prot · GX0949 · 2009-12-14 00:00:00 — Med nuvarande filmavtal som grund kan det bli ännu färre filmer som får stöd. Pengarna räcker helt enkelt inte. Det är en utveckling som riskerar svensk films framtid. I det här sammanhanget ska man bara inte tala om dokumentärfilmarnas villkor. Det finns de som tvingas leva på månadsinkomster på bara för att de vill göra film. och Drottningen och jag är mästerverk i genren. Svensk dokumentärfilm är världsledande, kan man lugnt påstå. Svensk dokumentärfilm är värd bättre förutsättningar. säger för sin del att det behövs 100 nya friska miljoner till svensk film utöver det som filmavtalet ger. I den summan ryms både spelfilm och dokumentärfilm, bland annat. Jag vill inte här göra någon värdering av detta, men jag konstaterar att filminstitutet borde veta vad man pratar om. Jag tycker att det här borde vara en av utgångspunkterna för en framtida svensk filmpolitik. Det var mot den här bakgrunden en stor besvikelse för oss socialdemokrater när resultat kom. Det blev inget nytt filmavtal. Det blev ingen ny filmpolitik. Från de här utgångspunkterna blev det i stort sett ingenting alls. De enda man kan klandra för detta är regeringen. De visste när filmavtalet går ut. De visste att det var ett ifrågasatt avtal. De visste att något nytt måste komma i stället. Den senfärdighet som regeringen har visat i filmfrågan är anmärkningsvärd. Regeringen borde ha agerat tidigare och mer kraftfullt. Jag vill inte på något sätt kritisera filmutredaren. Han gjorde så gott han kunde med de snäva tidsramar och de förutsättningar han fick. Men det visade sig att det inte fanns förutsättningar att lyckas på den korta tid och med de förutsättningar han hade fått för sitt uppdrag. Vad som händer nu är skrivet i sand. Avtalet, eller det som nästan är avtalet eftersom alla inte är med, prolongerades . Det innebär att man egentligen har på sig. Sedan måste det nya finnas på plats eller i varje fall vara framme. Dessutom ska svensk film leva med förutsättningar som ingen egentligen tror på. Men vi ser inget från regeringen. De verkar i stort sett helt förstenade och lamslagna. Nej, fru talman, det här duger inte. Regeringen måste agera för svensk films framtid. Jag för min del ser gärna ett omarbetat filmavtal som stärker de långsiktiga villkoren för svenska filmare och svensk film. farhågor och krav måste tas på allvar. Ett nytt avtal kommer inte att bli detsamma som det gamla. Nya aktörer måste in. Utländska erfarenheter måste tas in i arbetet. Varför inte titta på de polska erfarenheterna? Det är bråttom nu bråttom för svensk film! Visst remissbehandlas just . Vi vet ännu inte vad som kommer att sägas. Men de remissinstanser jag har pratat med verkar inte särskilt hoppfulla. De verkar nästan ha givit upp. Jag hoppas naturligtvis att så inte är fallet, men regeringen måste nu ge tydliga signaler om filmen och filmens framtid. Återigen säger jag: Detta duger inte! Regeringen måste agera nu för svensk films framtid. kom också med andra viktiga förslag sådant som ligger utanför filmavtalet. Det är sådant som kan verkställas betydligt snabbare. Digitaliseringen av svenska biografer är det ena. Här lämnade utredningen ett i mitt tycke bra förslag. Man pekade på en möjlig trepartslösning där biograferna, staten och lokala eller regionala intressen skulle stå för varsin tredjedel av de för svensk film så viktiga investeringarna. Vi socialdemokrater har i vårt budgetalternativ avsatt 10 miljoner till det här. Det är en bra början på det som nödvändigtvis måste komma. Här kan regeringen lämna ett positivt besked för svensk films framtid, gå med på vårt förslag och satsa 10 miljoner på digitalisering av svenska biografer. Vi vet dessutom att detta öppnar så många andra möjligheter. Vi behöver inte ens nämna de direktsända operorna från Metropolitan; alla vet vad detta innehåller och håller med om att det är bra. Många här kanske till och med har besökt evenemangen. Men tänk också på alla andra möjligheter! De evenemang man kan direktsända från alla delar av landet är många. Det är opera från , teaterföreställningar från , idrottsevenemang från världens alla hörn och konserter med artister som aldrig kommer till de mindre orterna för att inte tala om interaktiva konferenser som sparar både miljö och tid för deltagarna. Allt fler nyttjar nu den möjligheten. 