prot · GX0942 · 2009-12-03 00:00:00 — Både kvinnor och män måste tillsammans arbeta för att uppnå detta. Detta är inte heller någon kvinnofråga. I ett jämställt samhälle blir nämligen både kvinnor, män och barn vinnare. Jag kommer ju sist på talarlistan, och väldigt mycket är redan sagt i debatten. Men det kan förtjäna att upprepas ändå att alliansregeringen tar de här bekymren och problemen på stort allvar. Vi har redan tidigare hört att vi har satsat motsvarande 1,6 miljarder . Det är en tiodubblad satsning jämfört med tidigare, och den har omfattat flera strategiska och angelägna områden. Satsningen pågår för fullt, och det är därför för tidigt att säga om den har varit lyckosam eller inte. Men redan i vår kommer vi att få en första uppföljning från regeringen som vi kan ta del av här i , och säkert kommer vi att debattera mer om den. kommer vi att se en slutredovisning, fast någon slutredovisning är det strängt taget inte alls. Alla vi som sitter här vet ju att det bara är början på en lång resa där det kommer att krävas ett långsiktigt, engagerat och strategiskt arbete för att komma vidare. Jämställdhet kan aldrig lösas genom en quick fix utan måste integreras inom alla politikområden. Jämställdhet är, liksom alla andra områden, ett kunskapsområde där både erfarenhet och forskning måste tas till vara. Det måste göras ansträngningar inom många områden, inte minst inom arbetslivet. Det är viktigt att som anställd ha inflytande över arbetet och över arbetstidens förläggning och omfattning. Är det något parti som tycker att det är viktigt att alla ska kunna leva på sin lön är det . Våra jobbskatteavdrag har just den profilen. Tre av fyra jobbskatteavdragskronor går till dem som har inkomster under gränsen för statlig inkomstskatt, alltså under 31 000 . Även om det kanske inte lyckas fullt ut är tanken att det ska riktas mot dem med låga och medelinkomster. Där finns framför allt många kvinnor. Arbetsgivare inom den offentliga sektorn, kommuner och landsting, måste också bli betydligt bättre. Där vi styr som politiker ska vi erbjuda riktigt bra arbetsplatser. Det är jag den första att understryka, gärna mönsterarbetsplatser, och låt dem gärna kallas det. Däremot ser jag inget skäl att avsätta speciella projektpengar. Det är faktiskt bara att börja dag. Vi som har makten i våra kommuner kan ju börja med att ge kvinnor och män bättre anställningsförhållanden, mer inflytande över sina arbetsförhållanden, bättre ledarskap och så vidare. Att arbetsplatserna i den offentliga sektorn ska gå i bräschen är väldigt väsentligt om vi ska kunna kräva mer av näringslivet. Det är också viktigt att alla ska trivas och orka ett helt arbetsliv. Det finns få saker här i livet som vingklipper människors frihet i så stor utsträckning som just fördomar, dåliga attityder, strukturer och förlegade ideal. Moderat politik tar sin utgångspunkt i övertygelsen att alla människor är unika, med egna beslut att fatta. Därför är och förblir jämställdhet en fortsatt prioriterad fråga för oss. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 10 § Regional tillväxt Föredrogs näringsutskottets betänkande 2009/10:NU2 Utgiftsområde 19 Regional tillväxt (prop. 2009/10:1 delvis). 115 (): Vi socialdemokrater vill göra den regionala utvecklingspolitiken till en central fråga där konsekvenserna för den regionala utvecklingen blir en ständigt närvarande aspekt i utformningen av strategiska politiska beslut. Detta förutsätter i sin tur en väl fungerande samordning mellan olika politikområden och mellan olika politiska nivåer. Den nationella nivån måste aktivt samverka med regioner och kommuner för att skapa bästa möjliga utvecklingsmöjligheter. Vi socialdemokrater accepterar inte att regionalpolitiken reduceras till en politik för gles- och landsbygd med låga ambitioner. En kraftfull regionalpolitik måste anta utmaningen att formulera övergripande tillväxt- och utvecklingsstrategier för hela landet. En landsända kan inte ses isolerad från en annan. Företag, naturresurser