prot · GW09139 · 2009-08-20 00:00:00 — Jag är representant för och jag är landets justitieminister, och jag kan inte rycka loss en delfråga i en proposition som ska komma därför att jag tycker så. Det är väl ändå så i den här kammaren att när man formellt ställer en fråga till ett statsråd är det den frågan som ska besvaras. Det borde finnas något slags intresse av att hålla sig till det ämnet, och ämnet är då: När avser regeringen att lägga fram ett förslag om en ny polisutbildning? Då har jag berättat att vi kommer att ge besked om polisutbildningen under den här mandatperioden, eller hur det nu formulerades i svaret jag tog tyvärr inte med det papperet hit till talarstolen. Det beskedet är viktigt. Jag har många privata uppfattningar, men jag tycker ändå att det är viktigt ibland att i diskussionen hålla sig någorlunda formell. Jag har försökt ge en beskrivning av hur regeringen har hanterat frågan om polisutbildning, som är oerhört central. Jag har också varit noga med att påpeka att den förändring som alliansregeringen gjorde utgick ifrån att vi ansåg att det krävdes en mer fördjupad, bredare analys av vad man bör kunna efter att ha gått polisutbildningen för att kunna vara verksam i brottsbekämpningen som polis . Då är inte frågan bara: Är utbildningen akademisk eller inte akademisk? Väldigt mycket kvalificerad utbildning i det här landet är akademisk, och det är inte polisutbildningen . Vi har också fått ett svar i en utredning som det finns synpunkter på. Jag har försökt redovisa att det finns väldigt många synpunkter på viktiga delar, till exempel detta att poliser inte ska ha några befogenheter eller att man vill avskaffa det som har gällt , nämligen att om man går polisutbildningen får man också jobb som polis. Det är en väldigt stor förändring. Detsamma gäller att man också frikopplar olika delar av utbildningen till att inte vara sammanhållna med den, vilket jag tror är en bra och modern idé eftersom man då kan läsa med lite olika inriktning. Polis är verkligen inte ett och samma yrke. Det finns otroligt mycket bra i den här utredningen att ta vara på, men också synpunkter som måste läggas ordentlig vikt vid. Jag tror att en utbildning som ska hålla i kanske måste bygga på en ordentlig beredning. Det säger jag inte för att smita ifrån något svar. Det är inget jaså-svar. Det handlar inte om vad tycker, om det ska vara si eller så. Det är just det här som har gjort att vi inte har kunnat hantera frågan: Ni vill inte utreda detaljer, och då sitter man ju där. Då händer inget. Däremot är det viktigt att det vi har gjort är att se till att polisutbildningen har hållit hög kvalitet och har utvecklats så att man verkligen har klarat den anspänning som det innebär att just nu utbilda fler poliser än så att vi ska kunna åstadkomma de 20 000 poliserna under den här mandatperioden. Det tycker jag är oerhört viktigt. 40 (): Den här diskussionen har pågått . Och jag ställer frågan om igen, och jag kommer att ställa den igen, och jag kommer att få ställa en ny interpellation , för jag får inget svar. Jag ställde frågan: När avser justitieministern att lägga fram ett förslag om en ny polisutbildning? Grunden är denna utredning om akademisk utbildning. Sedan har jag ställt en följdfråga, nämligen om vad du, , anser om utbildningen ska vara akademisk eller inte. Vi måste väl alla vara överens om att det hör till den här interpellationen, därför att annars kan vi inte ha någon debatt över huvud taget. Jag ställde en vanlig, enkel fråga. Den första frågan gällde om man skulle lägga fram förslag om en ny polisutbildning. Då var svaret: Regeringens ambition är att lämna besked om en reformerad polisutbildning. Det är goddag yxskaft. Men jag kan någonstans ändå förstå att man inte kan säga säkert från regeringen eftersom man inte bestämmer det själv som minister. Därför byggde jag på med den här enkla följdfrågan. Det är jätteviktigt vad du tycker. Det är inte alls så att det är ointressant eller något sådant. Du har ju