3D-möjligheter som gör att biograferna kan erbjuda någonting utöver det vanliga blir också betydligt bättre tillgodosedda med denna nya teknik. Det är egentligen bara fantasin som sätter gränser för vad som är möjligt. Jag vill också ta chansen att prata om de regionala resurscenter som finns runt om i landet. De är otroligt viktiga för att barn och ungdomar ska kunna komma i kontakt med film. De spelar en viktig roll när det gäller att få fram nya unga filmare, och de är även viktiga för produktionen av svensk kortfilm både spelfilm och dokumentärer. Kort sagt: Regionala resurscenter är viktiga för svensk films framtid. Trots detta finns det inte tillräckligt med pengar för att de ska kunna fullgöra sitt uppdrag. Det är inte bra. Detta måste finnas med i en framtida filmpolitik. Jag började med att tala om svensk film på den internationella scenen och ska även sluta där. Vi socialdemokrater anser att vi ska satsa just , när det går bra för svensk film. Vi föreslår därför i vårt budgetalternativ ett stöd till internationell lansering av svensk film. Vi vill lägga 10 miljoner på detta. Vi tror att när det går bra är det rätt tid att satsa. Vi tror att då kan vi rida på vågen. Vi tror att svensk film skulle kunna nå ännu fler framgångar med denna uppbackning. Vi skulle kanske till och med kunna få en svensk Oscarsvinnare! Jag yrkar bifall till reservationerna 7 och 13. 46 () replik: Det är roligt att få pröva den här sidan också och vara den som begär replik när vi diskuterar filmpolitiken, som har tagit upp. Vi var inne lite kort på detta i ett replikskifte förut. Låt mig deklarera klart och tydligt att filmpolitik är viktigt. Vi i alliansen tycker att filmpolitik är oerhört viktigt, både inom kulturpolitiken och för svensk del, som var inne på. I början tog upp de prioriteringar som gör och sade att det bara räcker till 14 filmer. Jag vet också att det behövs mer resurser inom detta område, men jag har väl uppfattat det så att det är en egen prioritering som har gjort. I stället för att ge små summor till många filmer har valt att prioritera att lägga större resurser på färre filmer. Det är viktigt att det kommer fram i sammanhanget att det är så. Det är lite orättfärdigt att ge sig på regeringen och påstå att den skulle vara passiv. I alla andra sammanhang tycker vi att utredningsinstrumentet är viktigt. Den utredning som redogör för är precis avslutad . Jag tycker att vi ska ha respekt för det utredningsinstitut vi har. Vi har en utredare som kommer med ett förslag. Därefter följer en remissrunda där de som är engagerade i frågan får inkomma med synpunkter. Sedan får regeringen ta tag i de synpunkter som har kommit in genom remisserna och de som utredaren ger. Därur utformas en ny filmpolitik. 47 () replik: Jag vill först tala om finansieringen. Det är så, , att filmerna i totalt sett är underfinansierade. hade att välja mellan två saker: att fortsätta med denna ordning eller att välja att satsa på ett mindre antal filmer. Man valde den senare vägen, som har visat sig vara framgångsrik för svensk film. Vi har filmer som har spelat in stora belopp i utlandet, exempelvis i . Låt den rätte komma in är bara ett sådant exempel. Men det handlar om hur stor andel i en films finansiering som institutet ska vara med i. inte går in med dessa medel kommer det inte att finnas någon annan som gör det heller. Filmer finansieras inte bara med svenska medel, utan också utländska aktörer kommer in. De tittar ganska mycket på hur mycket går in med. Som jag sade i mitt anförande visste regeringen när filmavtalet gick ut, att det var ett ifrågasatt avtal och att någonting nytt måste komma i stället. Varför