och arbetskraft återfinns i alla delar av landet, och de är sinsemellan sammanlänkade i ett komplext system av produktion och transporter som knyter samman . För oss socialdemokrater är det oerhört angeläget att solidariteten mellan regioner vidmakthålls. Vår solidariskt uppbyggda välfärd, där det kommunala skatteutjämningssystemet spelar en viktig roll, bidrar ytterligare till att stärka de ekonomiska banden mellan olika delar av landet. En fortsatt kommunalekonomisk utjämning är därför ett nödvändigt verktyg för att vi fortsatt ska kunna garantera en likvärdig kvalitet i välfärdstjänsterna oavsett var i landet man bor. Det starka ömsesidiga beroendet mellan olika landsändar innebär att regionalpolitiken måste söka lösningar på såväl de snabbväxande storstädernas problem som de svåra välfärdsutmaningar som väntar många mindre regioner vilka tampas med kraftigt minskande befolkning, hög strukturell arbetslöshet och skev åldersstruktur. En annan grundläggande slutsats är att varannan svensk faktiskt varken återfinns i storstaden eller i genuin gles- och landsbygd. Halva befolkningen lever i det som alltför länge varit regionalpolitikens blinda fläck: De medelstora regionerna. Här återfinns sannolikt både framtida tillväxtregioner och regioner som utan en kraftfull politik kan få problem att hantera ett snabbt tilltagande internationellt konkurrenstryck. Vår övergripande regionalpolitiska målsättning ligger fast. Vår utgångspunkt är att den ekonomiska tillväxten är summan av tillväxten i landets alla delar och att de statliga insatserna måste vara inriktade på att regionerna ska få fortsätta att växa och utvecklas efter sina förutsättningar. Den regionala utvecklingspolitiken ska bidra till att skapa tillväxt i hela landet, väl fungerande och hållbara lokala arbetsmarknadsregioner och en god servicenivå i alla delar av landet. lade regeringen fram skrivelsen En strategi för att stärka utvecklingskraften i landsbygder. Detta i allt väsentligt intetsägande dokument, präglat av ett extremt snävt geografiskt perspektiv, är det enda som regeringen åstadkommit på regionalpolitikens område man har haft makten. Det räcker naturligtvis inte. I detta dokument finns det inte några skarpa förslag för att förbättra situationen i de olika regionerna. I stället går utvecklingen åt andra hållet. Det senaste exemplet gäller något som vi tog beslut om . Då beslutade de moderata, folkpartistiska, kristdemokratiska och centerpartistiska ledamöterna att man ska bolagisera flygplatsverksamheterna inom luftfarten. överlämnar de ansvaret för ett antal regionala flygplatser till kommuner, regioner, landsting och privata aktörer ja, till snart sagt vem som helst förutom dem som har till uppgift att ta ett statligt ansvar. Jag hade i går möjlighet att träffa organisationen arbetsutskott. Det är en organisation som består av små kommuner i samverkan. De kommer till med jämna mellanrum för att diskutera frågor som de tycker är angelägna med oss riksdagsledamöter från alla partier. På sin höstkonferens gjorde de ett uttalande som hade följande överskrift: Säg nej till statens reträtt från landsbygden. Jag tycker att den rubriken mycket väl beskriver den situation som råder och att den kan användas även när det gäller andra beslut och inom områden som inte är landsbygd. Dagens ärende är ett sådant. För, herr talman, det är det här som det handlar om. Staten ska dra sig tillbaka. Jag vill därför fråga de borgerliga ledamöterna i näringsutskottet: Träffar ni inte dessa företrädare för Småkom? Hör ni inte vad de säger? Om svaret är jo på dessa frågor undrar jag: Varför fortsätter ni på den här vägen, där ni utsätter kommuner och regioner för ökade påfrestningar, oavsett vilka förutsättningar som råder? Jag hade inför gårdagens behandling i kammaren av luftfarten även tittat på många av de remissvar som kommit in till regeringen med anledning av infrastrukturplaneringen. Där kan man se att kommunikationer betraktas som en viktig del i regioners