en massa åsikter om andra saker. Då undrar man, helt enkelt. Du måste ju ha funderat på det här som vi har haft den här diskussionen. Du måste ju ibland ha tyckt: Det är en bra idé! Eller: Nej, det är ingen bra idé alls, det där! Man kan tycka att fördelarna överväger eller att nackdelarna gör det. Men du måste ju tycka någonting själv! Vi kan ju inte ha en justitieminister som inte tycker någonting i en fråga som så många poliser anser är så viktig. Det är därför jag ställer denna enkla fråga. Jag ska försöka göra det lite enklare för att komma tillbaka till de svar jag fått. När man frågar dig någonting är svaret att det är en avsikt, en ambition, en avsikt och en ambition. Därför ställer jag en avslutande fråga. Har du en avsikt eller en ambition att genomföra en akademisk utbildning? Har du en avsikt eller en ambition att tycka att det är bra med en akademisk utbildning? Det måste du väl ändå kunna svara på, ? Det är ju så oerhört enkelt att du bör kunna ge ett ja eller ett nej. Det kan inte vara svårt. Vad tycker du? Jag kräver inga andra svar än det, och jag tror att det blir jätteintressant att höra svaret. Tack för den här debatten! 41 (m): Tack för den här debatten! Jag har för avsikt att lägga fram förslag och redovisa hur vi ska hantera en reformerad polisutbildning. Jag anser dessutom att det är absolut självklart att även poliser ska ha akademiska poäng för akademisk utbildning. Jag är också väldigt nöjd med de utbildningar som vi har i och , som ju bedrivs på universiteten där och som fungerar alldeles utmärkt. Jag tycker att stora delar av utredning har poänger, många poänger, men remissinstanserna har ställt ett antal frågor som jag rimligen också måste svara på dock inte i talarstol . Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2008/09:570 om ökade möjligheter för lågutbildade att ta sig ur arbetslöshet genom studier 42 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag är beredd att medverka till att möjligheterna för lågutbildade att, till exempel inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantin, ta sig ur arbetslöshet genom studier ökar. Jag vill börja med att betona att goda möjligheter till utbildning är viktigt. Människor ska kunna förnya och fördjupa sina kunskaper så att de står bättre rustade på arbetsmarknaden. Utbildning bör dock främst ske inom det offentliga utbildningsväsendet. Det pågår ett omfattande reformarbete som berör alla delar av utbildningssystemet. Det är regeringens ambition att utbildningsutbudet bättre ska svara mot behoven på arbetsmarknaden. Därför har det offentliga utbildningsväsendet redan tillförts ytterligare resurser. Detta innebär fler platser i yrkesinriktad gymnasial vuxenutbildning, yrkesvux, och i eftergymnasial yrkesutbildning inom . ges arbetslösa dessutom möjlighet att få studiemedel med den högre bidragsnivån vid studier inom yrkesvux. Som ett komplement till det offentliga utbildningsväsendet finns arbetsmarknadspolitiken med ett antal program som syftar till att arbetslösa ska stärka sin ställning på arbetsmarknaden. Inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantin finns redan möjligheter till arbetsmarknadsutbildning. Utifrån de sökandes individuella behov bedömer Arbetsförmedlingen hur stor andel som ska erbjudas arbetsmarknadsutbildning. Mot bakgrund av dessa satsningar anser jag att det finns goda möjligheter för arbetslösa att utbilda sig. 43 (): Jag vill börja med att tacka arbetsmarknadsministern för svaret på min interpellation. Jag vill också redan inledningsvis deklarera min pragmatiska hållning i den här debatten. Jag tror och hoppas verkligen på en samsyn för att lösa upp situationen för just den här gruppen arbetslösa och lågutbildade, som min interpellation fokuserar på. Skälet till att jag gör det är inte bara de vänliga svar som vi har fått till när vi har skrivit till arbetsmarknadsministern, där han visar stor förståelse för vårt dilemma, även om han inte är beredd att ändra på reglerna för