prot · GX0938 · 2009-11-26 00:00:00 — och alliansens uppfattning är att avtalen måste säkerställa att fiske bara sker på uthålliga bestånd och att EU:s fiske enbart sker på den del av bestånden som länderna själva inte kan nyttja. Inga svenska fartyg nyttjar dessa avtal, men de fartyg från EU som fiskar med stöd av avtalen måste betala vad det faktiskt kostar. subventioneras deras fiske . Detta är icke rimligt. Det svenska ordförandeskapet ger oss en stor möjlighet att driva på inom EU-arbetet. Utmaningen ligger i att få våra EU-kolleger att dela vår uppfattning så att förändringar verkligen kan ske. Vi verkar i ett EU där åsikter och möts och diskuteras, vilket även sker i den här kammaren. måste vi samlas, och då menar jag verkligen samlas, runt lösningar som gemensamt tar oss vidare för att möta den utmaning som står framför oss inom EU. Den här grönboken i betänkandet är ett redskap i detta arbete. 80 () replik: Jag kan hålla med om att vi är överens till om det som står i grönboken. Men allt står inte i grönboken om EU:s framtida fiskepolitik. Det står exempelvis ingenting om försäljningsbara kvoter. Vi är inte överens om att införa det i allt fiske och i torskfiske som sades här. Det är en viktig del i EU:s framtida fiskepolitik om vi ska ha någon fisk kvar inom rättigheter till fisket. En annan fråga som du, , tog upp är den om att EU:s fiske gentemot tredjeland bara ska ske på uthålligt hållbara bestånd. Det kan vi också vara överens om. Men, , när vi konstaterar att EU:s fiskepolitik inte har klarat av fisket i EU:s bestånd, inom EU:s vatten, hur tror du då att vi ska kunna fatta beslut och tro att man ska kunna hålla sig till hållbara bestånd utanför , utanför exempelvis? Det verkar vara lite övermaga, i alla fall , att tilltro oss det. När det gäller minimimåttet hade vi inför ordförandeskapet ett mycket stort engagemang. Vi har ju träffats . Jag tänker på filmerna om utfiskningen och så vidare. Vi pratade då om minimimått. Vi pratade också om stopp för dumpning, om stopp för dumpning när det gällde att höja kvaliteten på fisken, få större fisk och så vidare. Eftersom det är relativt lätt att införa ett dumpningsförbud för där det i sådan utsträckning är enartsfiske sade vi att ska dumpning vara förbjuden och att minimimåttet senast då ska vara . Men det ville majoriteten inte gå med på. 81 () replik: Att vi är överens har i replikskiftet här intygat, och att det finns en bred enighet gör att det finns en styrka bakom beslutet om betänkandet. Jag tror att det för att vi ska komma någon vart i klimatfrågan, i fiskefrågan när det gäller uthålligt fiske och i många andra frågor är bra ju bredare enighet som kan uppnås i denna kammare, inom näringen och i andra frågor, inte minst i EU. Inte bara från fiskenäringen och frågan om fisket vet vi att det finns andra branscher där EU är med och detaljstyr, inte minst i jordbruket som i ett tidigare inlägg här nämnt om. Vi skulle önska att kommissionen var lika tydlig där som man är i denna grönbok. Avtalen med tredjeland, en fråga som ofta är uppe till behandling i , är mycket viktiga. Men inget händer förrän den dagen de 27 länderna i EU enas och går vidare. Det är det som händer här. Jag tror att något stort är på gång. Det måste vi tro; tror vi inte på det kan vi egentligen skicka tillbaka grönboken och säga att vi struntar i den och att vi inte ställer upp. Det tror jag skulle få betydligt värre konsekvenser. Jag återkommer gärna till frågan om förvaltningen av . Som ett svar till kan jag säga att vi ser att vi genom ett hushållande även när det gäller havet kan komma framåt och få arter att hämta sig. Detta är ett faktum och då inte bara i . Det gäller också att vi får in det i EU:s gemensamma politik. Då är det viktigt att är enigt. Därför är jag jag återkommer till detta tacksam för att vi är eniga om grönboken. Det gör att vi har möjligheter att i samtalen med EU i övrigt, med de andra länderna, komma vidare i frågan. Det är jag alltså väldigt glad över. 82 () replik: Vi socialdemokrater har väckt en motion där vi skriver att vi vill att regeringen tillsätter en parlamentarisk grupp där vi utformar kraven när det gäller EU:s kommande fiskepolitik. Det kravet avslogs. Man har en uppfattning i regeringen, och vi i har en ganska stor samsyn när det gäller vad vi tycker och tänker i de här frågorna. talar om kommissionen. Ja, kommissionen har ofta varit ganska tydlig och har kommit med rätt bra förslag i fiskepolitiken. Det är ministrarna som på grund av olika påtryckningar har backat, backat och backat och inte fört en bra fiskepolitik. Hade vi följt kommissionens råd skulle det ha varit betydligt bättre än det är. Vi måste driva frågorna framåt. Vi pratar om som är ganska speciell. Där fiskar man just torsk när man fiskar torsk. När man fiskar sill fiskar man just sill. Det är ganska unikt i dessa fiskevatten. Därför är det också ganska lätt att både reglera och selektera. Man kunde ha sagt som de sade i . Där sade man att från och med det och det datumet är det förbjudet att dumpa fisk, att kasta fisk överbord. Hade vi sagt att det är förbjudet att kasta fisk överbord och att fisken ska i land och också sagt att minimimåttet för torsk ska vara hade näringen detta säger forskare och andra med kvalificerad kunskap om redskap exempelvis löst frågan om utkast och selektivitet. Då hade man sagt att är frågan löst. Men majoriteten i utskottet säger: Nej, vi vill inte vara med på detta. Först ska vi utveckla redskapen. Sedan inför vi ett förbud. Men den vägen håller inte! 83 () replik: Med all respekt för anförda argument måste jag ändå säga att det enligt min åsikt just nu inte gäller den debatten. har rätt att i ett replikskifte lyfta fram vad han vill. Men jag tycker att fokus måste vara på vad som uträttas när det gäller grönboken. Gladeligen skulle jag kunna understödja det faktum att de i är mycket kunniga och mycket duktiga på många områden. Men är inte medlem av EU och finns inte med i det här arbetet. Jag önskar att det vore så. Ja, för all del, de finns med i arbetet med fisket och internationellt men inte när det gäller grönboken på det sätt som jag skulle önska nåväl. Kommissionen skriver och rådet bestämmer, säger . Jag är glad över att finns med på rådsmötena, att han sitter med och samtalar med andra länder. Det gjorde inte den tidigare regeringens jordbruksminister med ansvar för fiskefrågor. Det är stor skillnad i det avseendet. Vid samtal och förhandling vet vi vad vi än gör i förhandlingen att vi inte kommer att få exakt så som vi själva vill. Då är det ju inte en förhandling, utan då har man ett eget rådslag med sig själv. I en förhandling med andra om olika frågor kommer man inte att helt och hållet få som man vill; det vet vi. Men går man in i en förhandling har man möjlighet att vinna något. Kan vi vinna något framöver vinner fisket mycket på det. Fiskbestånden kan återhämta sig. Det måste vara alldeles centralt när vi resonerar om de här frågorna. är för all del en liten fiskenation. Men både mindre och något större yrkesverksamma ska kunna ha en lönsamhet, och vi som konsumenter ska kunna välja svensk fisk och veta att vi gör ett bra matval. Återigen tackar jag för replikskiftet. När det gäller den här grönboken är vi i väldigt överens. Det är bra även för ministern i hans samtal och förhandlingar med övriga länder. 84 (): Vi i ställer oss helt bakom miljö- och jordbruksutskottets utlåtande med anledning av kommissionens grönbok om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken. Det är intressant att höra Socialdemokraternas talesman i fiskerifrågor gå till ganska onyanserade angrepp mot både den och alliansens ståndpunkt. Trots det utgår jag från att vi är väldigt eniga om att EU:s fiskeripolitik i det närmaste helt har misslyckats. Det är bara att konstatera att, som någon tidigare nämnde, av fiskbestånden är överfiskade och att är under biologiskt säkra gränser. Detta är bevis nog. Jag tror att det från svensk sida är en väldig styrka att vi när vi