prot · GW0997 · 2009-04-03 00:00:00 — I vårt regleringsbrev till Arbetsförmedlingen har vi givit Arbetsförmedlingen i uppdrag att redovisa vilka tjänster som upphandlats när det gäller de kompletterande aktörerna, kostnaderna för dem, vilka kompletterande aktörer som anlitats, hur många individer som omfattats och i vilken omfattning tjänsterna har erbjudits samt också göra en bedömning av resultaten. Sedan vill jag också påminna om att Arbetsförmedlingen för inte så hemskt länge sedan har ändrat sin organisation centralt med en ny upphandlingsorganisation, och anställningsstoppet upphävdes . Syftet är att bli ännu bättre på att genomföra och utvärdera de upphandlingar som faktiskt görs. 39 (): Statsrådet ägnar sig åt learning by doing, det vill säga att göra och lära sig samma sak. Det rimliga vore att göra, utvärdera och att sedan göra om och göra bättre. Det har inte regeringen tid med. som statsrådet säger: Det är klart att vi måste utvärdera, fortsätter jättestora upphandlingar från privata aktörer utan att IFAU har utvärderat klart, utan att har gjort det och utan att Arbetsförmedlingen har fungerande system för utvärdering. Det kommer att vara ett antal tusen människor som går igenom detta utan att vi ens säkerställer rättssäkerheten och Arbetsförmedlingens förmåga till myndighetsutövning. Det är ganska allvarligt. Jag har läst lite grann i IAF:s rapport som utvärderar försöksverksamheten 20072008. Jag ska läsa upp några saker där: De kompletterande aktörerna hade ringa eller ingen kunskap om och erfarenhet av kraven i arbetslöshetsförsäkringen. En annan sak som står är: Rutiner för hur aktörernas skyldighet att rapportera till Arbetsförmedlingen skulle gå till var oklart redan vid starten. Det fanns inget skriftligt nationellt handläggarstöd från Arbetsförmedlingen att tillgå, och de olika arbetsförmedlarna skapade sina egna rutiner. Hur kan vi säkerställa att den arbetssökande blir rätt och lika bemött men ändå som en unik människa över hela landet? Jag skulle kunna göra listan lång över den kritik som finns i rapporten. Det handlar om bristande rutiner, bristande dokumentation och bristande system för dialogen mellan Arbetsförmedlingen och de kompletterande aktörerna. Vad vet vi egentligen om hur de arbetssökande upplever det? Har de förtroende för den aktör de blir placerade hos? De har nämligen inte möjlighet att välja. Vet han eller hon att hans eller hennes ärende blir korrekt behandlat, och vilka möjligheter finns det att påverka? Vilka krav ställer Arbetsförmedlingen på de privata aktörerna att leva upp till det som de vann upphandlingen på? Med dessa brister vore det rimligt, , att lägga in en lägre växel. Det gäller att se det vi ser , nämligen att resultatuppfyllelsen är bättre hos Arbetsförmedlingen än hos de kompletterande aktörerna. Vore det då inte rimligt att ha en lite lägre takt för att se: Vad kan vi lära och göra bättre? kommer, återigen, tiotusentals människor att kanske bli utsatta för ett experiment som inte vare sig de själva eller samhället tjänar på. 40 Arbetsmarknadsminister (): Jag är inte omedveten om att och inte gillar privata alternativ och sociala företag. Jag är av en annan uppfattning. Jag tycker att det är bra att få in fler som jobbar för att fler ska komma in på arbetsmarknaden. En vänta-och-se-politik som Socialdemokraterna föreslår och att lägga in en lägre växel, vad leder det till? Det leder bara till det som Socialdemokraterna ofta brukar kritisera oss för, nämligen att vara senfärdiga. Det är väl ingen bra idé. Låt oss i stället steg för steg jobba med fler med kompletterande kompetenser som på bästa sätt kan jobba för att få ut fler. Sedan måste alla system omvärderas och utvärderas för att höja förmågan och öka måluppfyllelsen. Det är viktigt att komma ihåg att detta är kompletterande aktörer. Det är inte en delprivatisering och heller inte en ersättning utan just ett komplement för att få in den kompetens som man har svårt att rekrytera