prot · GW09109 · 2009-04-29 00:00:00 — Man kan konstatera, vilket har sagts här, att alla är för flexibilitet, men alliansregeringen har lyckats få ihop denna flexibilitet något som till exempel den förra socialdemokratiska regeringen, trots försök, misslyckades med att få ihop. Delar av de många förslag vi har här sammanfaller i och för sig med tidigare resonemang, men det finns en tydlig skillnad, och det är just det jag nämnde förut: Alliansregeringens förslag syftar till att vi ska få en bra lokal och regional förankring. Denna förankring är väldigt avgörande för strandskyddslagstiftningens legitimitet då förutsättningarna faktiskt är så väldigt skilda i olika delar av landet. Bland annat lyfte fram att detta är en landsbygdsfråga, och i mångt och mycket är det det. Jag vill återigen upprepa och vara extra tydlig med syftet med lagstiftningen. Syftet är vi alla, att döma av alla anföranden, fullständigt eniga om. Det handlar om den allemansrättsliga rätten till stränderna och djur- och växtlivets villkor. Det är en ståndpunkt som har ett starkt folkligt stöd, och det är det som är den stora styrkan med det svenska strandskyddet: Det ifrågasätts inte av människor vare sig i städer eller på landsbygden. Ledstjärnan, om man läser propositionen som den är skriven, är att inte äventyra ett långsiktigt skydd av strändernas natur- och friluftsvärden, utan man ska skapa en bra balans mellan bevarande och utveckling. Det finns nämligen stora möjligheter att göra detta. Om jag ska försöka sammanfatta en del punkter som tas upp i propositionen kan jag börja med det lokala och regionala inflytandet och att förankringen kommer att öka genom att kommunerna får ta fler beslut som, och detta är en viktig punkt, länsstyrelserna får en tydlig och viktig roll att ha tillsyn över att strandskyddet inte upphävs utan att förutsättningarna för upphävandet är uppfyllt. En del som har hänt som har beskrivits här kan näppeligen ha hänt på grund av den nya lagstiftningen, utan det är faktiskt en följd av den lagstiftning som gäller . Den uppstyrning som finns i det här förslaget är nödvändig. När det gäller landsbygdsutveckling kan kommuner med god tillgång till stränder via översiktsplanen peka ut begränsade områden där det blir lättare att bygga strandnära. Där är också betoningen på begränsade områden. Det är inte så att man kan utse hela kommuner till landsbygdsutvecklingsområden. Här innehåller lagstiftningsförslaget tydliga kriterier som vägledning. Möjligheten med landsbygdsutveckling gäller heller inte överallt. Det finns ett väldigt viktigt undantag, och det är kusten från till Forsmark och Höga kustenområdet. Dessutom finns det något slags mellanläge där man säger att stor restriktivitet ska råda vid övriga kustområden och vid de , om det finns en stor konkurrens om markområden. När vi pratar om det lokala och regionala inflytandet och hur kommunerna ska hantera frågan är det väldigt viktigt att komma ihåg att kommuner och länsstyrelser har en lång erfarenhet av den här typen av arbete. All planläggning och sådant som pågår i kommunerna är faktiskt ett samspel mellan kommun och länsstyrelse. Det är i denna samverkan som beslutsprocessen har sin stora styrka och, vilket har nämnts här tidigare, all bygger på ett samrådsförfarande med kommuninvånarna. Den demokratiska och lokala dimensionen är alltså väl tillgodosedd här, och människor får chansen att ha synpunkter. I slutändan får i det här sammanhanget det nationella intresset och ansvaret ändå möjlighet att överpröva kommunala dispenser och detaljplaner om man anser att strandskydd inte upphävs på rätt grund. Man har även möjlighet att ha synpunkter i arbetet med översiktsplanerna. Så går det till även ; att har synpunkter vid översiktsplanarbete är liksom inget nytt, utan det är bara det att man nu tar med även denna dimension. Jag får nog säga att jag inte känner igen oppositionens beskrivning av hur man jobbar ute i kommuner. Det verkar som om man inte har tagit del av på vilket