prot · GX093 · 2009-09-16 00:00:00 — Vi tar en ram, men den innehåller ingen följdlagstiftning. Vi har alltså svårt att greppa över vad det egentligen är vi beslutar om. Så har det varit ; har godkänt ett antal rambeslut. Vi vill återigen från framhålla den principiella kritiken mot detta sätt att lagstifta. Det kan inte anses vara tillfredsställande i ett demokratiskt perspektiv att riksdagsledamöter ska godkänna en framtida lagstiftning som man inte kan överblicka. Kritiken mot förslaget delas av exempelvis . Som jag precis har beskrivit har regeringen valt att peka på lagstiftningskomplex som inte faller inom ramen för rambeslutet. Om detta innebär att regeringen menar att detta ändå ska användas måste de nämnda lagarna göras om. Då bör veta på vilket sätt det ska göras. Om inte detta är tanken måste man självfallet fråga sig varför denna genomgång finns med i propositionen. Det finns kritik mot förslaget. Till exempel skriver JO i sitt utlåtande, förutom den principiella kritiken mot lagstiftningsförfarandet, att den dubbla straffbarheten bör bibehållas när det gäller listbrotten och att en förklaring bör avges gällande detta. I rambeslutet finns också åtgärder uppräknade som är helt främmande i den svenska rättsordningen. Det gäller bland annat ett system med borgen en åtgärd som aldrig har tillämpats i . Ytterligare kritik mot rambeslutet gäller de ekonomiska åtaganden som kan komma. I propositionen finns det ingen genomgång av vilka lagstiftningsåtgärder som kommer att bli nödvändiga att genomföra i . Det är en stor brist. Det finns heller ingen kostnadsberäkning. Vi anser att en ordentlig genomgång av den svenska lagstiftningen måste till för att det ska vara möjligt för att fatta beslut om detta rambeslut. Att inte har någon kunskap om de lagar man beslutar om är inte rimligt, anser . Utskottsmajoriteten säger själv i betänkandet att för ett genomförande av rambeslutet krävs det förändringar i svensk rätt. Det kan som regeringen anför förutsättas att lagstiftningsarbetet i vissa delar är komplicerat och kräver noggranna analyser, framför allt mot bakgrund av att något motsvarande samarbete inte finns . Man säger också från utskottsmajoriteten, och det tycker jag är bra, att man kan instämma i motionärens uppfattning såtillvida att skulle få ett ännu bättre underlag för sitt ställningstagande om ärendet om godkännande av rambeslut skulle beslutas på samma sätt som andra internationella överenskommelser. Sedan finns det ett annat inslag i det här. Det är att man vidrör det så kallade Lissabonfördraget som inte är antaget . Rambeslut som förhandlats fram men inte antagits när Lissabonfördraget träder i kraft kommer att förfalla. Om detta rambeslut skulle förfalla skulle införandet av en gemensam ordning för överförande av icke frihetsberövande övervakningsåtgärder inom EU fördröjas avsevärt. Därför har jag en fråga till utskottsmajoriteten. Är det här så bråttom att man måste trycka igenom det av rädsla att det kanske inte blir något Lissabonfördrag? Är det inte bättre att ha med en följdlagstiftning och att vi har ett rejält underlag att ta ställning till? Är det av rädsla att Lissabonfördraget inte blir antaget som man har denna brådska? I detta anförande instämde (). 61 (): Jag vill börja med att yrka bifall till den reservation som har tillsammans med . Egentligen tog upp allt väsentligt i vår reservation. Jag instämmer till fullo där. Rambeslutsförfarandet är problematiskt. Vi har här i godkänt ett antal rambeslut. Varje gång reser sig frågan hur man kan godkänna en framtida lagstiftning som man inte kan överblicka. Det demokratiska underskottet borde oroa och bekymra mina kolleger i utskottet. Den kritik vi har delas med olika remissinstanser, bland annat . Det hade varit på sin plats med en tydlig förklaring. Utskottsmajoritetens text tar inte upp det här tillräckligt tydligt. Med det vill jag än en gång yrka bifall till vår reservation. 