och kommuners förutsättningar för en positiv utveckling. Jag vill därför fråga de borgerliga ledamöterna i näringsutskottet: Har ni inte pratat med era partikamrater på de här platserna? Har ni inte hört vad de säger och sett vilka synpunkter de skickat in i sina remissvar? Om svaret är jo på de här frågorna undrar jag: Varför minskar ni statens engagemang och tvingar på de olika kommunerna och regionerna ett ökat ansvar i stället för att även i fortsättningen anse att staten har ett ansvar i de här områdena och för deras kommunikationer? Vi hade i en gång ett sätt att beskriva den statliga regionalpolitiken. Vi sade då att hela ska leva. Under den borgerliga alliansregeringen är det inte längre så. ska varje kommun och region klara sig själv, oavsett behov och förutsättningar. Den regionala utvecklingspolitiken är summan av en rad politikområden. I våra motioner har vi presenterat ett urval av de nu mest aktuella åtgärder som vi anser krävs för att rusta de svenska regionerna för de enorma utmaningar som väntar under det kommande halvseklet. Vi vill skapa en tydlig nationell regionalpolitik, byggd på en vässad samordning mellan politikområdena. Vi vill fortsätta att bygga ut högskolan och satsa offensivt på forskning och utveckling. Vi vill genomföra kraftfulla investeringar i infrastrukturen för att binda ihop landet och skapa större och mer slagkraftiga regionala arbetsmarknader. Storstadsregionernas betydelse för tillväxt och välstånd kommer att bli större. Vi vill därför utarbeta en särskild strategi för storstädernas utveckling. De pengar för regional utveckling som finns avsatta inom ramen för EU-programmen måste användas effektivare. Insatser måste i större utsträckning ha karaktären av investeringar. Tillgängligheten till myndighetsutövande statliga funktioner, oavsett var i landet man bor, måste värnas. Vi vill behålla den kommunalekonomiska utjämningen. Bland annat situationen med den åldrande befolkningen kräver en fortsatt omfördelning av skattekraft mellan landets regioner för att målet om en likvärdig välfärdsnivå ska kunna upprätthållas. Arbetslöshetsförsäkringen bidrar på ett påtagligt sätt till att skapa stabila förhållanden i den regionala ekonomin, oavsett regiontyp. Vi vill genomföra en förbättring av arbetslöshetsförsäkringen som paras med tydliga krav på den arbetssökande. Bostadsmarknaden har en central betydelse för regionernas utveckling. Vi vill införa ett investeringsstöd för byggnation av hyresrätter och ta bort skattekilar som minskar rörligheten på bostadsmarknaden. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till reservation 1, 2 och 4. 116 (): Dagens debatt handlar om regionalpolitik. Man brukar dela upp den i den stora regionalpolitiken och den lilla. Den stora regionalpolitiken handlar mycket om de olika transfereringssystem som vi har i samhället. De är ofta lika för alla oberoende var man bor och har betytt mycket för att hålla uppe standarden, även i regioner med problem. Vi kan se att många av de sociala trygghetssystem som vi har är utsatta för neddragningar. Det betyder att sakta men säkert håller på att spricka i sina sömmar. Regionalpolitiken handlar också om utbildning och infrastruktur i allmän mening. Vi kan se att regeringens politik leder till att kommunerna får ta ett större ansvar när det gäller vägsatsningar. Även skatteutjämningen är under debatt från framför allt borgerligt håll i storstäderna, men än så länge har vi lyckats motstå alla attacker. Till den lilla regionalpolitiken kan föras olika typer av EU-stöd och vissa nationella stöd som går till olika verksamheter. Jag har inte tänkt stanna upp vid dessa olika regionalpolitiska perspektiv och stöd utan fokusera på en fråga som är aktuell och som blivit alltmer prekär , oftast beroende på statsmakternas oförmåga. Det är frågan om lokal service och statsmaktens agerande. I den utredning som kom som heter Se medborgarna för bättre offentlig service har utredaren på ett förtjänstfullt sätt pekat på de problem