prot · GW0960 · 2009-01-21 00:00:00 — Det har varit självklart att varje kommun har haft en folkhälsoplanerare och att varje kommun har haft en samordnare för det drogförebyggande arbetet. Det är inte lika självklart . Det sker besparingar ute i kommuner på det förebyggande arbetet. Det här är arbetsgrupper bestående av personer som har oerhört viktiga uppgifter för att upprätthålla en god folkhälsa, för att förebygga och medverka till att debutåldern kan höjas samt för att våra lagar och förordningar kring alkoholpolitiken kan efterlevas ute i kommuner. Det här är saker vi inte kan blunda för och inte får blunda för. Regeringen måste bli tydligare med att visa den enighet i alkoholfrågor som socialutskottets betänkande ger uttryck för genom att de motioner som föreslår en liberalare hantering av alkoholpolitiken i avstyrks. Ett annat område som också måste ses över är alkoholreklamen i alla våra medier. Det är i tv, i krogmiljöer och i det offentliga rummet. Det här är ett område som jag verkligen hoppas att tittar ordentligt på och också föreslår kraftiga och positiva förändringar. Med anledning av det jag har sagt yrkar jag bifall till förslagen i betänkandet. I detta anförande instämde (). 14 () replik: Det ska kanske vänta anmälda talare innan debatten kommer i gång, men bättre sent än aldrig. Jag tycker att alkoholfrågan, en fråga som traditionellt har varit en av de mest omdebatterade i , kanske inte får riktigt samma ljus som frågan förtjänar. Jag tycker också att det i debatten förekommer en hel del förenklingar som kanske inte ger frågan den uppmärksamhet som den förtjänar. I någon mening skulle jag vilja säga att gör sig skyldig till detta. När jag lyssnar på hör jag att han pratar väldigt mycket om den totala konsumtionen. Jag vet inte hur totalkonsumtionsmodellen nämndes. Det är gott så. Det kan vara en politisk linje som jag respekterar, men jag tror ändock att det är att göra frågan väldigt enkel, på samma sätt som debatterar att ett utträde ur EU skulle lösa många av våra problem. I den frågan står man också väldigt ensam. Det är också väldigt lätt, och jag får intrycket att det görs ibland i debatten, att hänvisa till hur det har varit, hur det var , till och med hur det var . Men i debatten om hur vår framtida alkoholpolitik ska se ut kan vi inte bara titta bakåt. Vi kan inte utgå från hur det en gång har varit när vi ska forma en politik . Den ena frågan som jag vill ställa gäller åtgärder som inte bara handlar om totalkonsumtionsmodellen, det vill säga det som handlar om att minska ett skadligt dryckesbeteende, där inte speciellt mycket nämns. Den andra frågan, som jag tog upp i mitt anförande, handlar om hur verkligheten ser ut. Sorad har indikerat att konsumtionen av illegalt införd och resandeinförd sprit minskar. Men mycket pekar på att dessa siffror är osäkra. Därför är min fråga till om han anser att vi behöver mer och bättre information om hur den illegala införseln och resandeinförseln till ser ut. 15 () replik: För att börja med senaste fråga vill jag som ordförande i nykterhetsgrupp poängtera, och det har jag framfört i flera olika sammanhang, att jag tycker att det är oerhört viktigt att vi har en bra och trovärdig statistik över den totala konsumtionen av alkohol i . Det är inte det vi ska träta om, om vi ska tro på Sorad, som jag gör, som ändå har en som jag tycker stark officiell statistik över den svenska totalkonsumtionen eller, som ofta gör, hänvisa till sprit- och vinleverantörerna eller till bryggeriernas statistik. Den är inte lika trovärdig, tycker jag. Vi har också Systembolaget, som har en statlig uppgift att slå vakt om detaljhandelsmonopolet men också naturligtvis ska arbeta för en sänkt totalkonsumtion. Man ska också ha en tillförlitlig statistik. Jag tycker faktiskt att det är en berättigad kritik av regeringsföreträdaren här i debatten, som är, att han inte ens har tilltro till den officiella statistiken. Totalkonsumtionsmodellen, den svenska restriktiva alkoholpolitiken, bidrar till en sänkt alkoholkonsumtion, och det finns belagt med officiell statistik. nämnde att jag förenklar debatten. Jag tycker att förenklar debatten när du som regeringsföreträdare i ditt inledningsanförande faktiskt går i opposition mot den enighet kring den svenska alkoholpolitiken som socialutskottet står bakom. 