62 (): Eftersom vi socialdemokrater i sak inte har någonting att invända vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet. 63 (): Jag kommer inte att bli lika kort som tidigare talare. antagande av rambeslutet om ömsesidigt erkännande av beslut om övervakningsåtgärder för brottsmisstänkta är en ganska lång och komplicerad titel, men bakom den döljer sig ett mycket bra förslag. Tyvärr händer det att svenska medborgare begår brott i andra länder. Det händer också att medborgare från andra länder begår brott här i . Även om ett sådant brott inte är så grovt att det i normala fall skulle föranleda en häktning om det hade varit en gärningsman från det egna landet händer det att personer från ett annat land häktas, eftersom man anser att det finns för stor fara för att personerna ska lämna landet och sedan inte komma tillbaka till den rättegång som väntar. Det är just därför det här rambeslutet behövs, för genom rambeslutet om ömsesidigt erkännande av beslut om övervakningsåtgärder för brottsmisstänkta ska samma regler kunna gälla för det egna landets medborgare som för medborgarna från andra EU-länder. En av de konkreta vinsterna med det är att man inte ska behöva hålla personer häktade bara av den anledningen att de annars kanske inte skulle komma tillbaka till rättegången. Det egna landet garanterar att man återför den personen om han inte kommer frivilligt. Dessutom garanterar man att de övervakningsåtgärder som beslutas ska skötas. Det finns tråkiga exempel på att svenska medborgare har fått sitta i häkte i andra EU-länder. Man önskar att det inte var så. Vi har diskuterat mänskliga rättigheter tidigare här. Tyvärr är inte alltid häktningstiderna som vi skulle vilja se dem. Det kan handla om månader och till och med om år. Det är klart att de personerna och de personernas släktingar och vänner mycket hellre ser att de kan komma tillbaka till i väntan på rättegång. Är det ett grovt brott som har begåtts blir det häktning i alla fall. Då kvittar det om man är i det egna landet eller om man kommer från ett annat land när man begår brottet. Är det ett grovt brott är det säkert skäl för häktning, men i många andra fall blir det häktning trots att de grunderna inte finns. ska vi kunna komma ifrån det, och det bra. Mot denna bakgrund, fru talman, är det svårt att förstå att och säger nej till detta förslag. Frågan är om ni tycker att det är bättre att svenska medborgare sitter häktade i månader och kanske år innan rättegång än att de får komma tillbaka till , även med övervakningsåtgärder, och kan leva ett något mer normalt liv och sedan återvända när det blir dags för rättegång. Jag tycker att vi borde kunna vara överens om att det är en rätt bra väg att gå. I reservationen pekar och på två saker, dels är det formalia, dels att systemet med borgen finns med i rambeslutet. Det skulle vara främmande för den svenska rättsordningen. Det är det. Vi har inget borgenssystem här i . Om vi börjar med formalia håller jag med och om att det vore bättre om vi hade kunnat anta rambeslutet som det förelåg förslag på lagändringar. Det har vi tagit upp och debatterat , inte minst under den förra mandatperioden när vi hade en socialdemokratisk regering som stöttades av just och . ska man lägga märke till att i propositionen finns det en genomgång av vad som behöver göras i svensk lagstiftning för att genomföra det här rambeslutet. Det är en genomgång på 20 sidor. Men trots att det är en ordentlig genomgång har vi ett sådant lagstiftningssystem att det behövs ytterligare utredningar, remissrundor med mera innan vi antar en ny lag. Och det tar lite tid. Då är frågan: Ska alla andra EU-länder sitta och vänta på att vi blir klara? Omvänt händer det att det tar tre, fyra, fem, kanske innan alla länder har genomfört rambesluten. Skulle vi ha ett sådant system att rambesluten inte börjar gälla förrän alla har genomfört dem skulle det bli väldigt trögt att komma framåt i EU-maskineriet. Det är trögt nog som det är. Om vi går över till borgenssystem kräver det en förklaring av hur det här rambeslutet är