som de mer utsatta regionerna upplever men också de lösningar som måste till om devisen Hela ska leva fortfarande ska vara aktuell. har i motion under allmänna motionstiden ägnat stor uppmärksamhet åt problemen med den lokala servicen. Jag vill här ta upp några av de frågor som måste lösas och där utredaren och är helt eniga. De genomgripande nedskärningar av servicen som , och Arbetsförmedlingen har genomfört har i hög grad drabbat landsbygdens tre miljoner invånare. Det är en utveckling som ska ses mot bakgrunden av bristande polisiär närvaro i många kommuner, nedläggningen av , SJ:s prioritering av storstadstrafiken, nedläggningen av många apotek i mindre kommuner och infrastrukturens sämre utveckling utanför storstäderna. Men även storstädernas ytterområden har drabbats på ett negativt sätt. En anledning till att större delen av har fått en allt sämre i första hand statlig service är att regeringen via bolagsbildning har gjort företagsekonomin viktigare än huvudmålet bra service till alla medborgare. Ekonomin är viktigare än verksamheten. En annan orsak är att regeringen har glömt eller struntat i att via ägardirektiv och regleringsbrev se till att den statliga servicen och infrastrukturen har en hög kvalitet i hela riket. Vanföreställningar om effektivitet, kvalitet och kompetens i de statliga verkens ledningar spelar också roll när vi ska försöka förklara varför det som sker tillåts att fortsätta. Resultatet visar sig genom att till exempel ett sämre serviceutbud minskar en orts attraktionskraft och i förlängningen påverkar flyttströmmarna. Det blir svårare att behålla personal som man har och att nyanställa blir nästan omöjligt. I en postenkät som gjorde 2007 säger åtta av tio företagare att service har viss eller stor betydelse för deras möjlighet att utveckla och driva företag. Många säger sig också uppleva att de är tvungna att ta av sin arbetstid för att bevara bygdens serviceutbud. menar att det nedifrånperspektiv som partiet står för direkt motsvarar det krav som förs fram i den statliga utredningen medborgarna för bättre offentlig service som handlar om att sätta medborgarna i centrum. I sin programförklaring pekar utredaren precis på det som det handlar om: Titeln på betänkandet har jag valt därför att jag anser att medborgarna måste bli synliga för myndigheterna. Vi medborgare och våra organisationer ute i landet ska i demokratisk ordning vara med och redogöra för vilken service vi behöver och hur vi vill att myndigheterna ska leverera den. Myndigheterna, både kommunala och statliga, ska anpassa servicen efter våra behov, inte sina egna. Reglerna ska underlätta, inte göra det svårare, skriver han. Det kan väl ändå inte vara tydligare än så vad det egentligen handlar om. Utredningen pekar också på ett antal andra villkor som måste uppfyllas för att den negativa utvecklingen ska vändas. Dessa står väl i samklang med regionala politik. I utredningen förs fram krav på att myndigheter ska ha en skyldighet att samverka. Ingen tar ansvar för helheten. Saker trillar mellan stolarna. Enskilda medborgare men även kommuner råkar illa ut. Detta faktum måste förändras genom tydliga direktiv från regeringen. Samverkan, herr talman, ska vara det normala, inte undantag som det är . Det kan verka förvånande att ett land som med månghundraårig förvaltningstradition ännu inte har lyckats skapa en statlig service som i högre utsträckning fått ett medborgarperspektiv. Eller kan det vara grundorsaken till att vi inte har kommit längre? är det stuprörsprincipen som är . De initiativ som har funnits har antingen varit halvhjärtade eller drivits fram av eldsjälar. Eldsjälar är viktiga, men det skapar en sårbarhet som inte bör råda på detta område. Hela samverkansmodellen har förblivit ad hoc-lösningar. Offentliga och privata resurser ska kunna agera tillsammans, och de ideella organisationernas resurser ska tillvaratas. Den rena landsbygdens serviceproblem måste få en särskild uppmärksamhet, vilket de i realiteten inte har. fungerar