prot · GW0980 · 2009-03-09 00:00:00 — har effekterna visat sig, och de är helt orimliga. 19 (): Det är klart att det sticker i ögonen på folk. Här lever vi i mycket tuffa ekonomiska tider. Tiotusentals människor blir arbetslösa. Kraven på lönesänkningar sprider sig runt omkring. senast är det i kommun, där vill att de kommunalanställda ska frysa sina löner och inte få ut sina avtalade löner. Överallt får människor vrida och vända på slantarna, inte minst de människor som har blivit arbetslösa och som knuffats ut från a-kassan på grund av dramatiska avgiftshöjningar. Ska man komma ur en kris krävs det sammanhållning. Det krävs att man fördelar bördor rättvist. Det krävs att man inte utser sina gullgossar medan folk i övrigt kämpar för att klara sig under väldigt tuffa tider. Precis , när är på väg med full kraft in i en ekonomisk kris, fattar regeringen beslut om generösa bonusdirektiv till statliga bolag. Jag ställer en ganska enkel fråga till som han undviker. Han undvek den väldigt skickligt också när journalisterna frågade honom , . Var du för eller emot att det skulle beslutas om generösa bonusdirektiv? Det fattades beslut . Hade finansministern sagt ja eller nej till dessa? Eftersom jag utgår från att du sade ja, hur tänkte du när du fattade beslut om att öka möjligheterna till bonus när vi var på väg in i en mycket svår ekonomisk kris? Hur tänkte du särskilt i fråga om när statliga bolag går med förlust? Då vill att man ska kunna få bonus. Vi införde strikta bonusregler 2003. Om det skedde övertramp i statliga bolag fick de en reaktion från regeringen. Men ni har gjort tvärtom. Ni införde generösa bonusregler , ivrigt påhejade av landets finansminister, när var på väg in i en djup ekonomisk recession. Svara på frågorna, ! 20 (): Bonusar är ett väldigt knepigt problem och en knepig fråga i politiken. Det är jämförbart med vapenexporten: Det blir aldrig bra hur man än gör det. Men precis som med vapenexporten är bonusar väldigt svåra att undvika om man ska få andra delar av politiken att hänga ihop, nämligen till exempel pensionsförvaltningen. Vi vill ju inte att de som ska förvalta offentliga pensioner, till exempel i AP-fondssystemet, ska ha sämre förvaltare än andra på marknaden. Varför ska de privata livförsäkringsbolagen ta de bästa förvaltarna medan våra offentliga pensioner ska förvaltas av personer som är mindre kompetenta? Det är ett grundläggande problem. Vi försöker lösa det genom att ge begränsade bonusar. Men jag håller med om att detta är en konflikt. Om vi tar det offentliga är ett väldigt enkelt lackmustest på vad som är rimligt och inte att bonusar i offentlig sektor ska kunna motiveras offentligt på ett trovärdigt sätt. Det var inte riktigt så i tv-programmet, som har varit utgångspunkten för några inlägg här. Det är helt klart att det är ett nytt läge efter det att finanskrisen exploderade i , detta att bonusar och rörliga ersättningar driver risktagandet i privat sektor och att de banker som ska motta statens stöd naturligtvis inte ska ha sådana här system. Det säkerställde också regeringen . Det är ganska självklart det har finansministern sagt i ett annat sammanhang att om man gör stora förluster blir det väldigt konstigt om det betalas ut bonusar. Så är det naturligtvis. Det går aldrig att förklara för normalbegåvade eller överbegåvade människor att man ska ha belöningar i offentlig sektor vid förluster och en allmän nedgång i ekonomin. Sådana system är oförsvarliga, särskilt i ett läge som det nuvarande när sammanhållningen i samhället kanske är viktigare än vid andra tillfällen, som har sagts här, just beroende på den ekonomiska krisen. När det väl är sagt borde diskussionen här vara lite mer principiell: Hur ska man i de offentliga systemen och de offentliga pensionssystemen när de förvaltas men också i offentliga bolag hantera detta att personal i andra delar av arbetsmarknaden får den här typen av rörliga ersättningar? Ska staten sitta med armarna i kors och säga att de personer som är mer kompetenta och kan få bättre villkor får gå till den privata sektorn medan den statliga sektorn ska ha de något mindre kompetenta eller mindre konkurrenskraftiga? Var och en borde fatta att det inte heller är något bra system. Då kan man i och för sig säga att det bästa är att vi avskaffar statligt ägda företag. Men det är ju Socialdemokraterna emot. I och för sig förefaller det ibland vara ett bra argument för att bli av med en del företag i den