prot · GW0969 · 2009-02-12 00:00:00 — 1 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Tredje vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2008/09:FPM70 Reglering av kreditvärderingsinstitut inom EU KOM(2008)704 till finansutskottet 2 § Ersättningsetablering för vissa privata vårdgivare m.m. Föredrogs socialutskottets betänkande 2008/09:SoU6 Ersättningsetablering för vissa privata vårdgivare m.m. (prop. 2008/09:64). 1 (): Vi inleder dagens ärendedebatt med ersättningsetablering för vissa privata vårdgivare, det vill säga läkare och sjukgymnaster. Det är ett betänkande som har hanterats av socialutskottet. Vi har två följdmotioner och ett antal motionsyrkanden från den allmänna motionsperioden att hantera förutom den proposition som regeringen har presenterat för . Propositionen innebär ett förslag till lag om ändring vad gäller läkarvårdsersättning, en ändring i lagen om ersättning för sjukgymnastik och dessutom en ändring i lagen om handel med läkemedel. De ändringsförslag som regeringen föreslår ska göra det möjligt för läkare och sjukgymnaster att, i samband med att de överlåter sin verksamhet, säga upp sin rätt till ersättning i syfte att möjliggöra för den övertagande läkaren eller sjukgymnasten att ingå ett samverkansavtal med . Det här kallar man ersättningsetablering, och det ska man anmäla till som i sin tur ska publicera en anmälningsansökan som ska ge lika villkor för det nya samverkansavtalet samt ange vad det ska innehålla. ska ingå samverkansavtalet med den sökande som erbjuder högsta pris för den verksamhet som också uppfyller vissa av de angivna kraven. välkomnar det här förslaget och de ändringar som görs. Det möjliggör en fortsatt mångfald av vårdgivare inom den offentligt finansierade sjukvården när det gäller både läkare och sjukgymnaster. Det här kan leda till ökad tillgänglighet, ökad valfrihet för medborgarna och ökad kontinuitet för den enskilde. Ändringarna föreslås gälla från respektive . Jag välkomnar utskottet till sedvanlig debatt. 2 (): Efter att själv ha arbetat inom vården hemma i och inte minst genom att ha varit ledamot i skatteutskott har jag fått lära mig skatternas betydelse för våra möjligheter att få tillgång till en bra välfärd när vi behöver det. Jag talar om en välfärd med tillräckligt många anställda som dessutom har en bra arbetsmiljö. Det gäller barnomsorgen, skolan, sjukvården, äldreomsorgen och allt det där andra som vi är överens om att vi ska ordna och betala för tillsammans. I dagens moderatstyrda samhälle upplever jag att man allt oftare talar om skatter för sig och välfärd för sig, precis som om det inte fanns något samband. Vad har det med dagens debatt om ersättningsetableringar att göra, tänker nog en och annan. Jag ska snart komma in på det. Vid den här mandatperiodens början hade vi ett överskott i statens finanser på ca 70 miljarder. med en moderatledd regering har skatterna sänkts med 80 miljarder. Det är lika mycket som den totala kostnaden för all äldreomsorg i hela landet. Det har gjort de rika ännu rikare och de fattiga ännu fattigare. Klyftorna i blir allt större. Prognosen för budgeten 2010 visar nu på ett underskott i statens finanser på 82 miljarder, alltså ungefär i nivå med skattesänkningarna. är det inte bara viktigt hur mycket pengar som tas in till välfärden och hur rättvist skatterna tas in, till exempel det orättfärdiga i att pensionärerna ska behöva betala mer i skatt än den som arbetar, utan det är minst lika viktigt att pengarna som betalas in används på ett så förnuftigt sätt som möjligt. Det är då vi kommer in på dagens ämne. Nya, effektivare mediciner och bättre behandlingsmetoder i sjukvården gör det möjligt att framgångsrikt behandla allt fler sjukdomar allt högre upp i åldrarna. Det här är en fantastisk och väldigt positiv utveckling, men den ställer stora krav på att sjukvården i sin helhet förmår följa med i utvecklingen. För att kunna möta framtidens krav och tillförsäkra alla, inte bara några som har