prot · GX0948 · 2009-12-11 00:00:00 — Jag noterar att migrationsministern är nöjd med det sätt på vilket avvisningar sker. Det är vi oense om. Vi kan därmed släppa den frågan. Jag har inte bett migrationsministern ha några åsikter om utfallet av omförhandlingarna av de här två direktiven. Det är alldeles för tidigt; det håller jag med om. Jag har bett om en åsikt om de förslag som kommissionen har lämnat. Det är ingen hemlighet. Migrationsministern har ju föredragit detta för utskottet. Jag tänkte att det kunde vara intressant om statsrådet för kammarens protokoll kunde redogöra för vilken inställning den har. Skälet är väldigt enkelt. Det finns ett antal exempel på att den aktivt har motverkat förslag från kommissionen som skulle ha förbättrat humaniteten i flyktingpolitiken på EU-nivå. Jag vill försöka förebygga att man återigen gör sig skyldig till det. Det kan ändå inte vara roll att göra så i de här ärendena. Jag förstår att jag inte kommer att få något svar när det gäller säkerhetsärenden. Jag ska undvika att spekulera i vilka skäl en regering skulle kunna anta som inte en domstol kan anta. Uppenbarligen finns det något skäl till att regeringen vill ha kvar avgörandet i de mest allvarliga säkerhetsärendena. Om jag inte får svar får vi väl alla spekulera i vilka de skälen skulle kunna vara. 86 Statsrådet () replik: Jag har varit i utskottet och redogjort för den första genomläsningen av de förslag som har kommit från kommissionen. Jag kommer säkert, helt i enlighet med riksdagsordningen, tillbaka när förhandlingspositionerna har klarnat. har jag inte mer att säga. Analysen av kommissionens förslag pågår fortfarande på departementet, och måste pågå ett tag till. Det är ju heller ingen hemlighet att medlemsstaterna i Europeiska unionen har rätt skiftande åsikter om innehållet i de två direktivförslagen. vill inte spekulera i frågan. Jag ska upplysa kammaren om att frågan om rikets säkerhet är den kanske mest allvarliga fråga som någon riksdagsledamot eller något statsråd kan behöva ta ställning till. Det är viktigt att göra ett grannlaga arbete. Det är också viktigt att se till att vi gör saker och ting på rätt sätt. Den här propositionen är ett sätt att hantera den svåra uppgiften att skydda riket mot människor som kan tänkas vilja begå brott mot oss som stat och mot de medborgare som finns här eller använda vårt land som plattform för att begå den typen av handlingar framför allt terroristbrott mot andra stater. Vi kommer naturligtvis aldrig att acceptera att vi lånas till det. Vårt territorium ska inte upplåtas till den typen av aktiviteter. Vi ser till, , att dra lärdom av vad som har hänt tidigare. Jag vill understryka att det som påstods tidigare, att detta skulle kunna leda till en upprepning av det som hände 2001, är fel. Även i det fåtal ärenden som kommer att handläggas enligt lagen om särskild utlänningskontroll har Migrationsöverdomstolen en viktig roll. Innan regeringen avgör ett sådant ärende ska Migrationsöverdomstolen hålla muntlig förhandling och yttra sig. Om Migrationsöverdomstolen anser att det föreligger verkställighetshinder är regeringen bunden av domstolens bedömning. Det är alltså den bedömning som inte gjordes 2001 av den dåvarande socialdemokratiska regeringen, men som vi numera genom lag är bundna att göra. Det är skillnaden mellan då och . En utlänning har alltså alltid rätt att få bedömt av en domstol om det föreligger risk för tortyr eller om det finns andra verkställighetshinder. 