kommer till EU är politiskt eniga i . Det ger en stor trovärdighet när vi driver de här frågorna inom EU. Det har varit en diskussion om ekologisk, social och ekonomisk hållbarhet som jag tror att sade var svårt att förena. Men egentligen är det bara att konstatera att ekologisk hållbarhet är en förutsättning för att vi ska få social och ekonomisk hållbarhet. Begreppen hör ihop och är klart förenliga. Men man måste börja med den ekologiska hållbarheten. Vi är väl också helt eniga om att det behövs en genomgripande reformering av den gemensamma fiskeripolitiken. analys är det inte svårt att ställa sig bakom när man tar fram de strukturella problem som finns och när man nämner om överkapacitet i fiskeflottan och om otydliga politiska mål. Det kan vi nog alla skriva under på. Vidare gäller det detta med system och kortsiktiga beslut. Det fattas nu många beslut på ministernivå. På den politiskt högsta nivån ska de långsiktiga besluten fattas. Men på vägen dit kan beslut fattas på andra nivåer. Det är lite märkligt att på ministernivå sitta och diskutera maskor i trålar. Det är en nivå som vi måste lämna. Man kan vidare konstatera att näringen inte får möjlighet att ta ansvar själv. Om näringen får chans att ta ansvar tror jag att man kommer att göra det i mycket högre grad än man gör . Man har inte ens möjlighet att göra det. En ytterligare punkt är att man har dålig efterlevnad och dålig politisk vilja. När vi i ser förteckningarna över strukturella problem kan vi konstatera att det är de slutsatser vi själva har kommit fram till när vi har gjort våra dokument om fiskeripolitiken. Jag tror att det gäller de flesta partier. I alla fall kan vi från vår sida säga att det är så. Man kan se i rapporterna att det nästan exakt stämmer med detta. Man behöver inte vara så himmelens fantasifull för att komma fram till de slutsatserna. Regeringen har gett i uppdrag till och att analysera den gemensamma fiskeripolitiken. De har kommit fram till exakt samma sak. Med eller utan parlamentarisk grupp har man alltså kommit fram till detta. Även om reformeringen av den gemensamma fiskeripolitiken är oerhört viktig och måste vara genomförd så att den kan börja gälla är det naturligtvis väldigt viktigt att man kan fatta beslut . Från svensk sida har vi ingen anledning att vara annat än besvikna på förra veckans beslut, när man inte kunde komma överens om regelverket för att förhindra utkast. Då handlar det om ristar, maskstorlekar, minimimått och jag vet inte vad, men det är bara att konstatera det som var inne på förut: Vi är med i ett sammanhang. driver frågan kraftfullt, men vi har inte nått ända fram. Det beror inte på att det skulle finnas olika synpunkter i . Det är inte det som är problemet. har en hög ambitionsnivå. Det visar i alla sammanhang där han deltar i dessa diskussioner. blev det i stället ett kompromissförslag. Man förlängde det som fanns tidigare. Det finns en ljuspunkt: att det ändå blev ett high grading-förbud. Det blev som en liten knorr, så att det kändes lite bättre. Man diskuterar det här på EU-nivå. Naturligtvis ska detta införas så snabbt som möjligt, kanske regionalt man måste börja någonstans regionalt. Att diskutera datum och tidpunkter är egentligen ganska ointressant i detta sammanhang. Men det är klart att ingen här vill annat än att detta ska genomföras så snabbt som möjligt. Det är det som driver, med i spetsen. Allt är inte mörker, som sagt. Man har tidigare här nämnt det avtal som slöts , FAO:s globala överenskommelse mot illegalt fiske. Bland de elva första som var med och skrev på var ihop med tio andra länder. Kan man få till ett globalt avtal mot illegalt fiske har man kommit väldigt långt. Det känns som att det finns en öppning här, en högst framkomlig väg. Det känns inte som att det är en omöjlig väg. Det är mycket glädjande. Vi har diskuterat partnerskapsavtalen med kuststater i . Man kan väl konstatera att partnerskapsavtalen är bättre än de avtal som fanns tidigare. Men det är mycket tveksamt att