råd att betala för sig, den bästa möjliga vården krävs ett hälso- och sjukvårdssystem som omfattar hela befolkningen, som är behovsstyrt och rättvist finansierat gemensamt via skatten. Men de gemensamma resurserna kommer alltid att vara begränsade, och därför behövs styrning och prioritering av hur pengarna används. Vi socialdemokrater, tillsammans med och , anser därför att förslaget om ersättningsetablering för vissa privata vårdgivare bör avslås av . Regeringens förslag innebär nämligen att de läkare och sjukgymnaster som går på vad som kallas den nationella vårdtaxan får rätt att sälja sin praktik vidare till någon annan som då automatiskt övertar rätten att bedriva verksamhet enligt samma taxa och på samma sätt. Vi socialdemokrater är emot hela detta system eftersom det försvårar möjligheterna att använda våra skattepengar på ett så bra sätt som möjligt. Om de som går på denna taxa kan sälja sin individuella rättighet vidare permanentas i princip systemet. Kostnaden för vården betalas av skattebetalarna i respektive landsting eller region där verksamheten bedrivs, men man har inte någon möjlighet att påverka vare sig etableringsort, verksamhetens innehåll eller kostnaden utan får bara snällt betala för kalaset. Systemet innebär alltså en fri dragningsrätt på våra gemensamma skattepengar. Det här är en orimlig konstruktion som motverkar en god prioritering och en ekonomisk hushållning med skattemedel. Det förhindrar tillkomsten av en hög vårdkvalitet i form av väl fungerande vårdkedjor. I läns landsting, mitt hemlandsting, säger man i sitt remissyttrande på förslaget att det måste finnas möjlighet för landstingen att anpassa det totala vårdutbudet efter dagens förutsättningar och inte vara beroende av den fria etableringsrätten . Det är en åsikt som man säkert inte är ensam om. Vi anser i stället att landstingen och regionerna, utifrån sitt planerings- och finansieringsansvar för hälso- och sjukvården, ska kunna anlita privata läkare och sjukgymnaster i den utsträckning det finns behov av det och i relation till alla andra behov som finns i sjukvården. Dessa läkares och sjukgymnasters insatser i svensk hälso- och sjukvård behövs, men verksamheten måste, i likhet med all annan vårdverksamhet, kunna bedömas och ingå som en del i det ordinarie sjukvårdssystemet. Vi menar att detta säkerställs genom tecknande av vårdavtal. Den förra borgerliga regeringen, 19911994, införde systemet som ett rent efterfrågestyrt system vid sidan av det gemensamma behovsstyrda sjukvårdssystemet. Enligt statistik från Kommuner och Landsting fick över 1 000 läkare och omkring 1 500 sjukgymnaster ersättning enligt denna nationella taxa . Ungefär två tredjedelar av dem har sina mottagningar i , eller . Den allra största koncentrationen finns i några innerstadsområden i . Bara ett fåtal är etablerade norr om . Regeringen verkar delvis ha insett att det är ett problem att den som ansvarar för planering och finansiering av vården inte har möjlighet att påverka lokalisering, innehåll eller omfattning av den vård som utförs för skattemedel och att det är ett problem att ha två separata system jämte varandra. Resultatet, som vi har att ta ställning till här , blir ett besynnerligt blandsystem mellan två principer. Det innebär nämligen att den läkare eller sjukgymnast som köper en praktik i ett landsting eller i en region där man har infört en vårdvalsmodell inte ges möjlighet att överta rätten att gå på den nationella taxan. Resultatet blir att det kommer att vara olika villkor för läkare som går på nationell taxa beroende på om de är allmänläkare eller andra specialister. Även för läkarna och för vårdgivarna är det alltså oklart hur spelreglerna kommer att se ut, vilket på ett anmärkningsvärt sätt visar den brådska och oreda som ofta präglat regeringens förändringsarbete på vårdens område och som för övrigt präglat det mesta av det som den här regeringen har åstadkommit. Propositionen innehåller också ett förslag om ett obligatoriskt