16 () replik: Det jag sade i mitt anförande, om det behöver förtydligas, var att det finns indikatorer som visar på att Sorads siffror inte ger hela bilden. Som jag noterade det instämde i att det kan behövas bättre information för att fatta de beslut som vi gör i denna kammare. Så långt tycker jag att det är gott. Jag tycker att det är bra att vi kan få en enighet om att vi kan behöva en bättre bild av hur dagens situation ser ut. Det jag tog upp i min andra fråga var det andra målet i alkoholpolitiken, det vill säga hur vi kan minska det skadliga dryckesbeteendet. Det är där någonstans jag tror att vi har en koppling gentemot framtiden. Vi har en totalkonsumtionsmodell som möjligen har fungerat väl då har varit ett mycket homogent samhälle. ser vi att modellen fungerar sämre och sämre då vi inte är samma land som vi var , eller ännu längre tillbaka. Därför behöver vi blicka ut och hitta nya lösningar som kan fungera efter det att totalkonsumtionsmodellen har tjänat ut. Det är där jag menar att man förenklar debatten om man stänger gränser, inför mer förbud som vi vet att det finns tillgång till alkohol. Därför måste vi jobba på båda planhalvorna. Vi måste ha en restriktiv alkoholpolitik som gör det svårt för unga människor att få tillgång till alkohol, men vi måste också lära unga människor och andra att man faktiskt kan skada sig väldigt allvarligt vid bruk av alkohol. Om man bara tittar på totalkonsumtionen och säger att här finns den enda lösningen, att varje centiliter alkohol som konsumeras är samhällsskadlig tror jag att man kan skapa en politik som går emot befolkningen snarare än blir ett skydd för befolkningen. 17 () replik: Det handlar också om att behöver se tydligare på vad totalkonsumtionsmodellen betyder. Den står för att en ökad konsumtion i sig leder till fler alkoholskador. Det är fråga om kommunikationen mellan den totala konsumtionen i ett land och hur mycket sociala konsekvenser det blir samt hur många alkoholrelaterade skador och kostnader i övrigt i arbetslivet som är alkoholrelaterade. Det är fråga om kommunikationen mellan den totala konsumtionen och de negativa konsekvenser som den totala konsumtionen för med sig. Varje liten ökning av totalkonsumtionen kan avläsas som ökade negativa konsekvenser i arbetslivet, sociala konsekvenser, alkoholskador och negativa problem inom familjen relaterade till alkohol, det vill säga de barn som drabbas av alkoholmiljöer. Det är så oerhört viktigt att se kopplingen. Jag menar att den finns belagd i den officiella statistiken. Jag tycker att statistiken egentligen är tillräckligt bra, men jag ger rätt i att om vi är tveksamma till den är jag positiv till att regeringen medverkar till att vi får en officiell alkoholkonsumtionsstatistik som även kan bekänna sig till, så att vi inte behöver stå och träta om den. Jag står inte här och moraliserar över hur människor använder alkohol. Jag står inte här och ropar på ensidigt fler förbud och att stänga våra gränser. Jag tror inte att det löser alla våra problem. Men vi ska ha rätt att här i upprätthålla vår egen lagstiftning, tillämpa vår egen lagstiftning och genomföra våra ambitioner att sänka totalkonsumtionen. 