prot · GW09122 · 2009-05-20 00:00:00 — Det är därför angeläget att barn som växer upp i sådana miljöer kan lära sig en god svenska och hålla en bra kontakt med genom hela livet. gick remisstiden ut för den utredning som tillsattes av den socialdemokratiska regeringen. Det var en utredning som hade i uppdrag att se över svenskundervisningen i utlandet. Den borgerliga regeringen har ännu inte samlat sig till något beslut i frågan om framtid och struktur för den akademiska undervisningen i svenska. Den finns många människor i världen som intresserar sig för och som vill lära sig vårt språk. Ju fler som studerar svenska och det svenska samhället, desto bättre är det för vårt land och för Sverigebilden. Det behöver skapas en plan för hur vi kan möta ett ökande intresse för att studera såväl vårt svenska språk som vårt land och vårt samhälle. Därför tycker vi socialdemokrater att regeringen ska göra en översyn av hur svenskundervisningen i utlandet bedrivs på alla nivåer, det vill säga grundskola, gymnasium och högskola, samt behovet av liknande undervisning. ska vi fatta beslut om en språklag där svenska ska vara huvudspråk i . Vi socialdemokrater anser att det är viktigt att regeringen, och i synnerhet som högsta ansvariga vårdare av det svenska språket, föregår med gott exempel. Det gäller i allra högsta grad kommunikationerna på Internet mellan och allmänheten. har en svensk e-postadress medan har en engelsk e-postadress. I den utredning som har gjort på uppdrag av kulturutskottet visar det sig att de av utskott som har många utländska kontakter inte upplever några problem med att ha en svensk e-postadress. Enligt förvaltningsavdelningen på sker större delen e-postkommunikationen på svenska. Vi socialdemokrater anser att bör övergå till att använda det svenska språket i sina e-postadresser, och det bör ske utan dröjsmål. Jag ställer mig bakom samtliga socialdemokratiska reservationer, men för att vinna tid yrkar jag bifall till reservationerna nr 6 och nr 7. 134 (): välkomnar en språklag som befäster svenskan som huvudspråk och officiella språk i internationella sammanhang. Att i lag ange svenskan som huvudspråk har en stor symbolisk betydelse men naturligtvis även en praktisk. Därför är det utan tvekan viktigt att det svenska språkets ställning tydligt markeras. är i huvudsak positivt till propositionens innehåll, men på ett område har vi en gemensam reservation med Socialdemokraterna och . Den handlar om läsfrämjande insatser. Språklagen ger en tydlig signal om svenskans betydelse i vårt samhälle, vilket är särskilt viktigt med tanke på att det svenska språket tillhör ett mycket litet språkområde utifrån ett globalt perspektiv. Med tanke på att vi lever i en alltmer globaliserad värld där våra kontakter med omvärlden ständigt ökar finns det också en risk att vårt språk luckras upp, förändras och anpassas till de stora språken. Det är alltså viktigt att slå vakt om det svenska språket om vi vill att det ska vara levande även . Det är lika viktigt som att också andra ges rätten att värna sitt språk då språket är en oerhört viktig del för människors identitet och kultur. Det handlar således i första hand om människors och grupper av människors rätt till sitt uttryckssätt och inte om olika statsbildningars rätt. Språklagens praktiska betydelse är naturligtvis mycket väsentlig. Den förpliktar staten, våra kommuner och landsting och offentliga institutioner i övrigt att vara kommunicerbara för alla. Det är naturligtvis ett stort uppdrag eftersom det innebär att myndighetsutövare och offentlig sektor har det stora ansvaret att uttrycka sig på ett sätt som innebär att människor förstår. Språket ska vara mottagaranpassat och enkelt men även vårdat. Språket är vårt viktigaste verktyg i mötet med andra människor och det viktigaste uttryckssättet för tankar, idéer och känslor. Den som har en brist i sin språkliga förmåga riskerar därför att hamna utanför den sociala gemenskapen och bli missförstådd. Så vill vi