anbudsförfarande som säger att en läkare eller sjukgymnast som ska sälja sin verksamhet ska få hjälp att annonsera ut den av eller regionen. eller regionen ska alltså hjälpa de yrkesutövare som går på nationella taxan att sälja sin rörelse men har ingen möjlighet att pröva eller ha inflytande över omfattningen eller innehållet i den verksamhet som de ska bekosta. Det här är en lösning som visar att hela idén med ersättningsetablering är en orimlig konstruktion. När sjukvården finansieras gemensamt av oss alla med skattemedel måste utgångspunkten alltid vara människors vårdbehov. Därför måste landstingen och regionerna ges förutsättningar att planera utifrån detta. Vi avvisar bestämt en utveckling som innebär ett steg bort från den behovsstyrda vården. Jag yrkar bifall till reservationen. (Applåder) I detta anförande instämde , , , och (alla s), () samt (). 3 (): Regeringens proposition om ändringar i lagarna om ersättningsetablering för privata läkare och sjukgymnaster är ännu ett förslag i mängden som saknar konsekvensanalyser. Regeringen fortsätter med sitt paradigmskifte inom hälso- och sjukvården utan en tanke på konsekvenserna av sina beslut. Det hade varit hälsosamt om regeringen åtminstone hade försökt att fundera över till exempel hur förslaget kommer att påverka hälso- och sjukvården i stort eller om propositionen kommer att förstärka eller försvaga hälso- och sjukvårdslagens portalparagraf om en god hälsa och en god vård på lika villkor för hela befolkningen. En viktig fråga är också om den nya lagen om ersättningsetableringen kommer att påverka finansieringen av hälso- och sjukvården positivt eller negativt. berörde den frågan och förklarade förtjänstfullt att konsekvenserna kommer att bli negativa. anser att sjukvården inte är jämförbar med vilken serviceenhet som helst och att resurserna inom vården är begränsade. Inget politiskt parti har mig veterligen föreslagit att den nuvarande finansieringen via skatten ska avskaffas. Därför är det mycket märkligt att regeringens proposition inte utgår från hälso- och sjukvårdsaspekter utan i stället grundar sig på hänsynstagande till enskilda vårdgivares ekonomiska intressen. tillsammans med Socialdemokraterna och är av den åsikten att det behövs styrning och prioritering av hur de tillgängliga resurserna används inom hälso- och sjukvården. Det är en svår men nödvändig uppgift. Den nya lagen om ersättningsetablering kommer inte att underlätta för landstingen av klara av sina svåra åtaganden gentemot medborgarna. Det är därför inte förvånande att en majoritet av landstingen helt eller delvis avstyrkte förslaget. Regeringens förslag innebär att de läkare och sjukgymnaster som går på den nationella vårdtaxan får rätt att sälja sin praktik till någon annan som då automatiskt övertar rätten att bedriva verksamheten. Och har ingen möjlighet att påverka etableringsort, kostnader eller verksamhetsinnehåll, nej, landstingen har bara att betala. De privata mottagningarna finns företrädesvis i storstäderna; den tätaste koncentrationen finns i . I hela landet är det så, som också tog upp här i talarstolen, att endast ett fåtal privata mottagningar är etablerade norr om . De finns i storstäderna , och . Det är säkert så att dessa privata läkare och sjukgymnaster gör ett högkvalitativt arbete som deras patienter uppskattar. Det tvivlar jag inte på. Men, fru talman, som jag tidigare påpekade är våra gemensamma resurser begränsade, och de ska användas så att en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen garanteras, som det står i hälso- och sjukvårdslagen. Propositionens förslag om ändringar i lagarna om läkarvårdsersättning respektive sjukgymnastik är ingen garanti för en vård på lika villkor för hela befolkningen. Det är därför tillsammans med Socialdemokraterna och vill avslå propositionen. I ärlighetens namn måste jag erkänna att det finns en konsekvensanalys i propositionen, nämligen den ekonomiska. Eller analys och analys regeringen konstaterar