ansvarsfullt sätt det ofta arbetas med dessa frågor. Jag är egentligen ganska övertygad om att den här överprövningsmöjligheten kommer att bli undantag, för jag är ganska övertygad om att man kommer att lösa meningsskiljaktigheter under resans gång. Andra viktiga inslag som kommer att underlätta tillämpningen är att regelverket är tydligt och att det kommer att förstärkas genom de särskilda skäl som har nämnts. Den fria passagen har vi talat om. Att man ordnar en fri passage ger ju inte i sig en mildare bedömning av själva strandskyddsärendet. Grunden är faktiskt att man först har en grundläggande förutsättning för att få en dispens. Det är inte så att man kan få bygga bara för att man kan påvisa att man kan ha en fri passage. Även om den finns måste som sagt de grundläggande förutsättningarna gälla. Vi har pratat mycket om miljöorganisationerna, men just i det här fallet är det faktiskt också friluftsorganisationerna som har rätt att överklaga. Det är ett tillägg gentemot andra ärenden i just . När det gäller smygomvandling, till exempel att man gör bostäder av sjöbodar, som vi har talat om här, är det klart att det är ett problem i sig att man ändrar ändamålet för lokaler vid stränder. Här kan man också tillägga att det är en paragraf som inte har tagits upp här när det är fråga om en detaljplan för till exempel ett industriområde eller en varvsanläggning och det ändamålet upphör och försvinner återgår inte strandskyddet per automatik. Det kommer det att göra . Är det så att man tänker göra någonting annat där måste man ompröva strandskyddet. Det är kanske en av de förstärkningar som det har frågats efter. Om man ser på de åtta reservationer som den samlade oppositionen från Socialdemokraterna, har lämnat med anledning av propositionen kan man konstatera att det i grunden är bra att majoriteten och oppositionen tydligen är eniga om det grundläggande i lagförslaget, eftersom det ändå inte finns något avslagsyrkande här. Det är väl bra. Det kan man kanske tycka är lite märkligt när man har hört det skräckscenario som har målats upp . Men som jag sade tidigare tycker jag att den verklighetsbeskrivning som har gjorts utgår mycket från vad som redan har hänt utifrån den lagstiftning vi har haft. Det har ju visat sig att tillämpningen av den faktiskt inte har varit så bra. När säger att det här är lättnader över hela linjen tycker jag att det också kräver en viss förklaring. Vad menar han med detta? Min uppfattning är att många av de synpunkter som framförs i reservationerna skulle motverka den tydlighet och enkelhet som finns i det nu föreliggande förslaget. Jag kan ta exemplet med fri passage i reservation 7, som har tagits upp , där oppositionen anger att är ett lämpligt tal. Det är klart att man kan tolka det som att man ökar tydligheten, men då får man ytterligare en sak att ta ställning till. Är det ett 60-metersstrandskydd vi pratar om då? Det är ju inte det som det handlar om. Det var precis det jag sade förut, att man först måste ha de grundläggande förutsättningarna för att få en dispens. Att man fastställer exakta metertal blir ju kontraproduktivt i sammanhanget. Det som utskottsmajoriteten föreslår och som regeringen föreslår är att det viktiga är att områdets omfattning är så stort att människor i praktiken inte avhåller sig från att passera. Det kan nog på den ena platsen vara fråga om och på andra kanske det faktiskt behöver vara . Vad det innebär beror ju på höjdskillnader och sådant. Man måste ha en lagstiftning som faktiskt funkar. Om man låser fast sig vid en siffra kommer det bara att bli ett dividerande kring om det är eller inte. Det är helt naturligt att man har en lagstiftning som ger den flexibilitet som gör att man faktiskt kan avgöra detta från fall till fall. Jag yrkar bifall till förslagen i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. I detta anförande instämde (). 