upplagt. Det finns två delar i rambeslutet. Det ena är övervakningsåtgärder som vi kommer att bli skyldiga att genomföra. Det andra är frivilliga åtgärder. De åtgärder som måste genomföras är när den misstänkte har en skyldighet att meddela den behöriga myndigheten i den verkställande staten varje byte av hemvist, i synnerhet för mottagande av kallelser att närvara vid ett förhör. Jag citerar här, därför blir det ett lite tråkigt språk. Det är när den misstänkte har skyldighet att inte besöka vissa ställen, orter eller fastställda områden, när den misstänkte har en skyldighet att stanna kvar på anvisad ort, när den misstänkte har en skyldighet att efterleva begränsningar av möjligheten att lämna den verkställande statens territorium, när den misstänkte har en skyldighet att anmäla sig hos en viss myndighet och när den misstänkte har en skyldighet att undvika kontakt med vissa personer med anknytning till brottet eller brotten. Detta ser inte jag som några konstigheter. Det är inget som är direkt främmande i den svenska rättsordningen, som jag ser det. Om vi däremot går över till de åtgärder som är frivilliga att övervaka är det när den misstänkte har en skyldighet att avstå från viss verksamhet med anknytning till brottet, vilket till exempel kan gälla ett angivet yrke som han eller hon inte ska få syssla med, när den misstänkte har en skyldighet att inte framföra fordon, när den misstänkte har en skyldighet att deponera en viss summa pengar, det vill säga borgen, när den misstänkte har en skyldighet att genomgå terapeutisk behandling eller behandling för beroende eller när den misstänkte har en skyldighet att undvika kontakt med vissa föremål i samband med brottet. Om man går igenom den uppräkningen är det klart att där finns en del övervakningsåtgärder som är något mer udda inslag i vårt rättssystem, till exempel borgen. Men att vi antar rambeslutet tvingar oss inte att genomföra de frivilliga åtgärderna. Däremot kan man ställa sig frågan: Är det inte bättre för den misstänkte att accepterar borgenssystem i så speciella fall, om alternativet är att sitta häktad i ett annat land i månader eller år. Jag tror att den misstänkte mycket hellre skulle se att det finns ett fungerande system för hur även skulle kunna övervaka en sådan åtgärd, även om vi normalt sett inte har det i vårt rättssystem. Visst finns det frågetecken när det gäller exakt hur det här rambeslutet ska genomföras i svensk lagstiftning, men dessa frågetecken är inte så stora att det är värt att vägra godkänna lagförslaget. Det och gör är att de säger till de svenskar som sitter häktade i andra EU-länder , och det finns tyvärr sådana, att ni får sitta kvar på häktet därför att vi tycker att formalia är viktigare än att vi ska komma framåt i den här frågan gemensamt inom EU. Det blir de faktiska konsekvenserna av att avslå propositionen. Jag är däremot glad åt att Socialdemokraterna ser behovet och ställer sig på alliansens sida. Jag beklagar att och i sitt fortsatta EU-motstånd tackar nej till att underlätta för svenska medborgare som misstänks för brott i andra EU-länder. Med detta vill jag yrka bifall till förslagen i betänkandet och avslag på reservationerna. 64 () replik: Jag sade i mitt anförande, , att även om det är positivt att föreliggande förslag till beslut syftar till att införa regler i denna riktning har vi från en viss kritik mot det. Jag skulle vilja ställa en fråga till dig. Man kan ju associera till den långa debatt som vi har haft. Jag ska försöka fatta mig kort, för vi har faktiskt en till debatt som vi ska hinna med. Jag kan känna lite för del att nu är vi där igen, om vi relaterar till den föregående debatten, att vi ska ta ställning till något som vi inte kan överblicka. Det är just när det gäller följdlagstiftningen. Jag förstår ju att också känner igen detta därför att jag vet att det har varit väldigt mycket kritik gentemot den förra regeringen. Jag ställde också en fråga i mitt anförande. Är det så bråttom med det här, eftersom man relaterar till Lissabonfördraget som ännu inte har antagits. Är det så akut att få igenom det här att man inte kan följa upp med en följdlagstiftning? I utskottet säger man att det krävs en grundlig analys. Det är inte så enkelt med den följdlagstiftning som kommer. Det verkar behövas ett ganska omfattande och avancerat arbete. Är det då viktigare att vi trycker igenom det här utan att vi kan överblicka det? I grunden har vi ändå en positiv inställning. 