inte ha det, och därför kan man inte nog betona vikten av allas rätt att delta i språklig kommunikation och dialog. Att behärska språket är också ett maktmedel, och makt kan som bekant också missbrukas. Många är de, både etniska svenskar och de med annan etnisk bakgrund, som berättat för mig om vilket hopplöst underläge de känner när de till exempel inte förstår vad myndigheterna uttrycker. Jag talar om människor som redan befinner sig i underläge. Att behärska sitt språk och majoritetsspråket är en avgörande fråga för demokratin. Då finns förutsättningar för fördelning av makt och inflytande. Av olika skäl kommer det alltid att finnas människor i , liksom i andra länder, som har svårt med kommunikationen. Många har även läs- och skrivsvårigheter. Människors förutsättningar är med andra ord helt olika. Det betyder i sin tur att tillgången till språk är ojämlikt fördelad. Det är uppfattning att staten har ett ansvar att motverka ojämlikheter i samhället. Förutsättningarna för den enskilde måste förbättras avsevärt för att alla som är bosatta i ska ha tillgång till svenskan. Men vet vi att för dem som har ett annat modersmål än svenska är god kunskap i det egna modersmålet en grundförutsättning för att man ska kunna tillgodogöra sig svenskan på ett tillfredsställande sätt. Det betyder att det inte finns någon motsättning mellan å ena sidan kunskaper i modersmålet och å andra sidan kunskaper i svenska. De som hävdar motsatsen fiskar bara i grumligt vatten och spär på stödet för nationalistiska och invandrarfientliga strömningar. Mot denna bakgrund är det särskilt allvarligt att alliansregeringen motverkar sådant som befrämjar möjligheten att utveckla färdigheter i språk. Jag tänker särskilt på att regeringen är sparsam med läsfrämjande insatser och att det inte finns några som helst nya satsningar på folkbibliotek och skolbibliotek. Alla är överens om att läsandet har en enormt stor betydelse när det gäller förmågan att utveckla språket. Att ha tillgång till böcker och få upptäcka bokens betydelse är för den enskilde, ung som gammal, något som inte nog kan betonas. För att barn ska kunna få ett rikt språk är det viktigt att de får ta del av böcker. Läsning ökar ordförrådet och öppnar dörrar till nya tankar och idéer. Tillgången till barnböcker är oerhört viktig. Därför är det mycket sorgligt att regeringen inte initierar några nya kraftiga satsningar för både barn och vuxna som inte har läsvana. Låt mig säga något om diskussionen om svenskans roll i EU-institutionerna. Jag håller med dem som hävdar att det är viktigt att svenskan inte trängs undan i och dess institutioner. Det är också viktigt att så är fallet i arbete. Vi i har även tidigare påtalat att många av de EU-handlingar som behandlas i och i utskott alltför ofta bara tillhandahålls på engelska. Det är oacceptabelt enligt min mening då många av ledamöter inte har tillräckliga språkkunskaper för att på ett säkert sätt ta till sig innehållet i handlingarna. Det finns en uppenbar risk att vi fattar beslut på underlag som vi inte helt och hållet kunnat ta till oss. Det innebär vidare att det uppstår svårigheter i vår kommunikation med medborgarna, att vi inte förmedlar till våra väljare vad som ska beslutas i utifrån våra synpunkter. Jag yrkar bifall till reservation 7. 135 Kulturminister (): En känd radioperson som vandrar genom för att uppmärksamma Cancerfondens arbete mot prostatacancer brukade förr utbrista just Äntligen! när Nobelpristagaren i litteratur presenterades. Jag tror att många med mig känner detsamma: äntligen! Äntligen kan vi få en språklag! Arbetet med att göra svenska språkets ställning tydlig i lag har pågått under lång, . Vägen hit har varit krokig, men står vi här i kammaren med ett konkret och bra förslag till en språklag. Det är ett förslag där vi slår fast att svenskan är huvudspråk i . Denna lag har stor betydelse, både praktiskt och symboliskt. Om röstar igenom detta förslag betyder det att all offentlig verksamhet har en