över huvud taget ha den typen av avtal. delar helt den uppfattning som har i sin rapport som handlar just om fiskeriavtalen. skriver så här: anser att EU-fiske ska ske endast i länder med fungerande fiskeriförvaltning och samhällsstyrning. måste vara underställt ett långvarigt och meningsfullt utvecklingssamarbete. Kostnaden ska i stor utsträckning bäras av den som utnyttjar fiskeresursen, och fångsten ska landas i avtalslandet. Det är klart att vi fullt ut delar den uppfattningen. I den rapporten kan man även läsa att den svenska fiskeriministern, , också delar den uppfattningen. Det är en väl förankrad uppfattning i den . Delaktighet och engagemang från fiskerinäringen själv, att man själv tar ansvar för fisket, är naturligtvis grundläggande. Vi kan konstatera att det i finns bevis för att enskilda fiskare gör detta. har målat upp en del. Jag kan bara konstatera att största miljöpris, Änglamarkspriset, har gått till de räkfiskande bröderna i , och , som verkligen har fått uppskattning för vad de gör. De har ett uthålligt fiske. De har de enda Kravfiskade räkorna i detta land. Det finns också ett pris som heter Kungsfenan. Det är fiskerinäringen, , och i som delar ut priset. Priset har 2009 gått till kommissionären . Man uppskattar hans arbete, och det tycker jag att alla ska göra. försöker faktiskt ta sig framåt i de här frågorna för att få ett långsiktigt hållbart fiske. Priset delar han med fiskeriminister . Fiskeriministern i har visat att man utan partnerskapsavtal kan skapa ett långsiktigt hållbart fiske och att man kan fatta beslut som är obekväma på kort sikt för att nå det målet. Det är ett lysande exempel på att det finns andra vägar att gå. Sammanfattningsvis kan man väl för att återknyta till grönboken säga att det är en väldigt bra grund att stå på i den fortsatta diskussionen. Kommissionen kommer helt rätt in i analysen. Att i diskussionen går till angrepp mot den , som arbetar hårt och målmedvetet i dessa frågor, blir lite underligt. Man kan fråga sig vad som konkret uppnåddes tidigare. , när vi har haft en alliansregering i , har medverkat till bland annat förvaltningsavtalen och återhämtningsplanerna och ingått ett avtal med , för att ta några exempel. Jag kan inte minnas att det skulle ha fattats några sådana konkreta beslut tidigare. Det är helt otvetydigt att den jobbar väldigt målmedvetet och har ansvar för att fortsätta att vara ledande i dessa frågor. Ska vi vara ledande ska vi jobba med den enighet som finns i kring de här frågorna. Det blir lite småttigt att diskutera saker som datum och vem som vill dumpa minst och så. Det är inte det som det handlar om. Det handlar om att få med sig i de här frågorna. (Applåder) I detta anförande instämde (). 85 (): Vi satt här nere och viskade lite och konstaterade att det nog är bra om någon yrkar bifall rakt av till förslaget i utskottets betänkande också, inte bara sjunger dess lov. Jag yrkar alltså bifall till förslaget i utskottets betänkande. Men vi bör sjunga dess lov allihop i den här kammaren, tycker jag. Det har varit lite sorgligt att lyssna när debatten halkat in på det som berörde , ganska små detaljer i sammanhanget som inte har betydelse för att vi ska komma någonstans internationellt och globalt. Historia är ett ämne som intresserar mig. I detta sammanhang kan man väl säga att det sätt på vilket har agerat tidigare inte har lett till det resultat som hade varit önskvärt. Jag skulle vilja påstå att det som ligger på bordet från kommissionens sida och som vi har yttrat oss över är en självrannsakan utan like. Men har i sina anföranden konstaterat att den här regeringen inte gör någonting. Jag förstår inte hur detta hänger ihop. Det denna regering nu gör är att se till att övriga också förstår det här. Sedan är det väl som i många andra frågor: Vi befinner oss i ett med 27 stater. Om jag har förstått det rätt har vi 26 stycken som har kust i någon form. Alla har vi intressen i de här frågorna. Då betyder det att vi har kommit väldigt långt när vi nu