65 () replik: Egentligen är det ju bra att vi är överens om att de här reglerna behövs. Det är positivt så att säga. Men avslag på propositionen innebär ett nej. Det kan vi inte komma ifrån. Jag tycker faktiskt att man kan, om jag ska använda det ord som använde, överblicka vilken svensk lagstiftning som behövs om man läser genomgången av kap. 6 i propositionen. Vi kan inte säga exakt hur lagstiftningen ska se ut, men överblicka den tycker jag nog att vi kan. När det gäller Lissabonfördraget är problemet alltså att det som inte har genomförts innan Lissabonfördraget träder i kraft kommer att ta innan det kan genomföras. Då måste man backa tillbaka. Det är ju en helt ny beslutsprocess, bland annat ska få ett helt annat inflytande även inom tredjepelarfrågorna. Det betyder att antas inte förslaget innan Lissabonfördraget träder i kraft kommer det förmodligen att ta åtminstone innan vi har detta på plats. Då tycker jag att det är bättre att vi antar det . Vi kan hjälpa de svenska medborgare som faktiskt sitter häktade i andra EU-länder att få komma hem i väntan på rättegång. 66 () replik: Det är naturligtvis som säger att man tänker på de människor som sitter häktade. Det gör vi också naturligtvis, men det kommer också att ske framöver. Då associerar jag till att det kanske är bra att följdlagstiftningen är på plats. Utskottsmajoriteten säger ju själv att man, som regeringen anför, kan förutsätta att lagstiftningsarbetet i vissa delar är komplicerat och kräver noggranna analyser, framför allt mot bakgrund av att något motsvarande samarbete inte finns. Man säger alltså själv att det här inte är någon liten sak utan det är ganska omfattande. Då måste vi från protestera. Vi antar en ram men vi känner inte till innehållet. På det viset sätts ju demokratin också ur spel. Jag skulle hellre låta det få ta lite så att vi har med allt underlag som vi behöver för att fatta beslut. 67 () replik: När man säger att vi ska låta det ta lite är det inte bara så att vi får lite på oss i utan då säger vi också att det ska ta lite för de andra 26 länderna. Säger vi att de andra 26 länderna ska vänta lite på oss i det här fallet får vi så klart också acceptera att vänta lite längre när något av de andra 26 länderna tycker att de behöver mer tid för att genomföra lagstiftning. Om vi inte har det här tvåstegsförfarandet, att länderna först antar rambeslutet, blir det en mycket trögare process. vet att jag också tycker att det skulle ha varit bra om vi hade haft följdlagstiftningen på plats. Men det får man ställa mot att stressa igenom en ny svensk lag utan att den går igenom den normala lagstiftningsproceduren. Då tycker jag ändå att det är viktigare att vi tar det lite lugnt med hur formuleringarna exakt ska se ut i en ny svensk lag. Innehållet i den nya lagen kan man utifrån det här säga kommer att bli ungefär så och så, men de exakta formuleringarna är inte lika lätta att få fram så snabbt. I grunden är vi överens om att det här behövs. Vi är överens om att det behövs en följdlagstiftning, vi är överens om att det hade varit bra om följdlagstiftningen hade funnits på plats , men vi är inte överens huruvida vi ska säga åt dem som sitter häktade i andra EU-länder att de får vänta ytterligare lite innan de kan komma hem i väntan på rättegång. Där är vi tydligen inte överens. 