utbetalning av aktivitetsersättning. Vi har också en gemensam erfarenhet, arbetsmarknadsministern och jag. Vi har nämligen ett gemensamt möte i bagaget. var vi båda två på i . Flera av eleverna där klarade sin försörjning genom det rekryteringsbidrag som fanns då, och de var oroliga för att de skulle tvingas avbryta sin utbildning när regeringen hade aviserat att det skulle bort. Då lovade faktiskt arbetsmarknadsministern att han skulle titta på ett nytt stöd för just den här gruppen. Han förklarade att han inte gillade rekryteringsstödet eftersom han inte tyckte att det hade fungerat riktigt som det var tänkt, men att det ändå skulle komma att finnas ett stöd som gjorde att gruppen långtidsarbetslösa och lågutbildade skulle få ekonomisk hjälp när de kämpade för att ta sig igenom utbildning i de mest grundläggande kunskaperna, dem som man måste ha för att över huvud taget bli efterfrågad på arbetsmarknaden. Jag tyckte nog att arbetsmarknadsministerns uppsåt då verkade väldigt ärligt. står vi här , och regeringen har fortfarande inte levererat några stöd eller strategier för hur man kan nå den mest svårrekryterade gruppen, som behöver studierna allra mest. Man gjorde det inte under de goda åren, då det fanns gott om resurser, och man gör det inte nu när det är så brinnande akut. Att låta dem som går in i tredje fasen av jobb- och utvecklingsgarantin få behålla sin aktivitetsersättning medan de läser in det mest grundläggande vore verkligen en klockren åtgärd som skulle nå precis rätt personer. Därför vädjar jag till arbetsmarknadsministern att ompröva sitt beslut på den här punkten. Det kan inte vara den här gruppen ni menar när ni säger att det blir orättvist att de skulle få komplettera utan att ta studielån. Vi har träffat de här människorna tillsammans. Någon hade varit så mobbad så att hon inte hade kunnat tillgodogöra sig sin grundskoleutbildning när det begav sig. Någon hade kravlat sig ur missbruk, börjat kämpa sig tillbaka och drömde om att läsa till socionom, men har så klart lång väg att gå. Studiestödsveckorna skulle aldrig räcka till hela den utbildningen. En tredje hade blivit gravid i högstadiet, och så vidare. I vissa fall kan jag förstå arbetsmarknadsministerns resonemang. Jag delar det inte. Jag tror att alla har att vinna på att fler lär mer. Jag kan förstå resonemanget om att det blir svårt att dra gränser om vilka som måste ta studielån och vilka som inte behöver göra det, men inte när det gäller den här gruppen. Ingen kan hävda att det är orättvist att de får det här stödet i starten av sina studier. De kommer aldrig att ta studielån för att läsa in . Vi borde kunna komma överens om att de borde få chansen att läsa en grundläggande utbildning med bibehållen aktivitetsersättning i stället för att coachas runt till jobb som inte finns eller som de aldrig kommer att få. Individen vinner på det och samhället vinner definitivt på det. Varför inte låta dem få chansen, arbetsmarknadsministern? 44 Arbetsmarknadsminister (): Låt mig börja med att säga att jag håller med . Det finns en hel del personer som vi framför allt vet om från jobb- och utvecklingsgarantin som saknar gymnasiekompetens och också rätt många som saknar grundskolekompetens. Vi träffade dem tillsammans i . Jag håller med om att det är svårt att se orättvisan att hjälpa dem att få åtminstone en ordenlig grundutbildning. Sedan är det naturligtvis alltid så att vi har budgetrestriktioner och olika avvägningar att göra i övrigt. Men låt mig försäkra om att jag delar hennes grunduppfattning om detta och att vi också på olika vis kommer att fortsätta att arbeta för att möjliggöra för den här gruppen att åtminstone få den grundutbildning som de behöver inom ramen för en aktiv arbetsmarknadspolitik. Först och främst har det egentligen ingenting att göra med vare sig arbetsmarknadspolitik eller någonting annat. Det handlar snarare om att återupprätta värdigheten för personer som av olika anledningar inte har fullgjort sina studier. Att det finns