skyldighet att värna svenska språket. Vi tillhör ett litet språkområde, men få tror att det finns något allvarligt hot mot svenska språket. Själv är jag däremot övertygad om att det är farligt att ta språket för givet. Av de ungefär 6 500 språk som talas i världen är enligt nästan hälften i farozonen. De riskerar kort och gott att försvinna för alltid under det kommande seklet. Jag citerar författaren och historikern i : Det betyder att världen rent statistiskt sett förlorar ett språk . Och det är en kolossal förlust, för vart enskilt språk är sprunget ur en särskild miljö, särskild ekologi, särskild kultur, och bär inbäddade i sig, som ett slags kärna, erfarenheter och attityder som inte låter sig uttryckas på ett annat språk. I vår omedelbara närhet kan vi med sorg konstatera att liviskan som talats i västra kommer att försvinna. Ännu fanns det tolv liviska byar, men på grund av och kollektiviseringen under den kommunistiska sovjettiden försvann dessa byar och med dem grunden för liviskan som vardagsspråk. lär det finns endast en person som talar liviska. Därmed försvinner sannolikt också viktiga kulturella band och förståelse för historia och traditioner. De motioner som Socialdemokraterna och skrivit stöder i allt väsentligt det förslag som regeringen presenterat i sin proposition Språk för alla förslag till språklag. Denna enighet är glädjande, vill jag säga. Vi har tidigare inte varit bortskämda med en enig opposition. De pekar visserligen på olika frågor i sina motioner, men jag väljer ändå att tolka det här välvilligt och konstaterar att det finns ett brett stöd för en språklag även här i . Lagen tar sin utgångspunkt i de språkpolitiska mål som gäller . Syftet med språklagen är att ange svenskans och andra språks ställning och användning i det svenska samhället. Genom en ny lag ger vi också en tydlig signal om det svenska språkets betydelse i samhället. Svenskan måste värnas för att även kunna vara det gemensamma huvudspråket. Språklagen handlar om det allmännas ansvar att värna och vårda vårt gemensamma huvudspråk. För domstolar, myndigheter och andra som utför uppgifter i offentlig verksamhet är svenskan det språk som ska användas. Men det räcker inte. Språket ska också vara vårdat, enkelt och begripligt. Det här är egentligen ingenting nytt, men jag tror ändå att en del myndigheter kan behöva en påminnelse om detta. Var och en som är bosatt i ska ha rätt att lära sig, utveckla och använda svenskan. Ytterst är det här en fråga om demokrati och om vars och ens rättighet att kunna göra sig förstådd men också förstå förstå vilka beslut som fattas här i , förstå vad som händer i våra domstolar, förstå vilka beslut som fattas på förvaltningsmyndigheterna. Utan ett gemensamt språk riskerar demokratin att försvagas, och det är en utveckling jag inte vill se och absolut inte vill vara med om. Vi har fem minoritetsspråk i som samtliga är skyddade i svensk lag. Minoritetsspråkens ställning är stark i . Detta bekräftas och förstärks ytterligare genom den föreslagna språklagen. De som tillhör en nationell minoritet ska också få möjlighet att lära sig, utveckla och använda sitt språk. ska också debattera förslaget om lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Det är en lag som är nära förbunden med den kommande språklagen. Även teckenspråket är nationellt inte internationellt som många tror men teckenspråkets ställning har inte tidigare varit reglerad i lag. I språklagen slår vi därför fast att det allmänna har ett särskilt ansvar för att skydda och främja det svenska teckenspråket. Jag vill poängtera att detta även gäller, precis som för det svenska talspråket, frågan om att lära sig, utveckla och använda teckenspråket. Avslutningsvis vill jag säga att jag är mycket glad att kunna stå här i kammare och debattera den föreslagna språklagen med ledamöterna i kulturutskottet. Jag hoppas att vi nu äntligen kan stärka svenska språket, minoritetsspråkens ställning och teckenspråkets ställning genom att anta denna lag. I detta anförande instämde och (båda m). 