sätter man då i gång efter ? Glömde man kanske bort eller till och med att filmen är en del av kultursfären? Det kan man fråga sig. Nej, skulle ha satts i gång . Med det hade vi haft tid på oss att diskutera hur svensk film ska se ut. Filmen är inte en del av detta, som det framställs . Det är bara att beklaga att det är på det sättet. Jag vill inte säga att vi är bättre där, utan vi har haft samma problem med filmen. Det vill jag ha sagt med en gång, så behöver du inte säga det. 48 () replik: Vi kan naturligtvis hålla på och diskutera när, var och hur utredningen skulle ha tillsatts. Men frågan var om vi ska ha respekt för det instrumentet när vi tillsätter en utredning och en utredare arbetar fram ett förslag och möjlighet att inkomma med remisser och sedan jobba vidare med det. Jag ville peka på det och på prioriteringar. Visst, det behövs säkert större resurser på filmområdet för att svensk film ska vara stark , också internationellt. Jag är den förste att stryka under det. Det är en ganska stor och omfattande fråga. berörde i sitt anförande den problematik som finns när det gäller avtalsmodellen, som jag i grunden tycker är en bra modell. Men tiderna och tekniken har förändrats. Vi har fått nya visningsfönster och annat. Det är inte alldeles enkelt att få till detta. Då handlar det om att skapa en ny filmpolitik. Det fordras också tid och tänkande omkring de frågorna. Jag vill än en gång peka på att alliansregeringen och allianspartierna tycker att filmpolitiken är oerhört viktig och en viktig del i den svenska kulturpolitiken. Precis som jag sade förut i ett replikskifte har vi den högt upp på vår agenda. talar om den polska modellen, som togs upp bland annat på filmkonventet i . Det är en typ av avgiftsmodell. Vem ska betala den avgiften i ? 49 () replik: Det polska exemplet ville jag bara lyfta in i debatten. Det är ingenting som jag tror att vi kan finansiera svensk film med. I har man gjort så att alla som finns på filmens område har betalat en viss procentsats. Jag tror inte att det är en lösning för svensk films framtid. Den svenska marknaden är för liten. Det sade också den polske man som presenterade detta förslag. är ett land med 40 miljoner invånare, något helt annat än . Man kan säga att vi ska vänta på . Ja, det måste vi naturligtvis göra. Men remissinstanserna säger ungefär att det inte finns så mycket att svara på. Vad ska vi tycka om det här? Det är en prolongering av avtalet. 25 procents moms vill ingen ha. Nej, men då måste någon inse att vi måste agera snabbare. Det går inte att sitta och vänta. Det är tillräckligt för mig i alla fall. Sedan är det en massa saker som inte har med filmavtalet att göra som utredningen föreslår och som också är viktiga att få på plats. Jag tror att vi måste få en ny svensk filmpolitik på helt andra områden. Då kan vi kanske vara överens om att det är den vägen vi måste gå. Hur det här ska se ut och vilka detaljer det ska innehålla kan vi inte säga någonting om . Vi vet inte alla förutsättningar för det. Men vi kan inte sitta och vänta på det. Det är bråttom. Vi måste göra det . Det är min viktiga slutsats. Det talas om visning i olika fönster. Ny film visas på biografer. Kom ihåg det! På tv är det gammal film vi tittar på. 50 AMINEH KAKABAVEH (v): Jag skulle vilja börja med att yrka bifall till reservation 2. Alla barns och ungas rätt till kultur är en grundläggande rättighet. Det är samhällets ansvar att ge alla barn i landet lika goda möjligheter att bygga vidare på den första upptäckar- och skaparglädjen, på lusten att söka kunskap och lära sig nya saker. Att vi dessutom har förbundit oss till detta genom att underteckna gör inte åtagandet mindre viktigt. Detta innebär att alla flickor och pojkar under hela sin uppväxt har tillgång till kulturella verksamheter där de själva är skapande, men också att de får uppleva professionellt utövad kultur. I kontrast till detta står dessvärre kommersialiseringen av barnkulturen, könssegregering och exploatering av barn i