människor som inte ens har grundskoleexamen tycker jag nog är en skam för välfärdsstaten om jag ska vara ärlig. Det är det första skälet. Det andra skälet är när vi tittar framåt i tiden på de demografiska utmaningar vi har med generationsskiftet på svensk arbetsmarknad som kommer. Vi behöver varenda kotte på svensk arbetsmarknad, varenda person kommer att behövas framöver. Ska vi stå oss i den internationella konkurrensen med andra länder och inte konkurrera med låga löner som ingen av oss vill utan konkurrera med kompetens och spets behöver vi se till att de som är allra sämst utbildade och har de allra sämsta förutsättningarna får hjälp att göra sig möjliga på arbetsmarknaden. Det finns också andra skäl. Det handlar naturligtvis också om ekonomi. Det är precis som säger. Har man inte ens en grundskoleexamen har man extremt svårt på arbetsmarknaden. Man har det förmodligen också extremt svårt i samhället i övrigt. Man kanske inte kan läsa och skriva ordenligt eller tillgodogöra sig information som man har rätt till som medborgare. Det är väldigt lätt att ansluta sig till interpellation och ståndpunkter. Jag kan försäkra om att jag kommer att fortsätta att arbeta för att hitta någon lösning på det problem som vi gemensamt konstaterade i . 45 (): Arbetsmarknadsministern säger att han tycker precis som jag. Han hänvisar också i sitt svar till satsningarna på yrkesvux och . Jag välkomnar verkligen yrkesvuxplatserna, även om det är lite lurigt att lansera dem som en nysatsning. De är en del av en återställare, eftersom det var så många vuxenutbildningar med yrkesinriktning som tvingades lägga ned 2007 i samband med regeringens Alexanderhugg mot vuxenutbildningen. De platser som ändå fördelas över landets kommuner är det nu väldigt många som slåss om. Kommunerna har bedömt behovet till det dubbla. För dem som får de platserna är det naturligtvis jättebra. Men även om tar hem kanske 100 platser av dessa hjälper det inte de 6 000 Norrköpingsbor som saknar gymnasieutbildning. De allra flesta av dessa har små ekonomiska marginaler. De kan inte leva på studiebidragsnivån. Många av dem har försörjningsansvar. En del av dem har inte ens fullgången grundskola, och för dem räcker inte ens studiemedelsveckorna. som ni nämner är också bra. Det är något vi alla har velat ha, även om det i praktiken inte har gett så många fler platser . Men det skulle kunna vara hur många platser som helst utan att det förbättrar situationen för just den här gruppen. De har oftast inte ens behörighet att söka dit, och de har inga möjligheter att försörja sig . Den här gruppen har helt andra behov. Det handlar inte om antalet platser för dem. Littorin skrev också, om det var i brevet eller interpellationssvaret, att Arbetsförmedlingen är klok och kan göra bedömningar. Det håller vi i med om. Där ser de också behovet av en grundläggande utbildning för den här gruppen. Det är inte där vår vädjan om kombinerad praktik och studier på grundläggande nivå möter motstånd. När man talar med dem säger de: Nej, det går inte. Vi är bakbundna, eftersom det är förbjudet att studera när man har aktivitetsersättningen i jobb- och utvecklingsgarantins tredje fas. Det är för övrigt lite märkligt. Möjligheterna att utveckla sig är rätt så beskurna då. En annan aspekt som jag också måste få nämna är det evinnerliga övervältrandet av kostnader från staten till kommunerna. Det är som får betala ut försörjningsstöd till dessa individer, som i värsta fall låses fast i ett utanförskap . har kommunen ett skriande behov av en ny arbetskraft snart när konjunkturen vänder och de stora pensionsavgångarna accelererar. Det vore verkligen ett utmärkt tillfälle att få använda sig av detta . 