68 (): Det här rambeslutet stärker den enskildes rätt i . Med ett fint juridiskt ord presumerar beslutet den anklagades oskuld. Det förutsätter att en människa är oskyldig till dess man har blivit dömd. Det handlar alltså om att värna rättsstatens principer i hela unionen. Det här rambeslutet handlar inte om påföljder. Det handlar inte om straff, det vill säga det som har hänt efter att man har dömts, utan, precis som har förklarat, det handlar om övervakningsåtgärder av en misstänkt innan det har hållits en utredning och en rättegång. Det här innebär att vi kommer att slippa onödigt långa häktningstider. Det gäller de fall där man normalt sett inte befinner sig vara häktad när man begår ett brott eller misstänks för ett brott i sitt hemland men gör det någon annanstans. Förslagen i sin korthet betyder till exempel att en svensk som begår en dumhet i eller ska kunna komma tillbaka till . I är det svensk lagstiftning som gäller. Det är den som ska tillämpas. är så kallad verkställansstat. Då är det de övervakningsåtgärderna som ska gå in. Vi använder alltså våra principer. Det kommer att krävas dubbel straffbarhet. Det brott man är misstänkt för ska vara ett brott i båda länderna med ett undantag, de så kallade listbrotten. Det är beslut som vi redan har fattat i riksdag. Det finns ett antal punkter i artikel 14. Det är brott som vi i har kommit överens om är så pass allvarliga att de kräver åtminstone fängelse. Det är så pass grova brott, till exempel terrorism, människohandel, sexuellt utnyttjande av barn och liknande brott. Där gäller rent formellt inte dubbel straffbarhet. Det finns dock i praktiken undantag, och de tänker jag komma in på. För att bli häktad i krävs att man misstänks för ett brott som ger åtminstone fängelse, eller att det finns en risk att man flyr, eller att det finns risk för så kallad kollutionsfara, det vill säga försvårande av utredningen genom att ta bort bevis eller genom att på annat sätt se till att utredningen blir inkorrekt, eller att det finns så kallad recidivfara, det vill säga att man fortsätter med sin brottslighet. Det kan till exempel gälla organiserad brottslighet. Förslaget om rambeslut innehåller ett antal olika övervakningsåtgärder. Det är en yttre ram. I praktiken är rambeslutet utformat så att varje land ska kunna tillämpa den lagstiftning det har, även om det naturligtvis kommer att finnas ett behov av att se över svensk lagstiftning när detta ska implementeras. Men i praktiken är det inga direkta anvisningar. Vad är då syftet? Det har tidigare uttalats klart av inte minst . Syftet är att ingen ska sitta häktad i onödan, att människor från början ska anses vara oskyldiga. Då kan man fråga sig retoriskt, herr talman, om någon kan vara emot detta. Jodå, det kan man om man är vänsterpartist, till min förvåning även om man är miljöpartist, och till min ännu större förvåning om man ansluter sig till argumentationen till fullo. har här i kammaren uttalat viss kritik mot förslagen eller att hon i grunden är positiv. Det stämmer inte riktigt överens när vi läser vad har lämnat in för förslag till , det vill säga den motion som väcktes på propositionen. Det är inte viss kritik, och det finns ingen positiv anda i den. Tyvärr kan jag konstatera att man i sin EU-kritik och i sitt motstånd mot unionen som sådan blandar ihop olika delar, dels konspirationsteoretiska skäl, dels rena missförstånd, dels i lagom kompott en hel del felaktigheter. Motionen väcktes , och det kan vara en förklaring, men det finns anledning att titta igenom innehållet i motionen. Men först ska jag säga att jag håller med på en viktig punkt, nämligen att rambeslut inte känns bra. Det är inget bra system. Vi från har även under tidigare mandatperioder valt att kritisera systemet. Dock finns detta eftersom det är på det sättet vi i fördragen har valt att lösa problemen i . Vi har det här tills vi kommer på något bättre. Vi har kommit på något bättre. Vi tänkte nämligen lösa problemet. Det heter Lissabonfördraget. Det är så vi löser problemet med ramförslaget. Vad säger då om Lissabonfördraget för att få bort beslutssystemen med rambeslut? Jo, de säger nej till det också. Då kan vi misstänka att de är så EU-kritiska och