87 () replik: Jag hade egentligen tre frågor. Den första frågan ska jag avstå från att ställa. Den handlar om och den åsikt om de nya direktiv som kommissionen har presenterat. Eftersom vet att det finns skiftande åsikter tycker jag att det hade varit roligt att höra vad den åsikt är. Jag ska inte ställa frågan eftersom jag förstår att svaret inte blir mer än det svar som fick. Jag ska upprepa den fråga som jag avslutade mitt anförande med. Hur ser regeringen på frågan om vi ska ha en gemensam flyktingpolitik i med möjlighet för medlemsländerna att lägga ribban över de gemensamma reglerna, eller om vi ska ha en gemensam flyktingpolitik där ribban ska ligga lika högt eller lika lågt i alla medlemsländer? Vi är överens om att vi ska sträva efter en gemensam flyktingpolitik i . Det tycker jag är positivt. Min andra fråga handlar om formuleringar och ordvalet djupgående och bestående förändringar som kan leda till att en utlänning upphör att vara flykting. I både betänkandet och propositionen hänvisas till UNHCR när man väljer uttrycket väsentliga och bestående förändringar. I referatet från remissinstanserna ser jag att UNHCR har föreslagit att ordvalet ska vara djupgående och bestående. När har besökt socialförsäkringsutskottet har vi ju lärt oss att ordvalet är väsentligt. Det kan få stora konsekvenser. Varför har regeringen valt att lägga förslaget med ett ordval som, vad jag kan se av propositionen, är i strid med vad UNHCR föreslår? 88 Statsrådet () replik: Jag ser ingen konflikt i detta och uppfattar inte som att det skulle vara något problem med detta. När man värderar orden bedömer jag inte att det skulle vara någon konflikt i det här sammanhanget. Jag ser inte heller att det finns några problem med vårt ordval. När det gäller om vi ska fortsätta arbetet med att fullt ut harmonisera den europeiska asylpolitiken eller om vi ska arbeta vidare med systemet med miniminormer är mitt svar tydligt och klart: Vi ska ha en harmoniserad politik eftersom miniminormerna har visat sig vara kontraproduktiva, för att välja ett ord som uttrycker på pricken vad det handlar om. Det är inte bara jag eller alliansregeringen som har kommit till den slutsatsen. Det gjorde också den förra socialdemokratiska Europaministern, . Han konstaterade att problemet med miniminormerna som hade slagits för var att de ledde till att länderna konsekvent valde att lägga sig på en lägre nivå. Därför övergav den dåvarande svenska socialdemokratiska regeringen uppfattningen att vi skulle arbeta med miniminormer. Man valde i stället att övergå till den politik som vi nu fortsätter som bygger på en full harmonisering. Det tycker jag är mycket klokt. Jag har själv förklarat att jag som riksdagsledamot också ansåg att miniminormerna var ett bättre system men att jag har kommit till bättre insikt efter att ha tagit del av diskussioner på europeisk nivå, precis som för övrigt gjorde. Han sade mycket träffande: Det handlar också om att se till att trollen spricker när de kommer upp i ljuset. När olika stater faktiskt inte kan gömma sig bakom miniminormer och regelverk utan fullt ut måste redogöra för hur de ser på dessa frågor får vi också en annan typ av asylpolitisk debatt. Det är min förhoppning att vi ska fortsätta på den inslagna vägen. Det skulle vara intressant att höra om står för uppfattningen att vi ska arbeta med miniminormsinstrumentet och om det i så fall är den socialdemokratiska uppfattningen här i kammaren. 89 () replik: Den frågan kan jag svara på direkt. Så länge vi har den situation som vi har i inom EU:s medlemsländer tror jag att en förutsättning för att ska kunna fortsätta agera som ett föredöme är att vi har just miniminormer, så att vi inte låser oss vid en lägre nivå inom flyktingpolitiken än vad vi har . Däremot kan jag i förlängningen naturligtvis se en situation där vi är så pass överens mellan alla medlemsstater om att vi ska ha en rättssäker och human flyktingpolitik att vi då kan harmonisera. Men jag menar att vi har långt dit. Jag hade önskat att regeringen i samtalen inom EU hade varit lite bättre på att driva på den utvecklingen för andra länder och visat lite större handlingskraft. kan jag få den uppfattningen det är möjligt att det är orättvist, och migrationsministern får rätta mig om jag har fel att det handlar om rätt mycket av samma vara som vi hörde i ditt anförande, nämligen redogörelser av vad det faktiskt är och