statliga sektorn att man delvis kommer ifrån den här målkonflikten. Med facit i hand kan man säga att det beslut som det har hänvisats till underförstått var dålig tajmning. Det är väldigt svårt att inte säga, som finansministern också har sagt, att den här frågan får vi ta ett varv till med. Så enkelt är det. 21 Finansminister (): Låt oss vara tydliga med att det som framkom i och den diskussion som följt av det naturligtvis är någonting som regeringen måste förhålla sig till, någonting som vi måste diskutera och pröva internt. Vad som kanske är än mer väsentligt är det som har hänt , när bonusekonomin framför allt i och amerikanska investmentbanker har lagt grunden för en ekonomisk kris vars storlek och omfattning vi inte har upplevt . Det finns många orsaker till denna kris överbelåning och brister i den ekonomiska politiken i många länder men det går inte att komma ifrån att det har satt hela frågeställningen om spekulationer och ersättningar som driver fram omfattande risktagande i centrum. Banker är speciella. De är i grunden garanterade så länge de är systemviktiga i den statliga ekonomin. Det vet vi alla. Följaktligen har vi också anledning att se över deras göranden och låtanden och koppling till finansiell stabilitet. Höstens utveckling gör att det är självklart att man måste se över också statens regelverk, såsom skett tidigare. Jag tycker att det är alldeles självklart att vi ska göra det och återkomma med vad slutsatserna av den prövningen blir. I den politiska dimensionen vill och att jag ska ställas till svars för dubbelmoral. Det är naturligtvis en standardanklagelse från oppositionen, så man kan inte gärna ha en invändning mot att den reses. Men låt mig påpeka att vi måste ha två sakförhållanden klara för att den anklagelsen ska kunna riktas från och . Det första är att den tidigare regeringen, som båda dessa herrar satt i, inte bidrog till att det betalades ut bonusar i offentlig verksamhet och i all synnerhet inte statliga företag och AP-fonder, eftersom de nu nämnts av de två herrarna. Det andra är att det måste vara uppenbart och alldeles tydligt att herrarna under sitt regeringsinnehav bidrog till att stoppa bonuskulturen. Om de två förhållandena är uppfyllda är jag beredd att acceptera anklagelsen. Men så är det naturligtvis inte. Vi har ju märkt att man här i de egna inläggen talar om att man ändrade regelverket. Vi vet hur det var. lades ett regelverk fast som ledde till att man i AP-fonderna hade bonusar på upp till tio månadslöner. Sedan skärpte man regelverket. Det ledde till mycket kraftiga lönehöjningar, på . Bara återkommer bonusarna då är finansmarknadsminister. säger att jag måste stå till svars för den här kulturen och för vad den betyder. Han säger: Vi skärpte regelverket 2003. Sedan har han själv stått här i talarstol och på ett talande sätt försvarat och diskuterat utifrån att vi haft mycket kraftiga så kallade gratifikationer inom statlig sektor. Jag uppfattar att utbetalades till vd i gratifikation , men jag kan ha missförstått detta; i så fall får jag beklaga det. Men jag har uppfattat att det skedde en utbetalning av . 800 000 disponerades för ledningsgruppen. Men att de utbetalningarna skedde i Posten kan jag ha missförstått. Jag tror att vi alla bör ta den här diskussionen på den bog som antyder. Vi måste se igenom ramverket för hur ersättningar ska betalas ut i de statliga organisationer vi har och inte minst i banksystemet som är kopplat till finansiell stabilitet. Människor tenderar att göra det man uppmuntrar dem till. Ger man mycket starka drivkrafter till risktagande är risken påtaglig att människor också agerar där risken blir satt åt sidan. Man försöker göra kortsiktiga vinster och utsätter därmed sparare och stat för stora risker. Låt oss ta den diskussionen seriöst, låt oss hitta ett internationellt regelverk och en översyn och låt oss göra någonting som kan föra in den här diskussionen så att den blir framåtblickande och konstruktiv! 