18 (): Först vill jag från allianssidan tacka för . Du har representerat klokskap och kunskap och spritt trevnad omkring dig. Tack för det. Sedan övergår jag till betänkandet. Det känns bra att vi har en enighet i om den restriktiva alkoholpolitiken. Det är viktigt i , men det är också viktigt för EU. Jag är glad över att under ordförandeskapet kommer att rikta strålkastarljuset på alkoholen då det blir en här. Jag kommer att ta upp en enda fråga. Det är i min egenskap av talesman i äldrefrågor för . Frågan tas upp på s. 13 i det andra täta stycket, sista meningen: Att det alkoholförebyggande arbetet inriktas på kvinnor, och då även äldre kvinnor, är viktigt då den alkoholrelaterade sjukligheten har ökat bland äldre kvinnor. Det här är en referens till utskottets betänkande och till en motion som väckte. sitter här i kammaren. Sedan det här skrevs visar statistiken att dödligheten i skrumplever bland äldre kvinnor ökar och att den alkoholrelaterade sjukligheten ökar. Det har kommit en studie av som rör över tusen änkor i . Det har visat sig att en tredjedel av änkorna har tagit till alkohol för att döva sorgen och saknaden efter den bortgångne maken. Det här är signaler som vi måste ta på allvar. Vi möter nu en ny generation äldre och äldre kvinnor med helt andra umgängesvanor med alkohol. Det här har tagits upp av Nordiskt center för alkohol- och drogforskning. Man har gått igenom vilken forskning som finns, och man har konstaterat att den är diffus. Intresset för att forska om äldres alkohol-, drog- och läkemedelsvanor är svagt. Det är moraliskt laddat att gå in på det området, och det kommer i skymundan. NAD, som namnet förkortas, har lyft fram att vi här måste skärpa oss och upptäcka vilka förebyggande insatser som ska göras just för äldregruppen. Det kan vara helt andra saker än vad det är för yngre. Jag vill med det här inlägget lyfta fram den här delfrågan i ett mycket större alkoholpolitiskt sammanhang. Den har kommit i skymundan. Slutligen yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. I detta anförande instämde och (båda fp). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) Föredrogs civilutskottets betänkande 2008/09:CU12 Namnlagen. 19 (): Vi har kommit till civilutskottets betänkanden som ska debatteras här i kammaren. Först ut är namnlagen och betänkandet CU12 där jag vill börja med att yrka bifall till reservationen 1 avseende ändringar i namnlagen. Namnlagen är en fråga som berör, upprör och engagerar människor i betydligt större utsträckning än vad man kan tro vid första anblicken. Dagens lagstiftning är och styr våra förnamn, mellannamn och efternamn. Den styr vad föräldrar får döpa sina barn till, hur man får byta namn, lägga till namn och hur makar ingår namngemenskap. Namnlagen avgör möjligheten till dubbelnamn, nya namn, könsneutrala namn och utländska namn. Tyvärr kan vi dock konstatera att namnlagen är alltför begränsad i vad den tillåter och rent av omodern. Jag ska ta två exempel från vardagen och utgå från min vän och mig själv. bor i och är transvestit. Han är också känd som såväl i privatlivet, på jobbet som i samhället i stort. Han vill lägga till namnet , men det verkar falla på att det kan väcka anstöt eller skapa obehag att en vuxen man också heter . får heta men inte . Själv har jag friat till min sambo, har barn och skulle gärna dela såväl mitt som min sambos efternamn inom vår familj. Men jag hindras eftersom lagen säger att man bara kan ha ett efternamn. Tar vi namnet Sammeli får jag själv däremot ta som mellannamn. Jag får heta men inte . Listan på exempel kan göras betydligt längre, men den ger en likartad bild. Den nuvarande namnlagen behöver förändras. Den grundar sig på ett föråldrat synsätt på namnets betydelse såväl ur familjerättslig synpunkt som ur värderingsmässig synpunkt. Det är dags för en ordentlig modernisering av den svenska namnlagen. Frågan bör utredas i syfte att ge utökad rätt för medborgaren att själv få bestämma sitt eget och sina barns namn. Om detta är vi nästan alla överens om. Dagens namnlag lever inte upp till dagens behov. Dagens namnlag är omodern och behöver moderniseras. Dagens namnlag ligger i knät på den moderatstyrda regeringen, och precis som på många andra områden händer väldigt lite. Man kan säga mycket, men jag ska hålla mig rätt kort. Detta är en fråga där det finns ett uppdrag från till regeringen att agera, att leverera och att komma till skott. Arbetet påbörjades redan av vår socialdemokratiska regering men måste nu slutföras av den moderatstyrda regeringen så att utredningen kommer till stånd och får en mycket bred ingång. Vi är överens och kommer ändå ingen vart. Låt oss tillsammans se: Vad är problemen? Hur skulle de kunna lösas? Vad behöver göras? Det skulle vara betydligt mer utvecklande att kunna få lägga kraft och fokus på att debattera de frågor vi kanske inte är överens om den dag utredningen är klar än att, som , år ut och år in debattera en utrednings tillsättande. Den här lagstiftningen behöver moderniseras, och jag hoppas att det sker . 