samordning och samverkan mellan statliga och kommunala serviceleverantörer mycket ojämnt eller inte alls. Kommuner har kunskapen om vårt dagliga liv och vår verksamhet på ett sätt som staten inte har. Man har därför en överlägsen möjlighet att analysera vilka behov den enskilde medborgaren har. kan sedan vara den länk till staten som så väl behövs. En sådan framtida ordning skulle betyda att planerings- och styrprocessen skulle utgå från kommunernas analyser och förbättra regeringens beslutsunderlag på ett påtagligt sätt. Medborgarkontor är i många kommuner ett inarbetat begrepp. skapas statliga servicekontor men endast med tre av de statliga aktörerna som medlemmar, Arbetsförmedlingen, och . I en ny anda av samverkan mellan stat och kommun ska naturligtvis dessa verksamheter samverka. Men de ska också samordnas, och eventuella problem med huvudmannaskap måste undanröjas. På denna punkt vill vi ha ett utvidgat servicekontor på samma sätt som utredningen föreslår. Det är förslag där också ideella och privata servicegivare kan delta i samverkan. Enligt har medborgarna och företagen rätt att förvänta sig att på ett likvärdigt sätt erhålla offentligt organiserad service. Det ska inte ha någon betydelse om man är ung eller gammal eller har svårt eller lätt att ta till sig information. Det ska inte heller ha någon som helst betydelse om man bor i tätort eller på landsbygden. En sådan politik betyder att människor i små tätorter och på landsbygden kan förvänta sig fysiska kontor som kombineras med IT-service av hög kvalitet. Men även här fordras att regeringen tar ett fastare tag om verksamheten och tydliggör myndigheternas roll i denna utveckling. Viss kompensation kan nås genom att Internet kan användas och jämna ut bristen på service. I de mest glesa och perifera områdena är vinsterna som störst. Det betyder att fungerande bredband är ännu viktigare i dessa områden. För att effektivisera regeringsutövandet bör en permanent statssekreterargrupp tillsättas, där de departement som berörs mest i dessa frågor samverkar. Erfarenheten från de senaste 20 årens samhällsutveckling på särskilt landsbygden visar att aktiva kommuner med ett brett program för samverkan med kommunmedborgarna uppnår en rad fördelar i sin dagliga verksamhet och framtidsplanering. Vi kan ta kommuner som Åre, , , och som exempel. Det finns fler. Dessa kommuner har och har haft ett aktivt medborgarengagemang. Det har lett till att den lokala servicen har kunnat räddas kvar eller utvecklas, att nya småföretag har kunnat etableras och att den kommunala ekonomin har kunnat hantera de ständiga utmaningar som den lokala demokratin ständigt utsätts för. Vi i ser det som ytterst väsentligt att vi kan utveckla fler vägar för kommunmedborgare att delta i den lokala utvecklingen på alla väsentliga områden. Vi har områden där sådana processer har vuxit fram och där fler invånare har blivit mer samhällsintresserade och stärkt den lokala demokratin. Fler människor har satsat på mer kvalificerad utbildning, och en del av dem har också blivit entreprenörer inom olika branscher samt bidragit till att kommunerna förändrats och blivit mer framtidsorienterade inom en rad områden. Att jag koncentrerar mig på den lokala servicen beror på att det kanske är den del i regionalpolitiken och samhällsbygget som har tagit mest stryk . Utvecklingen har varit accelererande. Den statliga utredningen medborgarna är för ovanlighetens skull en handfast instruktionsbok i hur man ökar inflytande och service för den enskilda medborgaren och detta oavsett ålder, kön eller bostadsort. Vi som bor i de glesare bygderna både vill och kan. Men törs regeringen? Det är bara att sätta spaden i marken eller snarare slå ordförandeklubban i bordet och sätta i gång detta förändringsarbete. Jag har med det här anförandet berört de motioner som har lagt fram under den allmänna motionstiden. Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 3 och 4. 