medier och i samhället i stort. Vi i vill vända denna utveckling genom att ge barn och ungdomar förutsättningar att konsumera och skapa kultur på sina egna villkor oavsett kön, klass och etniskt tillhörighet. Var och i vilka områden man bor ska inte göra skillnad. En grundförutsättning för att kulturen ska kunna utvecklas är att det ges utrymme för utövande av kultur. Det kan handla om replokaler, skapande verkstad, teaterlokaler och mycket annat. Demokrati, solidaritet och omsorg utvecklas i ömsesidiga relationer mellan människor. Därför är det fundamentalt att slå vakt om möjligheten att träffas, och för att kunna göra det behövs kostnadsfria mötesplatser. Det behövs både för arrangemang och för eget skapande. Det behövs också utrymme för verksamhet som inte är organiserad. har fritidsgårdarna blivit allt färre i . En anledning är de kraftfulla nedskärningar som kommuner har gjort, besparingar som främst drabbar de icke-lagstadgade verksamheterna, till exempel fritidsgårdsverksamhet och den öppna verksamheten. Den nedläggning av fritidsgårdar som har ägt rum får nu förödande följder. Visst finns det positiva undantag, men som helhet saknas det mötesplatser där de unga själva är med och påverkar innehållet. Fysiska mötesplatser som är icke-kommersiella och drogfria och där de unga själva är med och påverkar innehållet är viktiga. Det måste helt enkelt skapas fler mötesplatser där såväl flickor som pojkar ges lika utrymme att utvecklas och växa på lika villkor. Att möta och vägleda de ungdomar som särskilt behöver det borde vara ett samhällsansvar. Ungdomar ska ingå i samhällsgemenskapen för att kunna stärkas och tillåtas driva sina egna frågor. Mot bakgrund av detta anser jag att regeringen bör återkomma i frågan om kommunernas skyldighet att bedriva fritidsverksamhet. Det finns också ett tydligt klassperspektiv i denna fråga. Det finns många barn som är fattiga. Dessa barns föräldrar har inte möjlighet att betala dyra kurser, och de kan inte heller prioritera resor till kulturinstitutioner för att erbjuda kulturupplevelser. I kan en resa för en familj från förorten till staden kosta bara i transportkostnader med tunnelbana eller bussar. På landsbygden handlar det också om långa avstånd och därmed om brist på tillgänglighet. Det finns exempel på att korta avstånd kostar ännu mer att resa än långa, till exempel att åka till . Tänk er då att åka till en annan stad för till exempel en konsert. Självklart är det viktigaste uppdraget att bekämpa fattigdomen, men denna ambition finns tyvärr inte hos högerregeringen. Snarare har andelen fattiga barn och fattiga hem ökat enormt . Vi måste ge utrymme för kulturupplevelser som inte kostar och som man kan ta del av på nära håll. Därför måste vi satsa på sådana platser både i storstäder, i förorter och på mindre orter på landsbygden. saknas i en nationell scen med övergripande ansvar för scenkonst för barn och unga. Visserligen arbetar man på många håll med teater för barn, men ingen institution har ansvaret för utveckling av och forskning om denna form av scenkonst. Många framträdande scenkonstnärer i landet har utbildats inom ramen för Stadsteaters verksamhet, till exempel vid scenen Unga , som också har haft ett nära samarbete med . Vi i menar att det finns ett nationellt ansvar för barn- och ungdomsteater som kunde tillgodoses genom att göra Unga till en sådan nationell scen. Förskolan och skolan har ett stort ansvar för barnens tillgång till professionell kultur och för att de deltar i skapande verksamheter och utvecklas på jämlika och jämställda villkor. De estetiska ämnenas roll i skolan är mycket viktiga för barnens utveckling i fråga om både eget skapande och analys och förståelse av omvärlden. Men tyvärr vill högerregeringen inte förstå detta. Därför vill man ta bort de estetiska ämnena på gymnasieskolan. Om vi ska nå målet att alla barn och unga ska ha rätt till kultur behövs kompetensutveckling och utbildning av lärare, museipedagoger, konstpedagoger, dans- och