136 () replik: Jag har några frågor till kulturministern. Vi är överens om lagen. handlar det mer om att kunna förverkliga lagens innehåll och se till att det verkligen blir någon mening med den. Jag undrar lite hur ministern har tänkt förverkliga det här ute i samhället med alla myndigheter som ministern pratar om. Har ministern några intentioner att ge några förslag om detta, eller är det upp till var och en ute i de olika myndigheterna? I betänkandet står det att regeringen satsar på läsfrämjande åtgärder. Jag undrar bara vilka det är. Det kan ju vara något som jag inte vet, och då jag skulle gärna vilja veta det. Jag undrar också om ministerns ambitioner om att få handlingarna översätta till svenska i utskott och . 137 Kulturminister () replik: Hur den här lagen ska bevakas är naturligtvis en fråga för väldigt många. Att vi antar lagen är en symbolisk handling i sig, och det är naturligtvis också ett klart och tydligt budskap till forskningen och till högskolorna. Men den myndighet inom kulturområdet som framför allt har ett direkt ansvar och intresse för detta är och folkminnen i som också bevakar detta med och ställningen där när det gäller det immateriella kulturarvet och även språkfrågorna. De är väl förberedda för att ta emot detta. När det handlar om läsfrämjandet har vi via satsat extra pengar på läsfrämjande. Skolbibliotekens roll kommer också att stärkas i skollagen. Det ligger inte på vårt departement, men det är ändå något jag gläder mig åt, och vi kommer också framöver att se över bibliotekslagen vilket vi har annonserat tidigare i budgetpropositionen. 138 () replik: Jag undrar om ministern har för avsikt att följa upp detta så att det händer någonting där ute framöver. När det gäller läsfrämjande insatser har jag hört mig för. Jag har pratat med och med utskottet, och jag kan faktiskt inte se att det är några större förändringar som har gjorts . Stödet för inköp av litteratur till folk- och skolbibliotek har till och med minskat . När man tittar på antalet kommuner som sökt för olika projekt ser man att det är ett tjugotal kommuner som har ansökt om medel för läsfrämjande insatser. Jag tycker att det behövs en lite kraftigare insats från regeringen om man ska säga att man prioriterar detta. Jag undrar vad ministern tycker om detta att just inköp av litteratur har minskat i budgeten. 139 Kulturminister () replik: Det finns nog många frågor som skulle prioriteras. Jag är inte journalist för inte jag har ett starkt eget, privat intresse av språkfrågorna. När det gäller olika möjligheter att främja just läsandet vet vi att länsbiblioteken har utvecklat flera olika projekt som vi har följt med stort intresse, och det har även gjort. Bokförsäljningen har ökat, och det får man väl också se som ett tydligt tecken på intresset för läsande. Sedan är jag också väl medveten om att det skiljer sig åt, att många som tidigare läste mycket fortfarande läser mycket och kanske ännu mer och att det har varit svårt att nå vissa, framför allt män. Då är det glädjande att vi, faktiskt med rätt mycket möda och kraft från och vår sida, har lyckats få och ministerrådet att stödja oss i kampen för att behålla den 6-procentiga momsen på ljudböcker. Det har betytt väldigt mycket för att få grupper som inte har läst mycket att vilja ta till sig litteraturen och män att göra det i annan form. 140 () replik: Jag gör en jämförelse med nästa punkt som ska debatteras här, det vill säga lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Där stärker regeringen resurserna. minns jag inte exakt om det handlade om 80 miljoner, men i alla fall. Då undrar jag naturligtvis: När den här språklagen kommer till och med all sannolikhet beslutas, vad har kulturministern för ambitioner att stärka detta så att man kan förverkliga detta precis på det sättet som var inne på? Stärker man resurserna till arbetsplatsbibliotek, regionala bibliotek, resursbibliotek för döva, barnböcker på teckenspråk och läsfrämjande insatser? Det är några exempel som vi har tagit fram i vårt budgetförslag. Kommer man att göra de här förstärkningarna? Jag läste Svenska Tornedalingars Riksförbunds remissvar, och de tar upp att det är oerhört mycket som behöver förstärkas även där. Visserligen är det samma villkor som man har beslutat om att godkänna i den här kommissionen, men det finns ju brister. Kommer kulturministern att förstärka så att man kan förverkliga de här fina orden i språklagen? 