till sig. 41 (): Om statsrådet var genuint intresserad av att det gick bra för de kompletterande aktörerna skulle han också vara intresserad av att följa upp och säkerställa att det gick bra för dem. Det är vad som är min angelägenhet. Det handlar om att ha en kvalitet inte bara för de arbetssökande. Det gäller också att se till att det blir rätt och riktigt från början. Går det fel är vi inne på en fel väg, och då skördas väldigt många offer för det. Det är inte rätt när vi ser att de utvärderingar som har gjorts visar på att det inte är särskilt bra. Ändå fortsätter regeringen på samma sätt. Det är inte att värna om de kompletterande aktörerna enligt min uppfattning. Vi tycker i stället att vi när vi ser att det inte fungerar bra borde slå halt och se: Kan vi skriva om avtalen? Är ersättningssystemen rätt? Borde det ske en omfördelning från det som är mindre bra till det som är bra? Målet är de arbetssökande. Både de kompletterande aktörerna och Arbetsförmedlingen är till för de arbetssökande. Hade statsrådet ett genuint intresse av att det gick bra för dem skulle han också i högre utsträckning medverka till att se på kvaliteten på insatserna. När någonting inte fungerar är jag rätt säker på att Arbetsförmedlingen under det här året inte kommer att göra av med den summa pengar som regeringen har bestämt skulle gå till kompletterande aktörer, eftersom resultatutfallet är för lågt. Använd de pengarna till insatser som har bättre resultat! Landets tusentals arbetsförmedlare kan berätta om vad det är som är goda resultat. Mycket av det kan man läsa i ST:s rapport som kom . 42 Arbetsmarknadsminister (): Som jag nämnde pågår just nu tre olika utvärderingar. IFAU gör sin, gör en som åtminstone angränsar och på vårt uppdrag gör Arbetsförmedlingen själv en utvärdering. Man har ändrat sin organisation när det gäller en upphandlingsorganisation för att få detta att fungera ännu bättre. I grunden är det återigen väldigt bra att vi har fler som arbetar på att så många som möjligt kommer ut på arbetsmarknaden. Det är svåra grupper. Vi vill bjuda in dem som har kompetens som vi inte kan anställa hos oss att komplettera våra duktiga arbetsförmedlare så att man når det bästa resultatet. I grunden delar jag naturligtvis grundläggande inställning; skattemedel ska användas på bästa sätt. Jag är fullt medveten om att om man gör stora upphandlingar finns det risker. Det är klart. Det är dem vi löpande utvärderar för att se till att medlen används på rätt sätt. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2008/09:329 om OSA för personer med tidigare missbruksproblem 43 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att fler ska få stöd genom skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare. menar att stad inte har anvisats sådana platser på grund av att Arbetsförmedlingen inte har tillräckligt med resurser. De resurser som Arbetsförmedlingen förfogar över ska på ett flexibelt sätt prioriteras och fördelas där behoven finns. Det är Arbetsförmedlingen som svarar för att detta sker. Det är också myndighetens ansvar att främja andelen övergångar till arbete. Det gäller såväl övergångar till arbeten utan stöd som övergångar till andra subventionerade arbeten. Därigenom kan också fler få stöd genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder, exempelvis genom skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare. Skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare och andra subventionerade arbeten i form av lönebidrag, utvecklings- och trygghetsanställning och Samhallanställning är alla viktiga för att bryta utanförskapet, skapa sysselsättning och ge möjlighet till arbete med eller utan stöd. Mot denna bakgrund avser jag att inte vidta några ytterligare åtgärder. 