46 Arbetsmarknadsminister (): Det är klart att man ibland upptäcker konstigheter i de regelverk som gällt . Förbudet att studera kan naturligtvis vara en sådan konstighet, och det finns andra motsvarande konstigheter. Det finns till exempel problem att ha praktik som man uppbär aktivitetsstöd och annat om man inte har det inom ramen för garantin. Jag delar grunduppfattningen med , som jag har sagt tidigare. En väg att gå är att titta på och utgå från dem som befinner sig i jobb- och utvecklingsgarantin och se vilka möjligheter vi i den gruppen kan ha att se till att de kan fullgöra någon typ av utbildning så att de kan kvalificera sig och få grundskole- eller gymnasieexamen. pågår det en budgetprocess. Därför har jag just här svårt att närmare precisera eller kommentera. Men jag kan försäkra om att detta är en fråga där det finns ett stort engagemang. När det slutligen gäller övervältringen av kostnader kan man också se det på ett annat sätt. Det gäller den övervältring av vinster som vi ser när vi fortfarande har fler sysselsatta på svensk arbetsmarknad än vad vi hade . Det innebär också att vi har fler skattebetalare som betalar kommunalskatt. Man får hoppas på att det man förlorar på gungorna kanske man tar igen på karusellerna i den delen. Men det är naturligtvis alltid besvärligt. Slutsatsen är återigen att jag delar engagemang i den här frågan. Jag kommer att fortsätta att arbeta för att hitta olika vägar för att fler personer ska kunna komplettera sin grundskole- eller gymnasieexamen. Jag tror att det är oerhört viktigt för den enskilde men också för samhället i stort. 47 (): När arbetsmarknadsministern talar om resursbrist kan man titta på vad man använder de resurser man har till. Det finns till exempel statistik på vad som räknas som aktiva insatser och jobbsökaraktiviteter med coachning och sådant. Av 55 448 åtgärder är det 864 som handlar om utbildning och resten är helt andra saker. I brevet till skriver du, , att du hoppas och är övertygad om att fler personer väljer att komplettera och läsa in en gymnasieutbildning. Men då måste det också vara möjligt för dem i praktiken och inte bara i teorin. Vi har ingenting att förlora på att de som står allra längst från arbetsmarknaden får extra stöd för att ta sig därifrån. Jag hoppas att du snart ska uppfylla det löfte som du gav till eleverna på Marieborg . Låt mig ta upp en annan sak. I början av mandatperioden hade jag bland annat en debatt med där han sade att den här typen av stöd och satsningar på utbildningar för vuxna inte hör hemma i högkonjunktur utan i lågkonjunktur. Det sade säkert du också . Jag delar inte den uppfattningen. Jag tror att vuxenutbildning är ett smörjmedel i det moderna samhällets maskineri och att konsten är att anpassa innehållet efter behovet på kort och lite . Men om man resonerar som ni borde det ändå vara väldigt hög tid , för du kan väl ändå inte mena att det är högkonjunktur? Vi hade en rad strategier för att nå de här grupperna. Rekryteringsbidraget var ett av dem. Jag undrar om ni har någon som helst strategi. Är det den vi ska få höra efter det att budgetpropositionen har kommit? Eller är det bara den ordinarie utbildningsverksamheten som gäller för den här gruppen? 48 Arbetsmarknadsminister (): och jag är i grunden överens i den här frågan. Det gäller naturligtvis att hitta vägar som är så optimala som möjligt för att kunna hantera den här gruppen så att detta blir både möjligt och attraktivt. Det är oerhört viktigt. Det är helt klart att behovet är stort. Det gäller både i antal personer och när vi ser det omvända behovet, det vill säga det behov vi kommer att ha på arbetsmarknaden framöver. Vi kommer att behöva fler som arbetar och fler som har en god utbildning för att klara av att arbeta i de yrken som kommer framöver. Generellt sett tror jag att vi behöver arbeta mycket på att få en bättre koppling mellan utbildningssystemet och arbetsmarknaden i många olika dimensioner. Vi vet alla att om utbildningssystemet misslyckas blir det väsentligt mycket dyrare, både för den enskilde och för samhällsekonomin i stort, att reparera den skadan senare inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. Dessutom är det nästan ett resursslöseri, om jag får kalla det så, att inte försöka göra så bra ifrån sig som möjligt i utbildningssystemet när det gäller de behov som faktiskt finns eftersom vi kommer att behöva varenda själ på arbetsmarknaden framöver. När det gäller den här gruppen specifikt delar jag grunduppfattning att detta kanske är den grupp som allra mest behöver vår gemensamma hjälp för att över huvud taget ha en möjlighet att ta sig tillbaka till arbetsmarknaden. Vi försöker hitta lämpliga vägar för att nå dit. Jag försäkrar om att jag kommer att fortsätta att arbeta på det spåret. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2008/09:578 om arbetsmarknadspolitiken 49 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vilka initiativ jag tänker ta för att bryta det dödläge som uppstått på den svenska arbetsmarknaden. I spåren av finanskrisen stiger arbetslösheten i praktiskt taget alla länder i . är inte undantaget. Regeringen kommer att fortsätta att återskapa arbetslinjen, skapa fler vägar till arbete och förhindra att människor fastnar i utanförskap. Därför har regeringens arbetsmarknadspolitik förstärkts kraftigt. I vårpropositionen och tillhörande tilläggsbudget tillfördes till aktiva åtgärder och arbetslöshetsförsäkringen. tillfördes arbetsmarknadspolitiken för att bekämpa arbetslösheten. Det är troligen den kraftigaste utbyggnaden av de aktiva åtgärderna som genomförs i något europeiskt land och en av de kraftigaste satsningarna . En sådan kraftig utbyggnad av de aktiva åtgärderna sker inte helt friktionsfritt. Men det vore ett ännu större misstag att inte försöka möta en stigande arbetslöshet utan i stället låta människor fastna i utanförskap. Regeringen kommer att följa utvecklingen på arbetsmarknaden noga och har beredskap för att i budgetpropositionen se över insatserna för såväl korttids- som långtidsarbetslösa. 50 (): Tack för svaret, arbetsmarknadsministern! Jag vill även hälsa arbetsmarknadsministern välkommen tillbaka i selen efter en förhoppningsvis välförtjänt semester. Den här interpellationen handlar om regeringens arbetsmarknadspolitik och dess totala haveri. Det tror jag inte ens arbetsmarknadsministern kan förneka även om han är duktig på det. Ökningen är extra stor bland ungdomar. Det är naturligtvis oroväckande av många skäl. Regeringens försök att hantera situationen leder ingen vart. Kritiken växer av naturliga skäl. Effekterna av regeringens politik uteblir. Arbetsförmedlingen tar emot hård kritik för det som egentligen är regeringens och arbetsmarknadsministerns ansvar. Då blir naturligtvis frågan: När ska den ansvariga ministern ta något ansvar? I interpellationen frågar jag om arbetsmarknadsministern tänker ta något initiativ för att bryta det dödläge som uppstått. När jag läser svaret kan jag konstatera att det är som att ropa i öknen. Den arbetsmarknadspolitik som man lade fast i högkonjunkturen var, precis som när det gäller den tidigare debatten med om utbildningssatsningar och annat, den moderatledda regeringens flaggskepp, men den klarade inte verklighetens påfrestningar. Visserligen är lågkonjunkturen ett stort problem som drabbar oss alla oavsett nationalitet eller politisk inriktning, men det är regeringens ansvar hur man hanterar den. Man kan inte gömma sig bakom den på det sätt som arbetsmarknadsministern försöker göra. Det här är en politik som är utformad vid skrivbordet. Den är utformad av politruker, och den klarar inte verkligheten. Det var många hårda ord på en gång, men det är arbetsmarknadsministern van vid i våra debatter. I sitt svar skriver arbetsmarknadsministern att det man har gjort är att anslå till aktiva åtgärder. Jag utgår ifrån att arbetsmarknadsministern då menar de 10 miljarder i vårpropositionen som gick till ersättning till dem som är arbetslösa på grund av arbetsmarknadsministerns havererade politik. De är alltså pengar som är en del av det regelverk som man har utformat. Man går från arbetslöshetskassa till aktivitetsersättning som betalas ut automatiskt om man följer det regelverk som finns. Det kan inte vara en aktiv åtgärd.