59 () replik: kände inte igen diskussionen ute i kommunerna. Det kan vara så. Jag vet inte när han var hemma senast, men han brukar ju åka hem . I alla fall har , , och gått ut och sagt att de inte gärna vill ha den här utformningen. Man känner pressen på sig. Jag vet det därför att jag kommer från . Det gör ju du också så du borde rimligtvis känna igen den diskussionen i alla fall. Det system som finns är inte bra. Det har varit lätt att få avvikelse i områden med högt tryck och svårt att få till stånd dispenser där det skulle ha funnits möjligheter till det. Den lagstiftning vi har haft har inte fungerat. Den har inte skötts på rätt sätt. Det är vi överens om. Det var ju därför vi satte i gång den här processen för att vi skulle försöka ändra strandskyddslagen så att den blev mer flexibel, så att det blev tydligare var vi kan ha lättnader och var vi behöver göra det hårdare och tuffare att få avvika. Det förslag som föreligger innebär, som jag säger, inte någonstans att man är tydlig med var det ska bli tuffare tag. Det handlar bara om var det ska bli lättare och på vilka grunder man ska kunna göra avvikelse där det är hårt tryck. Jag vill också säga att oppositionen är helt överens. Vi har sagt att för att vara tydlig när det gäller de områden där det är hårt tryck och som är av riksintresse är det endast som ska få lov att ge dispenser. Det vet väljarna att vi tre står för, och det kommer vi att jobba för att återinföra. Det är helt klart. Man ska inte äventyra de biologiska gränserna, säger . Det står inte så i förslaget, att man ska äventyra de biologiska gränserna. Nej, det hade väl varit droppen om ni skulle tala om de grejerna också. 60 () replik: sätter faktiskt fingret på det som har varit problemet i mångt och mycket när han talar om tillämpningen. Man har faktiskt tillämpat lagstiftningen olika på olika håll. Att det har exploaterats mer i områden som redan är exploaterade och mindre i andra vill jag nog påstå har mycket med tillämpning att göra. Längs bland annat har man faktiskt fått en kunskap om hur man lämnar dispenser, och det i sig har gjort att det har varit lättare att få dispenser. Att vi ser ett resultat utifrån nu gällande regelverk som inte alltid är så bra är vi också överens om. Vad beror då detta på? Det beror ju mycket på vem som har haft rätt att överklaga. Det har haft. De har naturligtvis inte haft någon som helst kapacitet för att ha kontroll över detta. Styrkan i det här förslaget är faktiskt att man flyttar ned detta på lokal och regional nivå och gör det till en process på den nivån så att man kommer överens. Det kommer ju att stärka både kommunerna och i det här sammanhanget. Sedan återkommer med en viss envishet vad kommuner i norra säger. Det är faktiskt så att de välkomnar många delar av det här förslaget också. Att man kan ge lättnader i områden med behov av landsbygdsutveckling tycker de är bra. De tycker att det är bra att det finns ett undantag för kuststräckan. De tycker att det är bra att det kopplas bättre till detaljplane- och översiktsplanläggning. De tycker att det är bra att strandskyddet alltid ska prövas vid detaljplaneläggning och att länsstyrelserna ska göra en översyn av det utökade strandskyddet till 2014. Det säger de faktiskt. Dessutom säger man att man tycker att har skött sin arbetsuppgift bra som det har varit. Det är inte så konstigt därför att i de områden som det är fråga om är det så pass exploaterat att det inte har varit någon problematik kring differentiering. Därför får man faktiskt ungefär samma regler med den nya lagen som med den gamla. 