44 (): Tack för svaret, ! Efter mer än sju veckors väntan i stället för vanligtvis kanske två veckors väntan trodde jag faktiskt att det skulle bli ett mer positivt svar och kanske till och med något nytt som ministern skulle förmedla för dessa grupper. Denna interpellation skrev jag till ministern för att den fackliga organisationen bjöd in din partikamrat och mig för att belysa detta problem. Arbetsgivare och individ- och familjeomsorgen var också inbjudna. Alla vara rörande överens om att det finns ett stort behov av att kunna erbjuda en OSA-anställning för tidigare missbrukare. Därför blir jag så besviken på ministern att det är så lätt att säga att det är Arbetsförmedlingen som bestämmer! Det är ju trots allt regeringen som ger Arbetsförmedlingen vissa riktlinjer. I svaret får man en känsla av att regeringen faktiskt inte bryr sig om de här killarna och tjejerna. Det känns som att ministern inte riktigt vet vad det handlar om. Det här är en grupp kvinnor och män som står väldigt långt bort från arbetsmarknaden. Med sin missbrukarbakgrund behöver de lite extra stöd och hjälp att komma tillbaka. I min hemkommun har man arbetat på ett mycket bra sätt för att hjälpa dessa personer. Arbetsförmedlingen, kommunen, IFO och har arbetat fram ett bra och fungerande arbetssätt. Man har handledning med mycket bra kompetens och en upparbetad organisation som kan utveckla dessa personer. Men innan man får chansen ställs det också krav på de här personerna. De måste ha gått igenom sin behandling. De måste klara av att visa att de kan och vill gå vidare i livet och vill ha ett arbete. Då är det oerhört viktigt för dessa grupper att de får gå vidare och får ett arbete. Annars är risken stor att de trillar tillbaka i sitt tidigare missbruk. Lösningen för många är att kunna få en OSA-anställning, där det finns handledning som kan stötta, ställa krav och se till att man får ett meningsfullt och utvecklande arbetsliv men inte minst ett nytt socialt nätverk så att man kan börja försörja sig. En OSA-anställning innebär att man har kollektivavtalsenlig lön; det vet säkert ministern. Den är inte speciellt hög, men den ger möjlighet till en självkänsla. Man kan klara sig och kanske få förmågan att betala en hel del skulder . Dessa kvinnor och män gör ett bra arbete i min hemkommun, bland annat i skogen, som kommer allmänheten till gagn. Det är allt från att rensa och gallra i kommuninvånarnas egen skog till att göra fina vindskydd och grillplatser som vi alla kan njuta av och använda oss av. Tyvärr är det nog många boråsare som inte vet vilka som gör dessa trivselinsatser för oss kommuninvånare. Men jag vet att de är väldigt uppskattade av många. Ministern säger i sitt svar att de här människorna kan få andra subventionerade anställningar. Då har han inte förstått vilka kvinnor och män jag pratar om. I nästa steg kan det säkert vara en möjlighet att använda sig av andra arbetsmarknadsåtgärder. Den fackliga organisation som bjöd in oss skrev också ett brev till Arbetsförmedlingens ledning för att belysa problemet och få till en förändring. Men även därifrån kom ett svar som liknade detta. Man tackar för brevet och engagemanget med en massa regelverk. 45 Arbetsmarknadsminister (): Låt mig först hälsa till alla assistenter på som sitter där uppe på läktaren. De är mina medarbetare, och jag hälsar dem särskilt välkomna. Det är oerhört lätt att hålla med i grund och botten om allting hon säger. OSA är en god brygga in för många personer som har svag förankring på arbetsmarknaden. Jag skulle vilja säga att OSA tillsammans med lönebidragsanställning, utvecklingsanställning och trygghetsanställning egentligen är de former vi har för särskilda insatser för sökande med någon typ av funktionsnedsättning. Det glädjande är att regeringen har beslutat sig för att lägga ytterligare nästan 2 ½ miljard extra på Samhall- och lönebidragsanställningar . Om vi räknar det antal personer som omfattas av lönebidrag, OSA, utvecklingsanställning och trygghetsanställning går vi från 61 841 personer till 70 403 personer . Det är alltså en kraftfull ökning, och den största delen av den kom . Det är naturligtvis glädjande. Man kan ställa sig en fråga. På