20 (): Tänk om jag kunde få börja mitt anförande med att säga tredje gången gillt! Jag stod nämligen här både 2007 och 2008 och debatterade namnlagen och behovet av både översyn och förändring av den föråldrade lag vi har. Men lika lite gehör som jag fick då antar jag att jag får . Jag tror att vi alla här inne kan vara överens om att namnet är en viktig del av varje människas identitet. Jag hade en interpellationsdebatt , och ministern envisades med att kalla mig . Jag kan säga att det kändes väldigt konstigt och inte alls som jag. Tänk då på den person som upplever sig tillhöra ett annat kön än det biologiska, hur smärtsamt det är att tvingas bära ett namn som inte stämmer överens med identiteten. Dagens namnlag är omodern på många sätt, precis som föregående talare sade, men det kanske viktigaste att göra någonting åt är behandlingen av transsexuella. är det inte möjligt för alla att välja ett förnamn som stämmer överens med könsidentiteten. Jag håller verkligen med RFSL, som anser att synen på könsbundna namn är otidsenlig i vår värld. Om ett namn uppfattas som könsbundet är kopplat till kulturella traditioner, och jag ska ge ett exempel. är enligt namnregistret könsneutralt, och det betyder alltså att en man kan heta det. Men att en man heter är väldigt ovanligt , medan det i äldre tider var ganska vanligt i . Det är ett bevis för att kopplingen mellan namn och kön är både otidsenlig och normativ. Dessutom finns det flera namn som anses vara både kvinnliga och manliga men som fungerar lika bra på båda könen. Ta till exempel , som enligt våra svenska normer är ett kvinnligt förnamn medan det enligt andra kulturella normer är helt okej att en man heter . Det är dags att vi får en namnlag som passar den mångfald som finns i dagens samhälle. uppmanas vi att välja allt: Vi ska välja dagis till våra barn, vilken skola de ska gå i, vilket telefonbolag vi ska använda, hur våra pensionspengar ska placeras och så vidare. Men jag får inte välja vad jag ska heta. Vad tror ni på borgarsidan skulle hända om den möjligheten fanns? Tror ni att människor skulle springa och byta namn kors och tvärs, huller om buller? Tror ni att det skulle skapas någon sorts oordning i samhället? Nej, det tror jag verkligen inte. Jag antar att de flesta är överens om det. Vi identifierar oss med det namn vi fick som nyfödda och är nöjda med det namnet. Men för de människor som upplever sig finnas i fel kön skulle möjligheten att fritt få välja namn betyda oändligt mycket. är det endast de transsexuella som kan uppvisa läkarintyg på att de genomgår eller har genomgått en utredning som har denna rätt. Jag har tittat lite på de tidigare betänkandena och debatterna och har sett att utskottet och 2006 förutsatte att frågor om transsexuellas rätt att välja namn skulle behandlas inom ramen för översynen av lagen om könstillhörighet. Utredningen har varit klar i ganska precis , och där fanns ingenting av det här med. har vi som velat ha en översyn och en förändring av namnlagen i åtskilliga debatter, frågor och interpellationer undrat vad som händer. Är det någonting på gång? Och varje gång har vi blivit lovade att arbetet är på gång och att något ska hända. Likadant är det nu i utskottets ställningstagande. hänvisar man till att arbetet på är inriktat på att ta fram direktiv till en namnlagsutredning . Jag hoppas verkligen att det blir så den här gången. Om det nu är så att en översyn och förändring är på gång