141 Kulturminister () replik: Jag hörde att refererade till sitt eget partis budgetförslag. Innan vi börjar resonera om det kanske vi kan få se ett samlat budgetförslag från , och Socialdemokraterna så att vi har något att förhålla oss till? Annars handlar det rätt mycket om önskelistor. När det handlar om att stärka språket kommer det in på mycket. Biblioteken har en viktig roll, det har vi talat om . Den proposition som ska diskuteras senare här som handlar om minoritetsspråken går ju också ut på att det ska bli ökade möjligheter att tala bland annat finska i , vilket naturligtvis gläder oerhört många. Det är trots allt i den här delen av som många finsktalande bor. Via presstödet ger vi stöd till tidningar som kommer ut bland annat på samiska och även, tror jag, på meänkieli. Det gäller även bidrag till kulturtidskrifter som fördelas via . Det är alltså många källor som bidrar till att de fem nationella minoritetsspråken ska kunna behålla sin starka ställning. 142 () replik: Det må vara önskelistor, men man måste ju ha någon form av ambitioner och visioner, vilket jag bara kan konstatera att det finns mycket kvar att önska om här. Jag har en annan fråga. Förra mandatperioden då ingick i oppositionen och är hon minister erbjöd den socialdemokratiska regeringen ett samarbete för att ta fram en språklag. Då sade ni nej. Kan kulturministern redogöra för varför ni sade nej till förslag till samarbete för att få den här språklagen som ni nu har sagt äntligen om? Var det inte också på det sättet att förslaget till ny språklag var relativt enkelt att ta fram eftersom förarbetet redan hade gjorts i propositionen som den förra regeringen tog fram i samarbete med oss? Var det inte ganska enkelt att få fram detta? Sedan har jag också en fråga när det gäller den svenska ställningen i EU. Förra gången vi debatterade det här skrev med sina allianspartikolleger en reservation där man tyckte att man skulle stärka språkets ställning i EU. Jag undrar om är nöjd med att inte gå på den linje som gör, det vill säga att man ska lagfästa att man ska använda sig av tolk när så erbjuds om inte andra skäl säger något annat. Varför går man inte helt ut eftersom man var så kritisk förra gången vi hade den här debatten? 143 Kulturminister () replik: Det är lite lustigt att höra tala om att här inte finns några ambitioner och visioner. Här står vi och debatterar två lagar som stärker svenskans roll och som stärker minoritetsspråken, och så kommer och säger att det inte finns några visioner! Det är mycket märkligt. När det gäller förra gången som den här frågan var uppe kan jag det är kanske lite tråkigt för och hennes koalitionspartner erinra om hur det gick till. Det fanns faktiskt en majoritet i kammaren för oppositionens förslag om en språklag. Men en feltryckning från en som hörde hemma i vänsterblocket gjorde att det inte gick igenom då. Det kan man mycket väl se i protokollen, så i den delen ska inte skulden falla på oss. När det gäller EU-frågorna tycker jag att det är väldigt bra att det finns tolkning. Jag använder mig av det så ofta jag kan, vilket också är nödvändigt för mig eftersom jag har lite svårt att höra. Jag kan också se att tolkningen har gått upp från som det var runt 2006 och det var ingen fråga som den tidigare regeringen drev, utan det var snarare tvärtom till som begär tolkning. Det har också betydelse att det blir väl tolkat i de skriftliga handlingar som finns. Själv använder jag mig av tolkning. Många av mina kolleger gör det också, och det gör vi även i många arbetsmöten, så jag tycker snarare att vi har anledning att vara stolta över att vi utvecklar och utnyttjar de här möjligheterna som finns. Och det är alldeles säkert så att vi skulle kunna göra det bättre. 