61 () replik: En av tre dispenser säger man vilar på välgrundade beslut, en av tre dispenser. Två gör det inte . Varför har inte fler fått avslag av ? De har inte resurser till detta. knyter högeralliansen upp beskeden på att har möjlighet att se över och klargöra det här. Jag undrar: Vad är det för resurser ni tillskjuter för att de ska kunna klara av det? Sedan skulle det vara intressant, när vi ändå står här, att få reda på vad som är åsikt om vad som är landsbygdsutveckling. Vad är det? Vad är landsbygdsutveckling för ? Är det bara att det tillkommer nya byggnader eller innebär det fler arbeten ute i våra bygder? Även om vi har mycket folk har vi väldigt få som betalar skatt. Där behövs det naturligtvis en utveckling. Men vad har för kriterier för landsbygdsutveckling? Sedan var det frågan om fri passage. Man ska inte skriva dit meter och vad som menas med fri passage. Det går att knö sig förbi också om man är tillräckligt smal. Det är också ett sätt att kalla det för fri passage om man inte vill skriva . I min hemkommun har alla rätt att gå på bryggorna vid sjöbodarna. Det ingår i kontraktet att de inte får stoppas. De får gå vid sjöbodarna. Där finns de föreskrifterna. Det är lätt att sätta ut en solstol eller ett parasoll, och sedan känner folk att de tränger sig på. Då är det inte fri passage längre. Vad menar ni med fri passage? Jag kan förstå att det kan finnas en och annan näring där man av fysiska skäl måste hantera det hela så att det sker en avstängning. Men det är undantag. 62 () replik: När man börjar prata om har man nästan gått över till att raljera i frågan. Icke förty är det inte det vi talar om. Det råder allemansrätt för att gå på bryggor. Om det inte är så har det skett en olovlig privatisering. Vi pratar om fri passage. Det är precis som jag sade, det vill säga att det är fråga om så pass stort utrymme att människor inte avhåller sig från att passera. Sådant måste man kunna avgöra från fall till fall när sådana dispenser ges. Grundförutsättningarna för att få dispens måste finnas där. Det måste ha en liten betydelse för strandskyddets långsiktiga syfte. Det är grundtesen. Annars blir det ingen dispens, och då behöver man inte ens ta diskussionen om fri passage. Det ska inte bli någon oklarhet så att den fria passagen ger något slags frikort att bygga. Det handlar inte om det. Sedan var det frågan om en lokal förankring och lagstiftningens legitimitet. Vi vet att om det inte går att se att lagstiftningen har ett syfte utan den känns som ovanifrånkommen det går inte att se vad den ska leda till, till exempel i inland brister legitimiteten i lagstiftningen. Det är det man försöker komma bort från genom att göra de lokala anpassningarna. 63 (): Som västernorrlänning lever jag mitt i ett landskap som är berikat med stränder längs hav, älvar och sjöar. Mitt län är verkligen ett exempel på vikten av att samma skydd inte kan gälla överallt. Vackra och unika som har nämnts vid ett flertal tillfällen är ett område som kommer att, och ska, skyddas på ett särskilt sätt. Men det finns andra delar i länet där ett differentierat strandskydd kommer att bli en tillgång för landsbygdsutveckling. Jag tycker att regeringen har hittat en bra balans mellan att skydda och värna vår gemensamma miljö, som potentialen i landsbygden tas till vara. har arbetat för att strandskyddsreglerna ska bli mer flexibla och att det borde vara kommunerna som ska ha det övergripande ansvaret. Det är kommunerna som bäst kan avgöra behoven och förutsättningarna regionalt och lokalt. Det är tråkigt att man från oppositionen inte har tilltro till våra kommunpolitiker, att man inte anser dem ha den kompetens som krävs. Kommunpolitiker har mycket att säga till om inom flera viktiga områden. Våra barns omsorg, skolgång och äldreomsorgen är några exempel. Jag tror att man på nivå inte bara kommer att klara av detta nya ansvar utan dessutom kommer att vara de som har kompetensen. Precis som har nämnts har dagens strandskydd ett antal brister, till exempel vad gäller tillämpningen vid prövning och tillsyn. Det är det som har varit det stora problemet. Jag tror att med ett ökat inflytande för kommunerna kommer också ett ökat ansvar för att se till att reglerna tillämpas på rätt sätt. Det är det som har varit problemet. Ett annat problem med de tidigare reglerna har ansetts vara den bristande legitimiteten. Det är också viktigt. Om det inte finns tilltro till ett regelsystem finns det risk att det missbrukas. Det blir konsekvensen av ett system där dessa frågor, oavsett geografiska