är det väldigt viktigt att ha med problematiken med att det inte är möjligt att få intyg, betyg med mera ändrade retroaktivt. Det här är någonting som den utredning som jag pratade om tidigare inte hade med det missades där. Jag tror inte att det är svårt för någon av oss här inne att föreställa sig alla svårigheter som uppstår för som förut hette när han ska söka jobb med intyg i sitt gamla namn. Är det verkligen rimligt att betyg och andra meriter ska förlora sitt värde för den person som ändrat juridiskt kön? Antalet ansökningar om ändring av könsidentitet ökar, och individers problem med handlingar där namnet är felaktigt kommer därför att öka. Vi får inte heller glömma bort alla dem som av olika anledningar väljer att inte ansöka om medicinsk behandling. Dessa personer har, som jag sade tidigare, inte ens rätt att byta namn . Namnlagen bör vara till för att stärka och skydda människors rätt till sina namn och inte tvärtom. Livet kan bli tillräckligt komplicerat för den som har en annan könsidentitet än den som det omgivande samhället erkänner. Därför är det vår uppgift som lagstiftare att skapa möjligheter för transsexuella personer att leva ett fullvärdigt liv. Ett steg på vägen är att ändra namnlagen. Självklart ska föräldrar inte kunna välja namn åt sina barn som är kränkande när barnet växer upp, och självklart ska det finnas gränser för vad som kan godkännas som namn. Men de frågor som jag har lyft upp här handlar inte om det utan om människors rätt till sin egen identitet. Som jag började med hoppas jag verkligen att det här är tredje gången gillt och att jag slipper stå här och återigen vädja till er förståelse för den här frågan. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 2. 21 (): Jag vill börja med att be om ursäkt för min felaktiga benämning av titulaturen i mitt anförande i debatten om det föregående betänkandet. Särskilt med tanke på den argumentation jag tänker hålla om det här betänkandet kan den felsägningen inte bara ses som ett klavertramp utan ses som ett avancerat retoriskt grepp. I civilutskottets betänkande om namnlagen behandlas ett antal motionsyrkanden som delvis är relativt samstämmiga. Man kan väl säga att samtliga på något sätt pockar på behov av en översyn av namnlagen. Önskemålet om en sådan översyn är knappast någonting nytt. Man kan läsa i betänkandet om det första tillkännagivandet, och då antar jag att frågan har behandlats ytterligare ett antal gånger längre bak i tiden. Det första tillkännagivandet från ett utskott om behovet av en översyn gjordes alltså 2001. För dem som lyssnar kan det vara bra att få det tidsperspektivet. Det är en fråga som ledamöter i och även i utskottet väldigt länge har ansett behöver en genomgång och förnyelse. Den förra regeringen jobbade med frågan. Jag började själv 2004, och det var väl då som det började röra på sig lite grann i den här frågan. Den dåvarande regeringen förberedde direktiv för en utredning om en översyn av namnlagen. När vi fick regeringsskifte och den moderatledda högerkartellen tog över i den rosa syltburken , på andra sidan sade man att det skulle bli fart på en hel del olika frågor. Man utlovade bland annat ett utredningsdirektiv under föregående år. kan vi se att inte heller detta har lyckats. utlovar man i stället utredningsdirektiv . Det är klart att vi håller tummarna för att det ska bli verklighet. Jag inser, och jag tror att alla förstår, att trots att namnlagen låter som något ganska enkelt gömmer detta oerhört många svåra frågor. Jag klarar inte av att redogöra för de farhågor som finns i min hembygd , där gårdsnamn också är inblandade, och det är en mycket kontroversiell fråga. Det finns naturligtvis många som också är rädda för vad en översyn kan leda till. Jag tror alltså att det kan komma att ta innan vi har fått en färdig utredning. Oavsett vilken regering som sitter kommer det nog att ta tid innan en regering kommer med en proposition till . Men trots att jag tror att detta kommer att ta är det självklart