144 i (s) replik: Jag ställde några frågor till kulturministern i mitt anförande. Jag lyfte bland annat det här med språkförskolor och det positiva resultat som kom av att man faktiskt satsade på språkförskolor som en del av storstadssatsningen. Vi har i vår reservation med just det här att vi tycker att man ska använda sig av de erfarenheterna eftersom vi vet att om barn får använda sig både av sitt modersmål och också lära sig sitt nya språk i det nya hemlandet i det här fallet ger det bra och positiva resultat. Då ställer jag frågan till kulturministern hur hon ser på det här, för utskottsmajoriteten säger ju nej till att använda sig av de erfarenheter som man drog i storstadssatsningen av språkförskolor. Det är den ena frågan som skulle vara intressant att få svar på av kulturministern. Den andra handlar om det här med läsfrämjande insatser, som jag tidigare var inne på och även . Vi vet att om man satsar på vuxna vad gäller läsfrämjande gynnar det också barnen. Du var själv inne på att ljudböckerna har gjort att väldigt många som inte lyssnade på böcker har börjat göra det. Ett lyckat projekt har varit vägkrogsbiblioteken som har genomförts genom de fackliga organisationerna. Här är kultur i arbetslivet en jätteviktig del. Vi tycker att det är viktigt att ha kvar läsfrämjande insatser även för vuxna. Även om man nu satsar på barn och unga är det också viktigt att satsa på läsfrämjande insatser för vuxna. Jag skulle vilja veta vad kulturministern har för ambition på det här området för att faktiskt se till att också fler vuxna läser. 145 Kulturminister () replik: För att börja med frågan om språkförskolan måste jag erkänna att det är en fråga som jag inte kan särskilt väl. Den hör närmast hemma på område. Jag vet att det i budgetpropositionen fanns skrivningar om att målen i förskolans läroplan ska bli tydligare. I detta går naturligtvis språkutvecklingen in som en viktig del. Vi kan också glädjas åt att just barn som går i förskolan är de flitigaste lånarna av böcker på biblioteken. Där har litteraturen bevarat och, tror jag, på många håll även stärkt sin ställning. Det finns också ett omfattande och viktigt pedagogiskt arbete som sker på våra bibliotek. Sedan är det mycket kunskap som finns inom , som samlar in de olika förslag som finns som jag nämnde i en tidigare replik, från bland annat länsbiblioteken om hur man arbetar för att öka läsningen, inte bara bland barn utan också bland unga och även bland vuxna. Det är något som vi följer och har som en av våra prioriterade frågor. Så vi har fortfarande tid på oss. Och jag tycker att det här är mycket viktigt, som jag sade tidigare. När det gäller vuxna tycker också jag att det är mycket intressant med de projekt man har haft vid vägkrogarna. Det är också argument som jag kunnat använda mig av i EU-sammanhang, inte minst gentemot de länder som inte har velat se att den 6-procentiga momsen också på ljudböcker skulle kunna ha en betydelse, vilket vi ju vet att den har. Drygt en miljon sålda ljudböcker talar sitt tydliga språk. Kan vi dessutom komma till rätta med något av den illegala nedladdningen av ljudböcker kan det också hända att författarna får del av intäkterna för dessa böcker. 146 i (s) replik: Vad gäller ljudböckerna och momsen är vi överens. Men jag tror inte att det här sköter sig helt självt. Det behövs också insatser och ambitioner vad gäller läsfrämjande. Om man nu väljer att plocka bort stödet bland annat till kultur i arbetslivet, som faktiskt har möjliggjort införandet av vägkrogsbibliotek, slår man undan fötterna för ett vidare arbete med den typen av satsningar. Där är de fackliga organisationerna naturligtvis en jätteviktig del för att kunna nå ut på våra arbetsplatser.