117 (): Jag kan börja med att glädja åhörarna med att jag inte tror att jag kommer att utnyttja mina . När det gäller regionalpolitik och regional tillväxt har inga andra siffror i anslaget till utgiftsområde 19 än dem regeringen har föreslagit. Det innebär dock inte att vi inte har andra idéer och förslag på politikområden som berör regionernas tillväxtmöjligheter. har också en mycket god politik för både landsbygd och region. Vi vill nämligen ha ett hållbart samhälle, och det är också det hållbara samhället som skapar bärkraft och långsiktighet. Vi har en politik för företagande som fått uppmärksamhet eftersom den är bra, och det är framför allt de små och medelstora företagen som växer underifrån som skapar de nya möjligheter som i mångt och mycket bär upp många regioner. Vi ser hur viktigt detta är där jag själv kommer ifrån. Trakterna runt fick storstryk, kan man säga, när varvet lades ned, regementet försvann och flera andra saker hände . finns ett annat aktivt näringsliv med en annan struktur. Det här är ett bra exempel på att det är möjligt och att behöver mer av det. Det är en kommun som drabbades hårt när det stora företaget som var underleverantör till bilindustrin försvann. Kvar stod kommunen med en jättelokal som var tom. är man i full färd med att skapa ett matkluster med flera olika livsmedelsföretag i ett hus. Det är förvisso inte gratis för kommun och även ifrågasatt av en del, men det är ganska intressant, och mat äter vi ju alla dygnet runt. Även om det finns en mycket negativ utveckling på många håll händer det också en del saker med ett sjudande näringsliv och en hoppfull utveckling på andra håll. Det tas dock fortfarande en del beslut som leder till en fortsatt sämre service på landsbygden. Ett av dem är något som jag tog upp i denna debatt och som jag fortsätter att upprepa som ett mantra, och det är de externa köpcentra som är aktuella och som anses vara bra för oss människor i våra stressade liv. Så länge vi vill planera för mer biltrafik och mindre lokalt liv är det bra, men det är egentligen inte det vi vill ha, sägs det. visar med sin politik att vi menar vad vi säger. Vi satsar hårt på att utveckla kollektivt resande, och vi vill även ha regioner och kommuner som utvecklas på ett klimatsmart sätt till gagn för alla. Ett varierat utbud av service och handel är en grundläggande förutsättning när det gäller en orts förmåga att locka till sig investeringar och arbetskraft. Men utvecklingen av den kommersiella servicen och handeln i och i flertalet går dess värre mot en mer bilorienterad dagligvaruhandel, eftersom fler och fler externa handelscentra etableras utanför tätorternas stadskärnor. Denna trend medför att mindre butiker i förorter, i stadskärnor och på landsbygden tvingas lägga ned sin verksamhet. Det här är en oroande utveckling med flera negativa konsekvenser ur hållbarhetssynpunkt. Jag tror att jag hänvisade till en studie från i debatten , och jag gör det igen. Den är , så den har på nacken, men den är ganska aktuell fortfarande. Den visar att externhandelsetableringen på kort sikt har lett till en ökad bilanvändning vid matinköp på bekostnad av cykling och gående. Denna slutsats styrks entydigt av den forskning som bedrivs på området. Studien från visar att koldioxidutsläppen för de av befolkningen som bytt från närbutik till extern stormarknad ökat med 2001 . Enligt den kända , biffen och bostaden fanns det 2005 ca 320 köpcentra som tillsammans stod för en tredjedel av all detaljhandelsförsäljning. Utredningen visade också att 59 av landets kommuner hade planer på etablering av ny externhandel och/eller utökning av befintliga anläggningar. Vi ser hur detta pågår på många ställen. Den offentliga servicen måste finnas i hela landet och kännas trygg. Den kan variera i form, men det måste finnas ett slags grundnivå om vi ska förvänta oss att människor ska våga och orka leva kvar. Liksom har jag träffat . I går hade nätverk för landsbygden en träff med utredaren som har gjort den här utredningen om en utveckling av lokal service i samverkan.