att förslagen i propositionen innebär inte några ökade kostnader för stat, kommun och/eller landsting. De administrativa kostnaderna kommer att öka. Vem ska betala dem? Ju fler privata vårdgivare, desto större byråkrati som förtär våra gemensamma skattemedel. i menar till exempel att förslaget inte bara riskerar att försvåra den verksamhetsmässiga planeringen utan också leder till allvarliga ekonomiska konsekvenser. Det ekonomiska läget för landstingen är redan nu dåligt, och inte blir det bättre av de nya möjligheterna till ersättningsetablering. Det är nämligen så att många av läkarna på nationell taxa är nära pensionsåldern och driver sina kliniker på långt mindre än heltid. De kommer att sälja sina enheter, och självklart ökar kostnaderna för landstingen när dessa enheter byts ut till heltider. Tjänstemännen i har beräknat att om samtliga vårdgivare som ersätts enligt ersättningslagarna skulle utföra åtgärder motsvarande full ersättningsnivå skulle den totala årskostnaden för dessa vårdgivare inom öka med . Inte några ökade kostnader för landstingen, säger regeringen. Det tror jag inte på. Jag avslutar med att yrka bifall till reservationen som innebär avslag till regeringens förslag. I detta anförande instämde , , , , , och (alla s) samt (). 4 (): Till betänkandet om ersättningsetablering för vissa privata vårdgivare har en gemensam motion med Socialdemokraterna och . Vi har också en gemensam reservation som jag vill yrka bifall till. I vår gemensamma reservation föreslår vi att avslår regeringens proposition till lag om ändring i lagen om läkarvårdsersättning och ändring i lagen om ersättning för sjukgymnastik. Regeringens förslag handlar om etableringsfrihet, en etableringsfrihet för läkare och sjukgymnaster som infördes under den förra borgerliga regeringen 19911994. då det var möjligt att fritt etablera sig som läkare och sjukgymnast tog tusentals läkare och sjukgymnaster chansen att etablera sig. När man etablerat sig, vilket framför allt skedde i storstadsregionerna, fick man ersättning via den så kallade nationella taxan. Efter regeringsskiftet avskaffades möjligheterna till fri etablering med nationell taxa. Det förslag vi ska debattera handlar om att regeringen vill permanenta systemet med nationell taxa. Förslaget innebär att man vill göra det möjligt för läkare och sjukgymnaster, som driver verksamhet med den nationella taxan, att sälja sin verksamhet till högstbjudande. Den som köper en sådan verksamhet får då automatiskt överta rätten att bedriva verksamhet enligt den nationella taxan. Varför vill vi då att förslaget ska avslås? Jo, vi är helt emot fri etableringsrätt för läkare och sjukgymnaster och systemet med den nationella taxan eftersom det skapar ett efterfrågestyrt sjukvårdssystem genom att etableringar sker där efterfrågan är som störst, inte där vårdbehoven är som störst. Systemet med den nationella taxan innebär att eller regionen inte på något sätt kan styra kostnader, verksamhetsinnehåll eller etableringsort för dessa läkare och sjukgymnaster. är det de förtroendevalda i landsting och regioner som har ansvar för att finansiera, styra, prioritera samt hushålla med skattemedel. De ska dessutom uppfylla målsättningarna enligt hälso- och sjukvårdslagen, nämligen att vården ska ges på lika villkor, att vården ska fördelas efter behov och att de med störst vårdbehov ska ges företräde till vården. För oss i och den rödgröna oppositionen är det uppenbart och självklart att systemet med nationell taxa och fri etableringsrätt inte går att förena med det ansvar och de uppgifter som sjukvårdshuvudmännen har för att fördela vårdens resurser efter behov. Vi säger nej till förslaget eftersom vi inte vill bidra till att permanenta ett system som innebär att dessa läkare och sjukgymnaster har fri dragningsrätt på eller regionens skattemedel. eller regionen måste betala räkningarna och ersätta dessa tjänster antingen de bedömer att de utifrån medborgarnas vårdbehov behöver tjänsterna eller