nationell nivå är anslaget för särskilda insatser för funktionshindrade, där OSA finansieras, fullt utnyttjat. Då inställer sig naturligtvis underliggande fråga: Det räcker inte borde det inte vara mer? Jag kan säga att jag kan dela den bedömningen. Jag hade gärna sett att vi hade kunnat anslå mer resurser till anställningar, till exempel genom OSA. Det är ett bra sätt att hjälpa personer som har varit borta länge att få en möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Därmed inte sagt att jag kan utlova att det blir så. I dessa tider är det många som slåss för olika typer av insatser i de offentliga finanserna. Men jag delar i grunden både beskrivning och hennes ambitionsnivå. 46 (): Tack för de orden, ministern! Det går ju bra att säga att man håller med, men man måste vilja också. De här personerna står långt från en reguljär arbetsmarknad. De har inte så många som vågar ta fajten för dem. En del av dem är unga människor och en del är lite äldre. Vi ser i tidningarna unga människor som mår dåligt och uttryckligen ropar på hjälp. de inte får någon hjälp brukar de strula till det för sig själva, för sin familj, för sin omgivning och för samhället. Det är många som säger att de inte känner någon trivsel och trygghet när man ser dessa unga människor ute på stan. Därför är det så oerhört viktigt att hjälpa just de här grupperna. I det arbete som bedrivs hemma i min hemkommun har man faktiskt lyckats med mycket av detta. Ministern blandar in och lönebidrag. Det kan vara nästa steg, men det är OSA-anställningarna som jag pratar om . I vår kommun kan man ta emot 120 personer, varav 60 i det vi kallar för skogslaget. Det är väldigt uppskattade insatser men framför allt väldigt bra för den enskilde. Man kan också se hur de här människorna växer och lyckas . Ministern vet säkert precis som jag att om man inte gör något för de här grupperna får vi ändå betala för dem med våra gemensamma skattemedel. Eftersom ministern höll med mig i en hel del tycker jag att om man har en vilja så måste man ändå tycka att det är bättre att betala med samma skattemedel för någonting som blir positivt och utvecklande och som är bra både för individen, individens omgivning och samhället och som faktiskt också gör det tryggare på stan. På så sätt slipper vi kanske att dessa personer blir förebilder som inte är de bästa. Jag tycker att det är bättre att man betalar för att lyckas och inte för att unga människor ska misslyckas. Det här är faktiskt just så: Den här hjälpen fungerar. Det känns så konstigt att inte vilja betala för något som är bra, för vi vet att det går in till kommunens socialbidragskassa. Det vet kommunen, det vet den fackliga organisationen, det vet individ- och familjeomsorgen, det vet Arbetsförmedlingen och det vet ministern och jag. Då borde man kunna erbjuda lite fler av de här platserna, för står där en organisation som inte tar emot de här personerna på grund av att man inte har resurser på AF. Det kostar ju också att ha denna organisation som man har byggt upp, och den kompetens som finns står nu sysslolös. Det är endast några få i den här gruppen. Det är resursslöseri. Har vi helt enkelt råd att inte hjälpa de här tjejerna och killarna eller kvinnorna och männen? En del är unga, en del är gamla. Har vi det, ministern? 47 Arbetsmarknadsminister (): Det här skulle kunna bli min kortaste interpellationsdebatt. Jag skulle bara kunna säga att jag håller med. Jag förtydligar det med att säga att vi har satt pengar och åtgärder efter orden. Det handlar som sagt om 2 ½ miljard extra , 9 000 fler på arbetsplatser i skyddade anställningar. Sedan kan jag i grund botten bara hålla med om allt säger. OSA-anställningar är ett väldigt bra sätt för många med just den typen av problembilder eller behov som redogör för att komma in på arbetsmarknaden och därigenom både kunna få framtidstro, förhoppning, möjligheter och deltagande. Det är naturligtvis också ett sätt att begränsa kostnader i andra ändar. Men i grund och botten handlar det inte om det, utan det handlar om värdighet, om möjligheten att faktiskt efter ett tufft liv kunna vara med oss andra, att ha en arbetsgemenskap att gå till och känna trygghet i den. Det är oerhört viktigt. När vi löpande tittar efter hur de olika insatserna ska viktas är det klart att vi kommer att väga den typen av argumentation väldigt tungt in i vårt budgetarbete framöver. Jag kan egentligen inte säga mycket mer än så. Jag delar grundläggande uppfattning i den här frågan. 