att jag som representant för mitt parti, , står fast vid de förslag och yrkanden som finns i våra motioner. Jag gör det genom att yrka bifall till reservation 1 i betänkandet. Jag tror att det är viktigt att utövar press på regeringen, för detta är en mycket svår fråga som lätt kan dras i långbänk. Detta säger jag inte för att jag nu tillhör ett oppositionsparti; jag tror att det inte spelar någon roll om man tillhör regeringsunderlaget eller inte. Det är väldigt viktigt att ledamöterna även från regeringsunderlagets sida försöker blåsa på, så att den här frågan dras fram. Det är också lätt att namnlagsfrågan blir en fråga som inte får högsta prioritet bland alla de saker som ska skötas i ett regeringskansli. Man har ju begränsade resurser även där. Detta är något som vi över alla partigränser måste försöka jobba på, oavsett majoriteter. Jag tänkte inte vara så långrandig i den här debatten, men innan jag lämnar talarstolen vill jag säga några ord och peka på att enligt min mening känns könsanknytning väldigt ålderdomlig. I vårt moderna samhälle, där partnerskapslagen förväntas ersättas av en könsneutral äktenskapslag jag hoppas verkligen att det blir av och där personer har rätt att leva med det kön som de själva uppfattar sig ha och faktiskt kan få hjälp av samhället med att förtydliga den könsidentitet som de inte från början är fullt ut utrustade med, är det svårt att förstå att ett namn skulle kunna vara förbehållet ett visst kön. Jag tycker, och jag hoppas att det blir så, att det verkligen borde ingå i regeringens utredningsdirektiv att föreslå hur namnval kan göras helt könsneutralt. Med denna, för min egen del väldigt korta, argumentation yrkar jag bifall till reservation 1 i betänkandet. 22 (): har vi diskuterat namnlagen och funderat över vilken regering som har gjort mest och bäst. Det började alltså 2001 och inte 2007. Jag tänker inte ge mig in i den leken . Vi vet alla att lagen är gammal och att den vållar problem. Att namnfrågor är viktiga får vi många bevis på, inte minst genom mejl och artiklar i tidningarna. Namnet är en stor del av vår identitet. Vi blir lätt irriterade om våra namn stavas fel eller om någon kallar oss för något som inte stämmer med vårt namn. Antalet önskemål om förändringar av lagstiftningen ökar . Skälen till att man vill ha de här förändringarna blir också fler . Det är egentligen inte förvånande. Människor kommer till från alla de länder, och man bär med sig namntraditioner som inte var aktuella när lagen skrevs. Jag kan ge ett exempel på hur bekymmersamt det kan vara. Om man läser ryska klassiker finner man där att människor i en sådan roman har olika namn och olika namnändelser beroende på i vilket förhållande de står till den som talar. Det låter förvirrande, och jag blir lätt förvirrad, så för egen del skriver jag en liten fusklapp och lägger bredvid mig, så att jag kan hålla reda på personerna. Jag ska här nöja mig med att peka på några egendomligheter som vi har i dagens lagstiftning i . talare har varit inne på det lite grann. Om två personer inte gifter sig men får barn med varandra kan barnet få efternamn från såväl pappan som mamman. Om nu dessa två föräldrar går och gifter sig och får ytterligare ett barn, så kan det barnet få efternamn från antingen bara pappan eller bara mamman. Helsyskon i en familj kan alltså ha olika efternamn, precis som föräldrarna kan ha olika efternamn. Det är klart att detta måste kännas lätt förvirrande för både barn och vuxna. En annan fråga som väcker protester är att förslag om förnamn kan underkännas på vad vi med dagens ögon kan tycka vara obegripliga grunder. Den svenska namnlagens förenlighet med EG-rätten har ifrågasatts av kommissionen. Där finns det anledning att med tillfredsställelse notera att regeringen har utsett en utredare som ska se över och lämna förslag till ändringar i den internationellt privaträttsliga regleringen av namnfrågor. Den översynen ska vara klar , . Det är, kan man säga, ett litet steg i rätt riktning.