förutsättningar, tillgångar till stränder, bebyggelsetryck och så vidare, ska behandlas lika. Vi behöver ett mer ändamålsenligt strandskydd för att det ska bli trovärdigt. Jag är glad över att regeringens besked om det generella strandskyddet enligt för hela landet ska bibehållas som kommunerna själva får möjlighet att bevilja dispens. Inom områden med lågt bebyggelsetryck, talrika sjöar och vattendrag kommer kommuner med stöd av översiktsplanen att kunna medge undantag från strandskyddsbestämmelserna, om inte det rörliga friluftslivet eller den biologiska mångfalden äventyras. Jag vill också poängtera att översiktsplanen kan vara ett stöd för de kommuner som tycker att det är mycket hård press utifrån genom att säga att det i planen har sagts att det inte ska vara någon mer utbyggnad eller ges fler dispenser. En översiktsplan är både en chans till utveckling och ett stöd att säga nej. Varken den biologiska faunan eller kommande generationers tillgång till strandlinjen ska äventyras. Det regeringen nu gör är att låta besluten fattas närmare medborgarna och ge dem större inflytande. Även medborgarna runt om i landet värnar om våra fantastiska naturresurser. hoppas att det ökade ansvaret som ges till kommunerna kommer att vara positivt för landsbygd. Vi ska kunna njuta ännu mer av vår fantastiska natur som vi alla har ett ansvar att förvalta. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet Strandskyddet och utvecklingen av landsbygden m.m. (Applåder) I detta anförande instämde (). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 9 § Jakt och viltvård Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2008/09:MJU11 Jakt och viltvård. 64 i (s): ska vi debattera miljö- och jordbruksutskottets betänkande nr 11 om jakt och viltvård. Många av de motioner som har väckts har redan behandlats med hjälp av förenklad beredning, men det är några motioner som antingen är nya eller av någon anledning har lyfts fram i debatten igen. Jaktfrågorna är viktiga för Socialdemokraterna. Jakt och viltvård är en viktig del av många människors vardag. Det finns ungefär 300 000 personer i som löser jaktkort . av den svenska befolkningen lever i hushåll där någon jagar. Jakt och viltvård är en tradition att bevara. finns det en tydlig koppling till fritids- och turistnäring som erbjuder stora utvecklingsmöjligheter. På det sättet har jakt och viltvård också en stor betydelse för sysselsättningen på landsbygden. Inom politikområdet jakt är det dock inte bara den traditionella jakten som behandlas. En av de frågor som behandlas i det här betänkandet är eftersök av trafikskadat vilt. Vilt i trafiken är ett stort och ökande problem. Vi ser nu att det är en markant ökning av viltolyckor med till exempel vildsvin, i takt med att den stammen ökar, utöver de problem som vi har haft med viltolyckor. inträffar ungefär 40 000 viltolyckor som registreras av polisen. Det är mycket mer än vad folk i allmänhet tror. skadas djuret illa utan att det dör. Då måste man anordna ett eftersök. Eftersöken utförs nästan uteslutande av jägare, och det sker helt på ideell basis. Många viltolyckor sker . Jägare med egna tränade hundar tränade på deras egen bekostnad kan få gå på eftersök utan att få en krona i ersättning, för att sedan åka direkt till jobbet . Vi ska vara glada att vi har folk som ställer upp och spårar lidande djur under de förutsättningar vi erbjuder. En proposition från regeringen om hur man närmare skulle reglera frågorna om eftersök och de ekonomiska ersättningarna var utlovad till . Någonstans har regeringen gått bet, för det finns fortfarande ingen proposition i sikte. I betänkandet skrivs det att ersättningen till jägarna ska tas från Viltvårdsfonden. Jag ser det som ett olyckligt förslag. Viltvårdsfonden finansieras av jägarna själva det är deras avgifter till jaktkorten som går in i Viltvårdsfonden. Regeringen tycker alltså att jägarna själva ska betala för de eftersök som de på sin fritid utför under ansvar. Jag vill gärna höra en logisk