48 (): Det är positivt att ministern delar min grundläggande åsikt, men då hoppas jag också att även den organisation som har väckt den här tanken och inbjöd till det här mötet också kan få en framtidstro i att de kan hjälpa de här medlemmarna. Jag hoppas också att kommunen ska kunna placera fler kvinnor och män i det här OSA-laget, som vi kallar det för, och hjälpa dem tillbaka till ett värdigt liv så att de kan utvecklas och göra en samhällsinsats. Jag hade hoppats att ministern hade sett lika mycket som jag har sett av deras samhällsinsats när de får rätt förutsättningar. Det är beundransvärt, och det är bara tråkigt att det inte har lyfts fram tillräcklig bra för de här grupperna. Jag är inte riktigt nöjd med att ministern bara håller med. Jag vill ju veta om jag kan gå hem och säga så här: Ministern har lovat att ni kommer att kunna ha 60 OSA-anställda i skogslaget och 60 OSA-anställda i den övriga verksamheten i kommun. Kan jag få ett sådant löfte vore det verkligen bra, och då vet jag också att ministern menar någonting med att hålla med. 49 Arbetsmarknadsminister (): Lova och lova. Det ska en hålla sig ifrån om en inte vet vad en gör. Så skulle man kunna säga. Jag vill säga så här: Det löfte jag kan ge är att jag är överens med om den grundläggande inställningen till OSA-anställningar. Det är något väldigt bra. De som har den typen av anställningar gör ett väldigt bra jobb, och det är tur att de har möjlighet att den vägen vara med. Jag kan också lova att vi naturligtvis framöver i budgetarbetet ska se över möjligheten att öka antalet OSA-anställningar. Det är ett löfte. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2008/09:330 om arbetslöshetsförsäkringen 50 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att ta några initiativ med anledning av TCO:s rapport a-kassa i strykklass. menar att rapporten visar att regeringens politik byggt på en felaktig verklighetsuppfattning. Regeringen bedriver en politik som dels syftar till att fler människor ska få ett arbete, dels till att det ska bli mer lönsamt att arbeta. En viktig del i denna politik är införandet av jobbskatteavdraget, en annan är de förändringar i arbetslöshetsförsäkringen som gjorts i syfte att stärka försäkringens roll som omställningsförsäkring. Regeringens ambition är att arbetslöshetsförsäkringen ska ha en långsiktig och hållbar struktur som fungerar väl i såväl hög- som lågkonjunktur och som både ökar och skapar incitament hos arbetslösa att aktivt söka arbete. talar om verklighetsuppfattning. När det gäller svåra politiska frågor uppstår ofta vitt skilda åsikter; beroende på vilken aspekt som belyses kan forskning och rapporter ge olika svar. Regeringens bedömningar bygger på forskning om reformer av liknande slag. Genomförda reformer följs sedan upp för att se om det faktiska utfallet stämmer överens med vad man förväntade sig. Om så inte är fallet, eller om ny forskning eller fakta pekar på andra effekter, ses bedömningarna över. Jag håller med om mycket i rapporten, men regeringens bedömningar bygger som sagt på många olika forskningskällor. En enskild rapport som endast belyser en sida av en svår fråga är inte tillräckligt för att regeringen ska förändra sin politik. 