äntligen kan säga att vi ska följa de vetenskapliga råd som finns och utifrån dem anta en långsiktig strategi där vi går på det ekologiskt, socialt och ekonomiskt hållbara. Det som finns i betänkandet och därmed i grunden i grönboken är en tydlighet i målskrivningar, en tydlig målhierarki och en tydlig bild av långsiktighet. Det är oerhört väsentligt, fru talman, att det här ses som den naturresurs som inte är oändlig. tror jag att en del av oss har trott att havet är en oändlig resurs. Det är det inte. Det är en resurs precis som det som finns på land som måste brukas och vårdas utan att förbrukas. Vi måste se det här ur ett helhetsperspektiv. Vi måste se havet inte bara som fiskens livsrum utan också som en faktor för mycket annat och där fiskeripolitiken kommer att vara en viktig del men inte allt. Det betonas också i grönboken. Det internationella har berörts tidigare. Jag tror att det är oerhört viktigt att vi nu har fått upp ögonen för det illegala fisket. Nästa led är att vi tillsammans kan driva på och se till att det legala fisket hanteras på ett sådant sätt att vi inte undergräver andra faktorer som är viktiga för de länder, inte minst i , som har fiske som en näringsgren. Vi måste se det här i samband med biståndspolitik, både den internationella gemensamma på EU-nivå och vår egen. Det kommer att fortsätta att diskuteras, men grönboken har en tydlig utgångspunkt för att det här måste ses i ett helhetsperspektiv. Det är oerhört väsentligt. Vi kan sedan säga likt vår fiskeminister i går, jag tror att han har alldeles rätt att goda relationer med grannar och andra är förutsättningen för att komma någonstans. Att ha social kompetens nog för att föra samtal även med den som har en diametralt motsatt åsikt för att om möjligt omvända den andre till rätt inställning är en framgångsrik väg. Det handlar om bland annat bränslesubventioner. Vi har hört diskussionen med vår egen företrädare i utskottet som har både det politiska perspektivet och företagarperspektivet, nämligen att det är oerhört väsentligt att vi gör det på gemenskapsnivå. Där har och vi här gemensamt en viktig uppgift att driva på frågan. Vi kan konstatera att det finns andra länder i unionen som inte ser på frågan på samma sätt som vi. Jag ska inte förlänga debatten. Det är mycket glädjande att vi har en gemensam syn på detta. Jag skulle också vilja passa på att rekommendera dem som lyssnar och eventuellt ser på detta att läsa de utredningsrapporter som utskottet har gjort om fiskefrågorna med ett gediget bistånd av goda medarbetare i riksdagsförvaltningen. De rekommenderas varmt för läsning. 86 (): debatterar vi en så kallad grönbok om den kommande reformen av EU:s fiskeripolitik som har presenterat. Utskottet står, som vi har hört, gemensamt bakom utlåtandet om denna grönbok, även om det också finns ett särskilt yttrande. Man kan mot den bakgrunden kanske undra varför vi har debatten i kammaren . Vi har ju i princip varit eniga om utlåtandet. Är en grönbok från kommissionen så mycket att bry sig om, kan man fråga sig. Vad är egentligen en grönbok, kan lyssnare av denna debatt fråga sig. Jag börjar, fru talman, med att svara på dessa retoriska frågor. Grönböcker är fortfarande ganska nytt i kammaren, men en grönbok är ett diskussionsdokument som sammanställer inför ny kommande lagstiftning. Meningen är att olika parter ska konsulteras innan det konkreta lagstiftningsarbetet kommer i gång. Baserat på den information som kommer in vid behandling av grönboken, till exempel från riksdag, lägger kommissionen sedan fram en mer utarbetad handlingsplan och konkreta lagförslag. Det ger oss alltså här i möjlighet att komma med synpunkter och förslag ganska tidigt i EU:s lagstiftningsprocess. Det är nog, som alla förstår, viktigt att utnyttja denna möjlighet, om man nu vill påverka den kommande lagstiftningen. Det vill vi, fru talman. Dagens debatt ger också en möjlighet att understryka vikten av en bra fiskeripolitik i den allmänna debatten till de direkt berörda