teaterpedagoger och så vidare. anser att det behövs en stor mängd av nya kulturpedagoger och genuspedagoger inom skolan för att uppfylla kraven på att ge alla barn möjlighet att uppleva och utveckla sina behov och talanger på lika villkor. Barn och unga, särskilt flickor, måste också ha rätt att själva komma till tals. Det gäller deras egen vardag. Vi i menar att för att stärka barns och ungas rätt att utöva och tillägna sig kultur bör kommunerna åläggas att redovisa en årlig barnkulturplan, där det också framgår hur barn och unga kommer till tals i dessa frågor. Läsande är en väg till utveckling. Folkbildning och folkbibliotek hör till grundpelarna i ett demokratiskt samhälle. garanterar alla i samhället avgiftsfri tillgång till ett allsidigt utbud av texter och kunskapskällor. Att barn och unga har tillgång till bra och inspirerande bibliotek ökar lusten att läsa och upptäcka både sitt närmaste rum och världen utanför. Språk och språkkunskap utvecklas genom att tillgången till böcker är fri. I många kommuner har samverkan mellan bibliotek, barnavårdscentral och ibland även bokhandel lett till att barn får en bok som gåva. Andra instanser är till exempel initiativet Läs för mig pappa, som började som en samverkan mellan fackföreningar, studieförbund och bibliotek och som lever vidare i olika former runt om i landet. Skolbiblioteken är en otroligt viktig del av stödjande verksamhet som ska utvecklas. Tyvärr har skolbiblioteken fått känna på blåa och kalla vindar när det ska sparas i kommunerna. Värst är friskolorna, där statistik visar att det är mycket få sådana skolor som har tillgång till fullgoda skolbibliotek. Det tål också att sägas att även i de kommunala skolbiblioteken har kvaliteten sjunkit då det finns färre och färre skolbibliotekarier. Vi anser att alla skolor ska ha tillgång till bra bibliotek och bibliotekarier. Vi i vill säkra tillgång på bibliotek för alla i samhället, med tillgång till avgiftsfria boklån och övrig biblioteksservice. Vi vill därför att bibliotekslagen ska garantera att alla människor avgiftsfritt kan tillägna sig olika medier på lika villkor. Hur ska vi då kunna finansiera kulturen för unga? Jo, av det totala överskottet från AB ska staten få som ett grundbelopp. Återstoden av överskottet fördelas enligt ett särskilt vinstdelningssystem. betalades utan särskilt riksdagsbeslut sammanlagt till idrotten och till ungdomsorganisationer. I årets budgetförslag från vill vi att av Svenska Spels överskott ska användas till ett lyft för barnkulturen. Förslaget är i stora drag i enlighet med det förslag som lagts fram av Kommittén Aktionsgruppen för barnkultur. Tillsammans med jobbsatsningen på 1 000 nya lärartjänster inom kultur- och blir det bidrag till ett lyft för barnkulturen. Av de 300 miljonerna vill vi avsätta för att möjliggöra införandet av en maxtaxa i kultur- och . I lyftet för barnkultur ingår också en satsning på tusen nya bibliotekarietjänster till bibliotek som når barn och unga. bör tillkännage för regeringen som sin mening vad som sägs om Svenska Spels inleverering till staten av för att användas till ett lyft för barnkulturen. Det är bidrag. I detta anförande instämde (). Överläggningen var härmed avslutad (Beslut fattades under 10 §.) 7 § Tid för kultur Föredrogs kulturutskottets betänkande 2009/10:KrU5 Tid för kultur (prop. 2009/10:3). 51 (): Var ligger skillnaden mellan de moderatledda partiernas kulturpolitik och de rödgröna partiernas? I det här betänkandet behandlas regeringens proposition Tid för kultur. Allianspartierna föreslår till att börja med att de kulturpolitiska målen ska förändras och, som man säger, att nya som är anpassade efter dagens samhälle ska införas. De kulturpolitiska mål som allianspartierna tycker är gammalmodiga handlar om att värna yttrandefriheten och skapa reella förutsättningar för alla att använda den. Det handlar om att verka för att alla får möjlighet till delaktighet i kulturlivet och till kulturupplevelser samt till eget skapande. Kulturell