. är inspektionerna helt och hållet skattefinansierade. Med de gamla inspektionerna som gjordes av kommunerna blev det en inspektion . Med nuvarande resurser skulle det bli vart sjätte eller . Det är alltså mycket illa. Förenkling, förenkling och förenkling har varit ledorden. Det behövs bättre konkurrenskraft för näringen, bort med avgifter, och bort med . Hur det går för djuren har vi sett. Hur går det för näringen? Den har inte precis stärkt sin konkurrenskraft, vilket var meningen när man tog bort avgiften. Förenkling var mantrat. Alla är förlorare: grisar, grisbönder och alla vi konsumenter som letade i hyllorna efter svenskt griskött. Vi trodde att vi gjorde någonting bra som köpte svensk gris och inte de stackars danska grisarna som hade det så hemskt. Svenska grisar kan ha det lika hemskt. Antalet inspektörer har minskat . Det är nu bara tal om brandkårsutryckningar. Jag och tycker att vi ska ha tillbaka avgifterna. De stod för av kostnaden för djurinspektionerna. Jordbruksministern säger att man ska omfördela resurserna. Det handlar om att omfördela resurser som inte räcker. Man säger att det är djurägarna som har ansvaret. Självklart är det djurägaren som har det fundamentala ansvaret för att sköta sina djur. Det är sedan som har ansvaret och som borde göra sitt arbete bättre. Det har vi hört i andra inlägg från talare som hör till den borgerliga regeringsalliansen. Men hur går det med veterinärdeklarationer och djurdeklarationer när det är näringen som ska kontrollera sig själv? En näring kan också bli närig inte bara när det gäller grisbönder. Vi vet att det kan bli på det sättet överallt. Det är därför som vi ska ha oberoende kontroller och inspektioner som måste kontrollera näringens egenkontroll. Det är jättebra att man bygger ut den. Men det kan inte vara nya blanketter som är räddningen för det svenska djurskyddets utformning. Man måste kunna ha så många inspektioner så att man vet när näringens egenkontroll inte längre fungerar. Eller ska man lita blint på att näringen sköter det? Vi har ju sett att det inte fungerar. Ett gott djurskydd kostar. Vi brukar säga att vi har världens bästa djurskydd. I så fall är världens bästa djurskydd inte gott nog. Jag undrar: Vilket ansvar ska jordbruksministern ta för djurskyddet? I det här fallet talar vi explicit om grisarnas situation. Är det frivillighet, fler egenkontroller och en omfördelning av redan otillräckliga resurser det handlar om? Är det länsstyrelsernas fel? Är det fel? Det är alltid någon annans fel att den borgerliga regeringen inte klarar av att förändra saker. Det är inget fel att förändra och lägga det på länsstyrelserna. Men ett gott djurskydd kostar också. Jag vill veta hur jordbruksministern tänker sig detta annat än som egenkontroll och nya blanketter. 8 (): ska vara landet med världens bästa djurskydd.