sammanfattningar av diskussioner. När det gäller den andra frågan som jag ställde menar att det inte är någon skillnad mellan djupgående och väsentliga. UNHCR gör tydligen en annan bedömning eftersom man påpekar det i remissvaret. Jag förstår inte riktigt varför regeringen väljer att bortse från det med resonemanget att det inte spelar någon roll. Jag undrar om man är övertygad om att UNHCR delar den uppfattningen. Jag skulle också vilja ge en om inte kamratlig så åtminstone en kollegial varning. är duktig på att använda den taktik som vi också använde i den förra valrörelsen, nämligen att peka på åsiktsskillnader mellan oppositionspartierna. Jag vill varna för att det kan leda till att argumenten faller ganska platt den dag då oppositionen presenterar en gemensam politik. Och den dagen, , kommer. 90 Statsrådet () replik: Låt oss hoppas det, för då blir det lite enklare att diskutera dessa frågor. Det räcker att titta på detta betänkande där vi i en fråga som är av mycket stor vikt för , nämligen den om rikets säkerhet, har inte mindre än tre olika uppfattningar, alltså lika många uppfattningar som det finns partier i den så kallade oppositionen. Ni står för uppfattningen att vi ska ha denna ordning när det gäller hanteringen av säkerhetsärenden. tycker, om jag utgår från reservation 13, att vi ska ha detta till hälften. Man tycker fortfarande att regeringen ska ha det sista ordet. , som har lämnat lokalen, tycker inte alls att vi ska ha det, om man läser reservation 15. Jag önskar er lycka till i arbetet med att skapa den gemensamma politiken. Men jag har varit statsråd och har inte sett några ansatser i den riktningen. Särskilt i en fråga som är av så central betydelse tycker jag att detta är bestickande. Sedan handlade det om miniminormer och så vidare. säger att ni är beredda att ändra er på denna punkt eller att ni kanske tycker att det finns anledning att fundera över detta. Det hoppas jag verkligen. Jag har varit och föredragit Stockholmsprogrammet i såväl socialförsäkringsutskottet som , och i protokollet står det klart och tydligt att EU:s strävan är att skapa en fullt ut harmoniserad asylpolitik. Jag har inte hört några invändningar från Socialdemokraterna tidigare. Detta är första gången som jag hör någon från er sida säga att ni fortfarande står kvar vid miniminormsperspektivet. Det är också någonting att fundera över, om ni nu inte har de uppfattningar som ni har haft vid överläggningar i utskotten och i . Slutligen: Det händer att UNHCR och regeringen inte alltid kommer till samma slutsats när det gäller dessa frågor. Det beror på att UNHCR har ett annat mandat än vad vi har. Vi har byggt vår utlänningslag på andra principer. UNHCR arbetar i mycket större utsträckning med kollektiva bedömningar, medan vår utlänningslag till all lycka är uppbyggd på individuella prövningar av individuella fall. Därför når man ibland olika slutsatser. Detta ser jag inte som något problem så länge man har rättssäkerheten som ledstjärna. 91 () replik: Jag tänkte återgå till mitt tema för dagen, nämligen lagtolkning. Migrationsministern säger att det egentligen i huvudsak är fråga om statusförändringar och att det är en annan struktur. Men när man tittar på själva lagförslagen, alltså texterna, finns de från s. 74 i betänkandet till s. 136. Det är alltså rätt mycket ändringar i lagtexten som tillkommer. Det kan vara positivt, och det kan vara negativt. Men jag utgår från att det kommer att bli en förändrad tolkning. I propositionen står det nästan överallt att detta redan finns i svensk praxis och att vi egentligen redan uppfyller allt. Men faktum är att det blir helt nya texter. Det borde innebära att domstolarna och ska tolka de nya texterna och inte de gamla, för då är vi tillbaka där vi har varit förut när vi har ändrat lagstiftningarna, alltså att det inte alltid riktigt är i samklang med lagstiftarens mening. Lagstiftarna sitter ju och läser texter och föreslår och röstar om texter. Sedan kanske domstolen använder sig av gammal praxis i alla fall som inte har passerat . Jag menar att det borde vara så att domstolarna faktiskt ska ta ställning till de nya texterna. Jag undrar om migrationsministern kan se några ställen i den nya lagen där det skulle kunna bli en annan tolkning än den som domstolarna har använt sig av tidigare. 