förklaring från de borgerliga ledamöterna i utskottet om hur de har tänkt. Så till frågan om fjälljakten. Det är en fråga som har engagerat mig och många jägare under den här mandatperioden och som har föranlett ett antal debatter även i denna kammare. Sedan frågan var uppe till diskussion och beslut senast har det framkommit en del nya uppgifter, vilket har föranlett mig att väcka frågan på nytt. För att göra en väldigt lång historia kort ligger bakgrunden till problematiken i ett beslut som regeringen fattade om att ändra i rennäringsförordningens 3 §. Med anledning av att det totala jakttrycket var extremt högt i den svenska fjällvärlden fanns ett behov av att införa regleringar av den. I enlighet med praxis i andra EU-länder samt rennäringsförordningens dåvarande skrivning gavs svenska jägare förtur till jakten men detta utan att för den skull neka jägare boende i andra länder att jaga här. Däremot fanns det krav på medföljande jaktguide. Dessa regler gjorde att jakten blev mer kontrollerad och gav ett mindre tryck på vilt och fauna i fjällen. Det var regler som jägare och boende i fjällmiljöerna var mycket nöjda med. Dessa regler föranledde att göra en mycket försiktig förfrågan till den om man möjligen stred mot bestämmelserna i tjänstedirektivet. Regeringen reagerade med att mycket snabbt ändra i rennäringsförordningen så att alla jägare inom EU fick jaga i de svenska fjällen, utan guide om man så ville, och på samma förutsättningar som jägare boende i . Reaktionerna på det beslutet blev många och starka både från jägare och från rennäringens företrädare. Vi visste ju hur det hade sett ut innan reglerna infördes. I det här betänkandet kan man läsa: Ändringen i 3 § rennäringsförordningen skedde efter en grundlig analys som utfördes av såväl som . Denna så kallade grundliga analys från har dock inte funnits att tillgå för dem som har efterfrågat den. De har fått svaret att den inte finns. Det är intressant, tycker jag. Trots påtryckningar från alla håll vill regeringen inte ändra på beslutet . Anledningen sägs vara att man är rädd för en anmälan till . Men sedan det här beslutet fattades har anmälts till kommissionen för att de har särregler som gynnar de i boende medborgarna gentemot andra medborgare när det gäller den finska jakten. argumenterade för sina regler i ett svar till kommissionen och fick rätt. Det besked har fått är att det är okej att ha särregler för jakt som gynnar de boende i . Inte heller detta föranledde vår borgerliga regering att riva upp sitt beslut. Man ville inte göra det med enbart det finska fallet som stöd, säger man. Efter har det inkommit en klagan på för att de har särregler för boende i . På den norska statsallmänningen får den som har bott i lösa jakt- och fiskekort. Den som är norsk medborgare och bor i ett annat land har däremot inte rätt att göra det. gjorde som : Man svarade kommissionen och argumenterade för de särregler man hade för de boende i . Även fick rätt i sin sak. I en skrivelse från Efta som har kommit till fastslås att EU får ha särregler för dem som bor i landet och att det inte på något sätt strider mot EU:s definition av frihet för tjänster. EU har alltså återigen fastslagit att statens försäljning av jaktkort inte ligger inom fördraget. Både och argumenterade för sin sak, och de har fått rätt. försökte inte ens argumentera man lade sig platt, till synes helt utan anledning. I European Charter on Hunting and Biodiversity rekommendationer för jakt och jaktturism som handlar om ett hållbart nyttjande av känsliga marker, rekommendationer som de antog efter att regeringen ändrade i rennäringens 3 § står det mycket klart och tydligt skrivet att lokala i landet boende jägare bör och kan ha exklusiva rättigheter till jakt. Det står även tydligt skrivet att jaktarrangörer kan få acceptera begränsningar i tillgång till jakt och att de kan få acceptera att deras avgifter är högre än andras. Dessa rekommendationer i sig slår hål på alla regeringens argument i den här frågan.