inte. Behövs då inte dessa läkare och sjukgymnaster som går på den nationella taxan inom hälso- och sjukvården? Svaret på det är att dessa läkare och sjukgymnaster naturligtvis behövs. De gör viktiga och nödvändiga insatser. Men vi vill se ett system där landsting och regioner kan anlita dessa läkare och sjukgymnaster i den utsträckning de vill och är i behov av genom att upprätta vårdavtal. Ett sådant system skulle garantera att vårdens begränsade resurser prioriterades utifrån de aktuella och lokala vårdbehoven hos medborgarna. Regeringens förslag till ny lagstiftning kan möjligen uttolkas så att man till viss del förstått att det är problematiskt att landstingen och regionerna, som är ansvariga för finansiering och planering av vården, inte har någon möjlighet att påverka lokalisering, innehåll eller omfattning av vård som utförs via systemet med den nationella taxan. Slutsatsen av denna insikt är dock att man försöker konstruera ett nytt system som är svårbegripligt och otydligt vad gäller vilka effekter förslaget kommer att få. Låt mig nämna ett av förslagen i detta nya system, som är minst sagt egendomligt till sin konstruktion. När en läkare eller sjukgymnast som är ansluten till den nationella taxan vill överlåta sin verksamhet och rätten för den nya ägaren att fortsätta att vara ansluten till den nationella taxan är det eller regionen som ska vara den instans som ombesörjer att det sker ett anbudsförfarande där eller regionen ska ta ansvar för att den aktuella verksamheten annonseras ut och sedan ta emot anbud från intresserade köpare. Därefter ska eller regionen välja ut den köpare som har det högsta anbudet och uppfyller vissa andra villkor och kriterier. Den som betalar mest får köpa verksamheten. eller regionen ska alltså hjälpa de yrkesutövare som går på den nationella taxan att sälja sin rörelse och rättigheten att gå på den nationella taxan, men eller regionen har ingen möjlighet att pröva eller ha inflytande över omfattningen eller innehållet i den verksamhet enligt den nationella taxan som de sedan ska finansiera. Avslutningsvis, fru talman, kan jag konstatera att propositionen om ersättningsetableringar är ett försök från den moderatledda regeringen att permanenta det odemokratiska systemet med den nationella taxan. Det leder till mer efterfrågestyrd vård och bidrar inte till att våra gemensamma skattemedel används på ett effektivt och rättvist sätt. och den rödgröna oppositionen anser att när sjukvården finansieras gemensamt med skattemedel ska utgångspunkten alltid vara människors vårdbehov, och landstingen och regionerna måste ges förutsättningar att planera utifrån detta. Därför vill vi i stället förespråka vårdavtal när dessa etableringar ska överlåtas. Vi avvisar bestämt en utveckling som innebär ett steg bort från den behovsstyrda vården. I detta anförande instämde , , , , och (alla s) samt (). 5 (): Först vill jag yrka bifall till socialutskottets betänkande SoU6 i dess helhet och avslag på reservationen. tar vi från och övriga allianspartier ytterligare ett steg för att i handling visa att vi menar allvar med att en mångfald av vårdgivare inom den offentligt finansierade vården leder till förbättrad tillgänglighet och till ökad valfrihet för medborgarna. Vi har från allianspartierna varit mycket tydliga med att tillgänglighet, kontinuitet och kvalitet är viktiga utvecklingsområden för vården. Vi utreder och levererar förslag efter förslag. Vi har också varit mycket tydliga med att vården ska vara solidariskt finansierad över skattsedeln. Men vem som utför vården kan med fördel variera. Det är min fasta övertygelse att mångfald är bättre än enfald, och man blir bekymrad när man lyssnar på oppositionen. Det är nej, stopp, vi river upp på område efter område. Jag vill särskilt uppmärksamma oppositionens företrädare på att står man stilla så går man bakåt när utvecklingen går framåt. Därför är det viktigt att behålla och uppmuntra privata vårdgivare och även släppa in nya aktörer