92 Statsrådet () replik: Det är just detta som är problemet och som fick mig att undslippa mig kanske inte en suck men möjligen ett ljud av lite uppgivenhet därför att vill att kammaren och jag som minister ska göra lagtolkningar. Men det är inte vår uppgift att göra det. Vår uppgift är att presentera lagar som kammaren beslutar om och som sedan uttolkas av domstolar. Jag kan inte göra någon bedömning eller här i kammaren förutskicka hur praxis ska bildas i domstolarna, dels därför att jag som statsråd inte får lov att göra det jag är uttryckligen förbjuden att göra detta enligt vår grundlag dels därför att det också är en roll som jag inte är beredd att ta på mig. Praxis formas ständigt i domstolarna med utgångspunkt i de fall som avgörs och som sedan prövas mot de lagar som vi har överlåtit till domstolarna att bedöma. ber om det omöjliga. Efter den orgie i enskilda fall som jag lyssnade på i anförande måste vi nog ställa oss frågan: Vad är egentligen vår uppgift? Är det vår uppgift att vara både lagstiftande, dömande och verkställande makt? får jag intrycket att gärna vill vara det, men det går inte. Det har bevisats genom mänsklighetens historia att en sådan sammanblandning av uppgifter är till men för rättssäkerheten hos den enskilde. Vi måste skilja på våra roller. Den första och viktigaste uppdelningen som man måste göra är att förstå att uttolkningen av lagar är en uppgift för domstolar och inte för parlamentariska församlingar eller för regeringen. 93 () replik: Jag måste säga att jag blir beklämd när jag hör detta svar från migrationsministern. Jag trodde nämligen att jag är här som lagstiftare och att vi alla är här som lagstiftare. Det är vår uppgift. Vi är folkvalda för att stifta lag i , och domstolarna ska tolka de lagar som vi har stiftat. Domstolarna ska tolka lagstiftarens mening. Det är det som vi måste vara tydliga med när vi stiftar lag i . Vi måste vara tydliga i vår lagstiftning så att domstolarna inte hamnar någon helt annanstans än där vi ville att de skulle hamna. Det är inte domstolarna som är lagstiftare. Domstolarna tolkar lagstiftarens mening. Jag har inte alls missuppfattat min roll på något sätt. När jag tar upp enskilda fall är det faktiskt för att tala om och för att visa hur vår mening tolkas. För om vi ser att vår mening har tolkats fel eller på ett sätt som vi inte menade är det upp till oss att förändra det på något sätt. Men migrationsministern är totalt kallsinnig alla gånger som vi talar om att vi inte känner igen den tolkning som har gjorts av den lag som vi gemensamt har stiftat här i . Han är totalt kallsinnig. Det låter nästan som om det är migrationsministerns alldeles egen skyldighet att komma med den lagstiftningen. Är vi bara någon form av nickedockor i denna riksdag? Ska vi bara göra det som migrationsministern tycker att vi ska göra vänta in och se vad som händer ? Vi stiftar lag. Det är vår skyldighet och vårt uppdrag från medborgarna. 94 Statsrådet () replik: Det är nu vi börjar närma oss kärnan i problemet. Nej, det är just det inte ska göra. ska inte ägna sig åt att både stifta lagen och tolka den. Det var precis det jag sade. Men om jag inte missminner mig var frågan från till mig som statsråd om jag kan se några fall där domstolarna kommer att tolka lagstiftningen på ett annat sätt än i förhållande till den nuvarande. Mitt svar på den frågan är: Det återstår väl att se när domstolarna har börjat tolka den, efter att vi har stiftat lagen. På något vis är det lite som att tala till en vägg. Jag sade tidigare att problemet är att vi har för många diskussioner