51 (): Tack, ministern, för svaret! Vi hade alldeles en debatt som handlade om den inkonsekventa politik ministern företräder, en politik som är så motsägelsefull att den blir rent destruktiv. Den här interpellationsdebatten handlar om att regeringens politik helt enkelt bygger på dålig kunskap. Regeringen och arbetsmarknadsministern ger uttryck för att har världens bästa arbetslöshetsförsäkring, och det är inte sant. Man har dessutom gjort sitt bästa att förstöra den arbetslöshetsförsäkring som ändå fungerade någorlunda hyfsat tidigare. Den har man nu totalt raserat. Konsekvensen av detta har blivit att TCO i sin rapport har funnit att den svenska arbetslöshetsförsäkringen är i strykklass. kan man om det här svaret säga att det är ovanligt hovsamt. Det kan man ta till sig. Det innehåller åtminstone en halv reträtt från arbetsmarknadsministern. Han håller med om mycket i rapporten och så vidare. Det är en ny ton, tycker jag, från arbetsmarknadsministern som annars mest brukar vidhålla och hävda sin uppfattning, oavsett om det är ekonomer, regeringens olika organ, , , oppositionen eller någon annan som kritiserar politiken. Arbetsmarknadsministern brukar inte ta vid sig. Men här han i alla fall kommit fram till att han håller med om mycket. Det skulle vara intressant att höra vad det är i rapporten som arbetsmarknadsministern tycker är fel. Mycket är tydligen rätt. Om mycket i en rapport hävdar att arbetsmarknadsministerns arbetslöshetsförsäkring är i strykklass kan den ju inte vara världens bästa. Någonstans har alltså arbetsmarknadsministern missförstått sin egen försäkring, sin egen politik och den faktiska situationen. Jag skulle vilja hävda att det är rimligt att prata om att det är en felaktig verklighetsuppfattning. Det känns naturligtvis lite otryggt för de arbetslösa och för samhället i stort om vi har en regering som bygger sin politik på en felaktig verklighetsuppfattning. Det skulle vara spännande att höra om den här rapporten är fel eller om den är rätt. Mycket är rätt. Vad är det som är fel? Kan arbetsmarknadsministern möjligen utveckla det i sitt nästa inlägg? Det är extra spännande när arbetsmarknadsministern säger att regeringen bygger sina bedömningar på forskning. Vi kunde konstatera i den förra debatten att när man efterfrågar den forskningen visar den sig vara hemlig, för arbetsmarknadsministern svarar aldrig någonsin på frågan vilken forskning eller vilken rapport det är han stöder sig på. Jag ställde den frågan i den förra debatten och fick inget svar. Här finns det faktiskt en rapport att förhålla sig till. Mycket är rätt, men vad är det som är fel? Om det nu är så att mycket är rätt, stämmer då påståendet att vi har världens bästa arbetslöshetsförsäkring? Kan båda de påståendena vara riktiga? Har TCO rätt när de säger att det är en försäkring i strykklass och arbetsmarknadsministern rätt när han säger att den är världens bästa? Kan båda de påståendena stämma? Det skulle jag vilja ha ett svar på. Det finns en del andra saker i det här svaret som naturligtvis är värda att kommentera. Det står att det ska bli mer lönsamt att arbeta med den här politiken. Det kan man naturligtvis ifrågasätta. Allt är ju relativt. Det man gör nu med den politik som arbetsmarknadsministern står för är att man sänker löner, trycker ned lönerna. Sedan har man ju förstört försäkringen så mycket att till och med ett sänkt löneläge kanske förhåller sig så till den dåliga försäkringen att det på något sätt skulle vara lönt att arbeta. Det finns mycket i det här svaret, men kan ministern säga vad det är som är fel? Det skulle jag vilja höra. 52 Arbetsmarknadsminister (): Återigen är detta en interpellationsdebatt och en diskussion med som bara handlar om ersättningar och ersättningar samt a-kassa och a-kassa. Inte ett ord om var de nya jobben ska komma i spåren av den internationella finanskrisens härjningar. Inte ett ord om framtida industrijobb eller framtida arbetsmarknad utan bara ersättningar. Det är naturligtvis ett val man gör, att prata om det i stället för det som är framtiden. När det gäller kan jag bara konstatera att analysen i rapporten är begränsad till det ekonomiska bortfallet. Det är intressant, viktigt och bra.