mångfald, konstnärlig förnyelse och kvalitet ska främjas och därigenom motverka kommersialismens negativa verkningar. Kulturen ska ges förutsättningar att vara dynamisk och utmanande samt en obunden kraft i samhället. Kulturarvet bevaras och brukas. Internationellt kulturutbyte och möten mellan olika kulturer inom landet främjas. Kan någon i den moderatledda allianspartigruppen förklara för mig på vilket sätt dessa mål är otidsenliga och gammalmodiga? Ni har gjort nya mål som smalnar av exempelvis värnandet av yttranderätten. Ni vill inte skapa reella förutsättningar för alla att använda den. En konsekvens av detta är också förändringarna av stödet till kulturtidskrifterna. Ni har också tagit bort skrivningen om att motverka kommersialismens negativa verkningar. Då undrar jag naturligtvis: Hade ni inte kunnat föreslå detta på en gång utan att tillsätta en utredning som kostat en massa pengar? Det hade gjort större nytta om de pengarna hade gått direkt in i landets kulturverksamheter. De nuvarande kulturpolitiska målen antogs 1996 av en enhällig riksdag. Den utredning som föregick beslutet var parlamentariskt sammansatt. Det är självklart att vi, de rödgröna partierna, anser att de gällande målen fortfarande har bärighet och att de har haft och har stor betydelse för att vårt lands kulturpolitik har varit så framgångsrik. När det gäller det kulturpolitiska målet att motverka kommersialismens negativa verkningar är vi i medvetna om att en stor del av kulturen skapas och konsumeras på kommersiella villkor, men vi tycker att det är mer nödvändigt än någonsin att framhålla att det finns negativa konsekvenser som behöver motverkas av starka samhälleliga insatser. Jag står bakom reservationer, men för att vinna tid yrkar jag bifall enbart till Socialdemokraternas, och gemensamma reservation nr 1, Nya nationella kulturpolitiska mål, och reservation 2 om behovet av en kulturlag. prioriterar jämställdheten i alla politiska frågor, även inom kulturen. Amineh Kakabaveh kommer i sitt anförande senare att redogöra för syn på jämställd kultur. I synen på kulturen står ideologierna emot varandra. I den nyliberala ideologin är kulturen en vara som vi kan ha eller mista, en vara som man vill ska lyda under marknadens villkor. För handlar det om samhällsanalys, befrielse och uppror, allt uttryckt i konstnärliga former som får oss att skratta, gråta och tänka efter. Kulturen är och måste vara en obunden kraft i samhället, en förändrande kraft som bidrar till människors medvetande om sig själva och samhället och som aldrig får underkastas ideologier. Kulturen är en avgörande del av demokratin. Vi anser också att det finns en avgörande skillnad mellan marknadens varor och tjänster och det som kulturen skapar och erbjuder. Kulturen hävdar och värnar varje människas unika värde, rätten att vara olika, skilda gruppers, religioners och länders särpräglade traditioner och visioner. Kultur utgör i sig en motkraft till ett samhälle präglat av vinstmaximering, eftersom dess egentliga värde inte kan mätas kommersiellt. Vi anser att samhället och politikerna bäst tar ansvar för den konstnärliga kvaliteten genom att garantera förutsättningarna för en konst fri från otillbörlig påverkan, såväl från staten som från marknadskrafterna. På debattsidorna har man från högerkonservativt håll anklagat kultursektorn för att ha för mycket att säga till om. De har ondgjort sig över det som de nedvärderande kallar för vänsterkultureliten. Jag tolkar dessa angrepp som ett förakt för den skapande delen av människan och de estetiska uttrycksmedlen. Jag kan bara uttrycka en stor sorg över att man försöker vinna populistiska poäng på att angripa en hårt arbetande grupp kulturarbetare. Föraktet speglas inte bara i denna debatt utan också i makthavares oförmåga och ointresse när det gäller de konstnärliga utövarnas livsvillkor. Det talas ofta om kulturens betydelse, men i praktiken vill de som har makten inte betala vad det kostar att ha ett rikt, fritt och oberoende kulturliv.