om enskilda ärenden i denna kammare. Det är för många diskussioner som inte leder någonvart. och jag kommer inte att kunna mötas på denna punkt. För är det väldigt viktigt att alla människor som lämnar in en asylansökan får en godkänd-stämpel, och får de inte är det är det någonting som är fel med lagstiftningen. Jag försöker förklara jag har gjort det åtskilliga gånger, och jag kan göra det nu också att det inte fungerar så. Vi har en rättssäker ordning där vi gör bedömningar i varje enskilt ärende och tar reda på om människor uppfyller de kriterier som är uppställda eller inte. Den diskussion vi har borde rimligen utgå ifrån huruvida skyddsgrundsdirektivet och asylprocedurdirektivet som de nu ser ut kommer att få någon effekt i den ena eller andra riktningen när de nu införlivas i svensk lagstiftning. Jag har dock i mitt anförande och i detta replikskifte klargjort att jag tror att detta är en bra förändring och att det kommer att leda till en bättre och mer rättssäker ordning inte minst när det gäller hanteringen av säkerhetsärenden. Det får bli mitt slutord i denna diskussion. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 8 § Ändringar av stadgarna för och Föredrogs finansutskottets betänkande 2009/10:FiU16 Ändringar av stadgarna för och (prop. 2009/10:14). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 9 § Oberoendet i den kommunala revisionen Föredrogs betänkande 2009/10:KU16 Oberoendet i den kommunala revisionen (prop. 2009/10:46). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 10 § Nya domförhetsregler för en effektivare Europadomstol Föredrogs betänkande 2009/10:KU22 Nya domförhetsregler för en effektivare Europadomstol (prop. 2009/10:52). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 11 § Rättelse av ändring i riksdagsordningen Föredrogs betänkande 2009/10:KU33 Rättelse av ändring i riksdagsordningen. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 12 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2009/10:131 Till Interpellation 2009/10:131 Statsministerns förtroende för näringsministern av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och andra inbokade engagemang. Statsrådsberedningen () Enligt uppdrag Interpellation 2009/10:133 Till Interpellation 2009/10:133 Förtroendet för näringsministern av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och andra inbokade engagemang. Statsrådsberedningen () Enligt uppdrag Interpellation 2009/10:146 Till Interpellation 2009/10:146 Deltidsregeln och arbetslinjen av () Interpellationen kommer att besvaras måndag . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. () Enligt uppdrag och rättschef Interpellation 2009/10:147 Till Interpellation 2009/10:147 Tillgången till äggfritt vaccin av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. () Enligt uppdrag och rättschef Interpellation 2009/10:154 Till Interpellation 2009/10:154 Förhandlingar om ett återförenat av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utlandsresor. () Enligt uppdrag 13 § Svar på interpellation 2009/10:125 om sparbankers framtid 95 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att verka för att fler fria sparbanker bildas, för ökad bankkonkurrens och god tillgång till bankservice på landsbygden. Jag instämmer med interpellantens beskrivning av sparbankernas starka regionala och lokala förankring och deras omvittnat goda kännedom om de företag och människor som finns och verkar där. Sparbankerna är därför en viktig bankgruppering när det gäller att tillgodose allmänhetens behov av bra och uthållig finansiell service på landsbygden. Erfarenheterna från finanskrisen visar att de mindre bankerna generellt har haft ett begränsat risktagande och undvikit förluster, exempelvis när det gäller okända och svårvärderade finansiella instrument. Verksamheten är också ofta av sådan art att den sällan får konsekvenser för den finansiella stabiliteten i händelse av en kris. Detta har naturligtvis på