vill så gärna kritisera att de helst inte vill ta bort vad de kritiserar eftersom då försvinner skälet till att kritisera. Men det är inte särskilt produktivt. Vad står i motionen? Jag tror att det har gått fort. Där står att remisskritiken mot förslaget är omfattande. Om man går igenom punkt för punkt i lagförslagen är det så att remissinstanserna delar regeringens bedömning eller att remissinstanserna delar i huvudsak regeringens bedömning. Mer omfattande är inte kritiken från remissinstanserna. Vad har man då hängt upp sig på? Jo, bland annat . Det är ett kortfattat yttrande från . kritiserar, precis som jag och , systemet med rambeslut. De säger också att de tycker att det ska finnas grundläggande rättssäkerhetsaspekter. Det är ingen kritik utan det är något vi generellt sett kräver och något som finns med i propositionen. Man tar upp JO:s kritik. Förslaget hänger nära samman med den europeiska arresteringsordern. Då hade JO exakt samma kritik, nämligen de så kallade listbrotten som jag nämnde tidigare. JO framför nu samma kritik som då. Dock kan vi konstatera att riksdag har gjort en annan bedömning än JO. Däremot har slutat använda sig av de remissinstanser man tidigare använde sig av. När det skedde en genomgång av listbrotten och beslut fattades hängde man upp sin argumentation på Justitiekanslerns kritik. Det aktar man sig nogsamt för att göra den här gången. Vad säger om det här rambeslutet? Justitiekanslern har ingen erinran mot förfarandet. Justitiekanslern tycker till och med att det är angeläget att man skyndar sig att genomföra detta så att inga svenskar ska sitta häktade i onödan. Dessutom konstaterar att det inte hindrar medlemsstaterna från att tillämpa sina konstitutionella bestämmelser om bland annat tryck- och yttrandefriheten, och Justitiekanslern har inte funnit någon anledning till invändningar mot förslaget att ska godkänna rambeslutet. När det var fråga om den europeiska arresteringsordern var främsta argument det Justitiekanslern framförde. Det håller man sig nogsamt undan från . Tryck- och yttrandefriheten är alltså inte längre ett skäl. Det anges tydligt i beslutet i punkt 17, nämligen rätt till prövning i laga ordning, föreningsfrihet, tryckfrihet, yttrandefrihet i andra medier och religionsfrihet. Det fastställs i rambeslutet. påstår att det här kommer att innebära stora ekonomiska åtaganden. Då vill jag kort påpeka att frihetsberövande kostar bra mycket mer pengar. Att inte frihetsberöva någon i onödan sparar pengar. Jag vill också tala om för att om man är oroad över åklagarnas möjlighet att klara sin ekonomi tillför den här regeringen i den kommande budgeten 20 miljoner och ytterligare 50 miljoner kommande år. förvånar mig inte, men förvånar mig. har talat om att man har en annan syn på politiken. Det är nu inte som vid debatten om den europeiska arresteringsordern. Då sade att man är emot en vidare samordning av rättssystemen. Det var det man konkret motsatte sig. är positivt till EU, men varför är man emot EU-samarbete? I detta anförande instämde (). 69 (): Det finns bara en reservation med anledning av den här propositionen, och det är Vänstern och som står bakom den. Vi har redan hört en del om det. Jag är glad att Socialdemokraterna tillstyrker propositionen det är väldigt bra att de förstår vikten av den. Jag instämmer naturligtvis helt och fullt i den inledning som reservanterna anför, nämligen hur viktigt det är att bekämpa brottsligheten nationellt och internationellt. Ingen ska kunna gömma sig undan rättvisan genom att fly till ett annat land inom EU. är det bra att åtgärder vidtas så att inskränkningen för den enskilde blir så liten som möjligt. Om detta är majoriteten och reservanterna helt överens. Men reservationen angriper lagstiftningsmetoden, som vi har hört lite grann om. Reservanterna gillar inte rambesluten. Jag minns att modellen med rambeslut blev ifrågasatt när den infördes. Man menade att den var en nyordning som inte passar in i den svenska konstitutionen.