parterna och till våra uppdragsgivare det svenska folket. Det handlar om viktiga frågor. I första hand handlar det om det haveri för ett hållbart fiske som EU:s fiskeripolitik och fram till nu har inneburit med överfiske av ett flertal fiskbestånd som tydligaste exempel. Vi vet till exempel att ålen är rent av utrotningshotad i EU:s vatten. Vi undrar väl alla om vår kanske finaste matfisk torsken kan återhämta sig till livskraftiga bestånd i , , och . När vi diskuterar dessa frågor kan jag när jag tänker tillbaka på frågorna nästan exakt datumsätta när jag själv blev övertygad om att det var något ruttet med EU:s, och därmed tyvärr även , fiskeripolitik. Det var när SVT sände dokumentären med rubriken torsken av . Det var en mycket välgjord film av den förre Mellanösternkorrespondenten. , själv uppvuxen i , hade i sin barn- och ungdom fiskat torsk som familjen kunde avnjuta på verandan. Han avslöjade i sin dokumentär den cyniska dammsugning av torskbestånden som pågick och hur myndigheter och politiker, även från detta utskott, var uppbundna av näringen på ett motbjudande sätt. Forskarnas varningar viftades undan, och ledande branschföreträdare hänvisade till , att människan ska bruka det som givit tills det tar slut. I så fall skulle det vara enligt vilja. Så var verkligheten fortfarande 2001. Det var långt före det att den ekosystemansats som utskottet nu lyfter fram var en i den allmänna debatten i dessa frågor. Jag gör denna tillbakablick till , , dels för att ge ett litet perspektiv på dagens debatt, dels för att framför allt hylla och hans medarbetare för hans program som medvetandegjorde inte bara mig utan säkert tiotusentals, kanske hundratusentals, svenskar. Det var verkligen en granskande, faktaunderbyggd och pedagogisk dokumentär utifrån ett personligt engagemang och ansvarstagande som har fått stor betydelse. har dock, tack och lov, en hel del positivt hänt. Medvetandet om den hart när kriminella utfiskningen av fiskbestånden i EU:s vatten har även nått . Det måste man konstatera efter att ha tagit del av . I grönboken framhålls faktiskt att det europeiska fisket präglas av överfiske, överdimensionerade fiskeflottor, stora subventioner, svag ekonomisk återhämtningsförmåga och minskade fångster för yrkesfiskare. Det exemplifieras bland annat av att av gemenskapens bestånd fiskas över maximal hållbar avkastning och att av dessa bestånd ligger under säkra biologiska gränser, vilket innebär att de kanske inte kan fyllas på genom fortplantning. Ett annat exempel från grönboken är att av Nordsjötorsken fiskas upp före fortplantning, vilket naturligtvis påverkar återväxten dramatiskt, för att inte säga katastrofalt. Det europeiska fisket håller helt enkelt på att utforma sin egen ekologiska och ekonomiska bas. Fiskeflottorna är som sagt var överdimensionerade. Även om fiskeflottorna har minskat i storleksordningen ökar fortfarande den totala fiskekapaciteten genom att fiskeeffektiviteten ökar med större båtar och så vidare . Utskottet är enigt i att understryka vikten av att drastiska förändringar krävs av den gemensamma fiskeripolitiken. Fiskeripolitiken måste utgå från och grundas på ekosystemansatsen. Vi måste se till hela det ekosystem som våra hav utgör där fisken är en mycket viktig del men inte den enda i havets ekologiska system. Fiskbestånden lever av och samverkar med andra levande organismer i haven, som plankton och alger. Och ska jag vara lite självkritisk om framtagandet av utskottets utlåtande tycker jag nog vid närmare läsning att det inte tillräckligt klart framgår av utlåtandet. Jag tänker främst på skrivningen mitt på s. 9 i utlåtandet där det står: Fiskeripolitikens mål måste vara tydligt formulerade och inbördes prioriterade. Prioritering nummer ett måste vara ett långsiktigt hållbart fiske som tillförsäkrar konsumenter sunda livsmedel genom att nyttja det akvatiska ekosystemet så optimalt som möjligt. Detta utan att riskera den biologiska mångfalden och systemets motståndskraft mot störningar.