olika sätt bidragit till att kreditgivningen till allmänheten har kunnat upprätthållas även under den innevarande krisen. Det lokala konceptet med tonvikt på grundläggande finansiella tjänster, där god kännedom om kunden är ett viktigt inslag, bör i sig vara goda förutsättningar för en framtida stabil och konkurrenskraftig bankverksamhet. Ett lågt risktagande också normalt sett för låga samhällsekonomiska kostnader i samband med en finansiell kris för hanteringen av lokala banker. Detta ska också återspeglas i den stabilitetsavgift som alla banker och kreditinstitut ska betala till staten för att täcka samhällsekonomiska kostnader för finansiell krishantering. Regeringen har därför aviserat att stabilitetsavgiften ska vara riskbaserad för varje låneinstitut. Därmed torde såväl regelverken som de marknadsmässiga förutsättningarna slå vakt om de fria sparbankernas verksamheter och borga för god tillgång till finansiell service även på landsbygden. Förekomsten av olika associationsformer ger också möjligheter att ta till vara de specifika fördelar dessa kan ge, vilket bidrar till mångfald och ökad valfrihet och i förlängningen till god konkurrens. Vid sidan av stabilitet och konsumentskydd är god konkurrens ett särskilt viktigt mål när det gäller regleringen av finanssektorn. Det gäller såväl inom EU som nationellt för . Den svenska regleringen ligger i olika avseenden väl framme vad gäller förutsättningarna för god konkurrens mellan olika aktörer. Jag kommer även verka för ett gott närings- och konkurrensklimat för banker i utan att göra avkall på samhällets berättigade krav på ansvarstagande, måttfullhet och sund riskhantering. 96 (): Tack, statsrådet, för ett svar som bygger på öppenhet och en positiv syn på sparbanker och sparbankers betydelse för både samhällsutvecklingen, landsbygdens utveckling och deras stora trovärdighet. Vad jag förstår står även bakom parollen att hela ska leva, så jag tycker att det borde finnas en god grund för en bra diskussion och också från statsrådets sida en vilja att komma med förslag på hur denna utveckling ska spridas vidare. Det saknade jag dock i svaret. Statsrådet tar i stället upp den stabilitetsavgift som blir en pålaga på sparbankerna och faktiskt bestraffar dem för deras skötsamhet. Jag tänker återkomma till detta senare och höra hur statsrådet ser på den frågan. Jag har ställt denna interpellation och också kommit med en rad förslag under den allmänna motionstiden kring sparbankernas utveckling utifrån två perspektiv som vi ser. Dels har vi en bristande bankkonkurrens . Vi har en oligopolistisk struktur, det vill säga en stor dominans av de stora affärsbankerna. De står för av inlåningen. Vi har under finanskrisen också sett att krediter även till friska företag dras in och att man får problem ute på landsbygden när man inte får tillgång till kreditgivning. Vi har också sett en lång utveckling på landsbygden där man drar in samhällsservice och där staten är den första att dra sig ur, vilket är att djupt beklaga. Vi kan nu se det på apoteken, som på landsbygden bara är garanterade . Vi kan även se det genom mackar och bankkontor, till exempel i där nu har dragit in fem bankkontor. Det är också väl känt att kreditgivningen där det finns lokala sparbanker, vilket är ett 60-tal kommuner och ungefär lika många filialer, fungerar väl eftersom man har god lokalkännedom och känner till företaget och individen i fråga. Man vet vad som är möjligt och inte. Man har till och med bättre förutsättningar för bostadsbyggande där sparbankerna finns. De finns också i alla län utom i två . Men ett problem är att det inte har varit några nyetableringar av sparbanker . Sparbanker är en bra form för trygghet och säkerhet eftersom de inte delar ut vinster till aktieägarna utan måste fondera vinsten och avkastningen. Det ger en överlägsen trygghet för kunden, och på så vis också för samhället. Delar av överskottet går till samhällsnyttiga ändamål.