som kan berika och utveckla vården med sina erfarenheter, arbetssätt, idéer, metoder och medarbetare. Vad har då alliansregeringen gjort i de här frågorna? Vi började med att avskaffa stopplagen. Vi har påbörjat arbetet med apoteksomregleringen för att få fler apotek. Vi har infört valfrihetssystem inom äldre- och handikappomsorgen. En vårdvalsreform inom sjukvården som innebär en unik möjlighet att få in entreprenörskapet i vården är på gång. Det har stått klart att vi allianspartier vill möjliggöra ersättningsetableringar för privata läkare och sjukgymnaster. Ideologiska låsningar hos främst röda landsting ska inte få stoppa privata vårdgivares möjligheter att överlåta sin verksamhet. Sedan vi fick folkets stöd för förnyelse av vården har ett intensivt arbete pågått inom i dialog med de berörda intresseorganisationerna. tog vi som ett första steg bort den omotiverade åldersgränsen för den nationella taxan. Oppositionen var naturligtvis emot. Arbetet med nästa steg har försenats och försvårats av att har haft kritiska synpunkter på taxesystemet. Men är vi framme och kan leverera vallöftet om att läkare och sjukgymnaster som får ersättning via den nationella taxan ska kunna överlåta sin praktik och låta ersättningen via taxan övergå till den nya vårdgivaren. får vi tydliga regler. Den läkare eller sjukgymnast som vill göra en överlåtelse ska kunna göra det till den som erbjuder högst pris. De som har rätt att ingå i vårdval kan dock inte delta i en ersättningsetablering om de i stället erbjuds ingå i vårdvalssystemet. ska ju alla patienter i hela kunna välja primärvård, om vi från allianspartierna får vår vilja igenom. Vår uppfattning är att till exempel två allmänläkare som har liknande verksamhet inte bör ha ersättning från olika system. Därför får man inte ta över en mottagning om man har rätt att ingå i landstingens vårdval. Genom dagens beslut får vi möjligheten att genom en mångfald av vårdgivare förbättra tillgängligheten och öka medborgarnas valfrihet. Vi framhåller även från utskottsmajoritetens sida att vi genom möjligheten till överlåtelse också får kontinuitet för patienter. Vi stimulerar kompetensutveckling och en ökad vilja att investera i verksamheten . Möjligheten för landstingens verksamhetsuppföljning är naturligtvis viktig de finansierar ju vården, vilket har påståtts helt riktigt. Landstigen ges därför nu möjlighet att följa hela vårdkedjor med avseende på kvalitet, effektivitet och resultat. Utskottet har ordentligt diskuterat vårdsekretessen vid informationsöverförande och ser inga problem med nuvarande upplägg. personal, som arbetar med verksamhetsuppföljning, omfattas självklart av hälso- och sjukvårdssekretessen. Vi konstaterar också att landstingen inte rutinmässigt behöver tillgång till patientjournaler utan endast då det finns skäl att misstänka oegentligheter och att landstingens verksamhet också i detta sammanhang står under tillsyn. Det framgår tydligt av utskottets betänkande. När man har hört oppositionens företrädare har det varit ungefär vad man kunde tänka. Det återupprepas: Nej, stopp, fy, usch! Vi vet bättre än den enskilda patienten! Jag skulle vilja ställa några frågor till oppositionens företrädare. Vet ni vem och vilken regering det var som först införde den nationella taxan, ni som säger att den är ett sådant stort hot mot behovsstyrningen? Vilken regering var det? Det skulle jag vilja ha svar på. Den andra frågan är: Ser ni i ärlighetens namn över huvud taget något värde i att vi har privata vårdgivare, läkare och sjukgymnaster? Ni säger att ni gör det under vissa förutsättningar, men är det egentligen vad ni tycker? Min slutfråga: Om man är och har kvar i sin verksamhet och inser att man egentligen behöver investera för att få verksamheten att fungera kvalitativt, har ni någon förståelse för att man om man bor i ett rött landsting då känner en tveksamhet i att investera i sin verksamhet om man kan befara att om den röda ledningen får tag på frågan är det kört?