22 (): har finansministern en möjlighet till att svara på den fråga som har ställts: Hur tänkte man när man ändrade de regler som den tidigare regeringen hade infört , och var för eller emot precis som varit inne på? Jag kan inte tänka mig att finansministern inte hade någon uppfattning när man fattade det här beslutet, för så illa kan det väl ändå inte vara. Endera var finansministern för eller också var han emot, så svara på frågan! Om inte måste jag konstatera att vi har en finansminister som inte hade någon uppfattning i frågan då beslutet fattades. Det blir ju resultatet av den här diskussionen om frågan inte kan besvaras. Det som säger är intressant, tycker jag, för han rör sig väl helt enkelt närmare sanningen kring hur det diskuterades. Om man hade vetat att det skulle bli så eländigt hade man väl inte infört det här; så var det väl. Som grund ligger alltid att man tar en stor risk när bonussystem införs med hög risk. Men stora risker tas i en högkonjunktur. Det är väl ingen som tar stora risker i det här läget. törs bankerna inte ens låna ut till seriösa företag. Man är nu så rädd att man till och med håller på att strypa näringslivet när det gäller krediter. Alla bonussystem måste avvägas när går som allra bäst. Det är då bonussystemen måste kunna fungera så att stora risker inte tas eftersom det är då misstagen begås. Det är sällan misstag begås i en lågkonjunktur. tar väl inte någon så stora risker, utan nu är det snarare tvärtom. Därför är det så viktigt att bonussystemen fungerar. Beträffande ska jag säga att de regler som gällde 2006 var de regler som beslutades . Då skulle inte de i ledningsfunktioner i någon AP-fond ha någon bonus. Om så skett har det varit mot det regelverk som funnits. Det finns inget regeringsbeslut som säger att man ska ha bonusar där. I så fall har ett fel begåtts i AP-fonderna, något som får stå för dessa. 23 (): Jag tycker att den här diskussionen är lite olyckligt fokuserad just på beslutet i fråga detta sagt inte bara för att jag vill skydda regeringen. Jag tycker faktiskt att det är ett genuint och ett principiellt väldigt viktigt problem hur man ska utforma ersättning till ledande befattningshavare framför allt i bank- och finanssektorn, som ju i huvudsak är privat men där man i sista hand har det här med att staten kommer in och kommer att garantera systemviktiga banker. Dessa systemviktiga banker har ett ledningssystem som gör att de i vissa situationer kan bli mer benägna att de riskerar, eller hur man nu vill uttrycka det att hamna under statlig kontroll. Detta är ett problem som kommer att finnas vare sig vi har den ena eller vi har den andra regeringen. Det kommer att finnas i , och det kommer att finnas i andra länder. Finansministern säger att vi ska ha ett internationellt system för detta, vilket i och för sig är alldeles riktigt, tror jag. Men jag tror att vi också måste ha nationella system. undrar man om det alltid måste till lagliga regler och författningsbestämmelser för att människor ska tillämpa sunt förnuft. Det är precis som i det medicinska fallet som varit. Jag har inget svar, men min inställning rent allmänt är att man i fråga om AP-fonderna, som vi ju nu har diskuterat, får ha starkare, mer kompetenta och tuffa, människor i styrelserna som driver de här frågorna och som bevakar de här frågorna på ett bättre sätt. Ägarna i bank- och finanssektorn måste vara starkare representerade. Just ägarlösa banker och finansbolag är de som, tror jag, löper största risken att hamna i sådana här problem. Därför ska vi åtminstone på den statliga sidan se till att vi har starka ägarföreträdare i de här sammanhangen. 24 Finansminister (): Mot bakgrund av det som hänt det vi har sett i världsekonomin och konsekvenserna av det som varit i det internationella banksystemet är det alldeles uppenbart att vi har anledning att se över riktlinjerna. Både och vet mycket väl hur regelverket ser ut. Jag är självfallet med och fattar alla beslut i regeringen. Beredningsordningen är ju sådan att är inne i allt. Låt oss gå till det som ändå är kärnan i detta. Vi har en svår frågeställning om ersättningar i de offentliga systemen, och vi har en lång historia av att dessa har omprövats. Vi hade stora bonusar sextio månadslöner , då under en socialdemokratisk regering. Man reglerade och ersatte bonusarna med mycket kraftiga lönehöjningar på . reglering ledde alltså till en mycket kraftig ökning av lönenivån, av de fasta lönerna, i de här företagen. Det var långt utöver vad vanliga löntagare upplevde eller fick ta del av. Utifrån en allmän rättvisediskussion har detta naturligtvis också sin relevans i den här diskussionen. Till detta kommer att , om jag förstått det hela rätt, Tredje återinförde bonusar för fondens personal. Då var finansmarknadsminister. Alla dessa tre saker har jag gång på gång pekat på, men ingen av herrarna väljer att gå in i diskussionen därför att då faller hela diskussionen om min dubbelmoral. Jag måste därför upprepa att vad det här handlar om är att vi ska ha ett bra regelverk som också omfattar både privata banker och de offentliga institutionerna. Jag kan naturligtvis säga att jag tror att , och jag har samma grundhållning i frågan. Statliga ersättningar ska präglas av måttfullhet, rimlighet och återhållsamhet. Det är det vi önskar. Sedan har det på vägen skett saker och ting som man kan diskutera och beklaga. Men vi ska ha måttfullhet, rimlighet och återhållsamhet som ledord. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellationerna 2008/09:272, 279 och 292 om begreppet utanförskap 25 Finansminister (): , och har alla ställt frågor som berör utanförskapet. Jag avser att ge ett samlat svar på frågorna i samtliga dessa interpellationer. fråga är tvådelad. Hon frågar dels vad regeringen avser att göra för att minska utanförskapet, dels vilka åtgärder regeringen avser att vidta för att klargöra hur begreppet utanförskap används. fråga är av likartad karaktär. Han undrar vilka åtgärder regeringen avser att vidta för att klarlägga innehållet i begreppet utanförskap. Avslutningsvis frågar vilka initiativ jag avser att ta så att väl definierade begrepp används för sysselsättningspolitiken. Låt mig till att börja med konstatera att utanförskapet är ett internationellt vedertaget samlingsbegrepp för ett allvarligt samhällsproblem och diskuteras flitigt i ekonomiska rapporter från , IMF och inom EU. Begreppet syftar till att belysa att betydligt fler än de som i statistiken räknas som arbetslösa kan ha arbetsmarknadsrelaterade problem. Utvecklingen på arbetsmarknaden måste därför följas med en bred uppsättning indikatorer. På regeringens initiativ pågår ett arbete med att vidareutveckla arbetsmarknadsstatistiken. har de första resultaten av arbetet sett sitt ljus, och SCB kommer successivt att publicera nya och bättre indikatorer. På andra fråga om vilka åtgärder regeringen avser att vidta för att minska utanförskapet kan jag konstatera att regeringen vidtagit en rad åtgärder som stärker arbetsmarknadssituationen för grupper med svag förankring på arbetsmarknaden. För unga och äldre utgörs den viktigaste åtgärden av nedsättningen av arbetsgivaravgiften. Unga kan få nystartsjobb redan efter sex månaders arbetslöshet. För äldre är subventionstiden i nystartsjobben dubbelt så lång som för andra grupper, och för utrikes födda finns instegsjobb. Därutöver har regeringen enligt propositionen Åtgärder för jobb och omställning vidtagit ett antal åtgärder för att motverka ett ökat utanförskap till följd av den internationella krisen. Bland annat föreslås ett förstärkt stöd till långtidsarbetslösa genom en fördubbling av kompensationen till arbetsgivare vid nystartsjobb. 26 (): Tack för svaret. Utanförskap var någonting som lanserades i svensk politik i förra valrörelsen. Det var någonting som växte fram inom högerinriktade PR-byråer och var ett oväntat politiskt grepp. Man beskrev det som att av svenska folket omfattades av det så kallade utanförskapet. Det var öppet arbetslösa, det var sjuka, det var heltidsstuderande, pensionerade, hemmaarbetande, arbetssökande, värnpliktiga. Värnpliktiga var alltså med i utanförskapet. Räknar man enligt den modellen var det 922 100 personer i så kallad bred arbetslöshet och utanförskap . Räknar man på samma sätt handlade det om 5 000 personer fler. Det har alltså ökat. Min uppfattning är att beräkningsunderlaget från första början inte var seriöst. Det här var mer ett PR-trick, ett valrörelsegrepp, det handlade om att skapa uppmärksamhet, det var inte seriös politik. Dessutom visar nu utvecklingen av högern inte håller vad den lovar. Utanförskapet, om man nu ska använda det begreppet, minskar inte. Än mer uppseendeväckande är att man sedan valet ändrat beräkningsmetoder vid olika tillfällen. Först ut var moderata partisekreteraren , som slog ihop siffror från Ams och SCB och försökte leda i bevis att under första regeringsåret hade 164 000 färre personer hamnat i det så kallade utanförskapet. Sedan kom själv med en finansdepartementsmodell med så kallade helårsekvivalenter. Det är kanske någonting som är rätt så svårt att begripa sig på. Därefter har , folkhälsoministern, påstått att antalet människor i utanförskap har minskat med 125 000 . Det är alltså så att man blandar efter vad som passar olika beräkningsmodeller. Man anpassar sig efter läget. har granskat detta och i sin rapport kommit fram till att man saknar definition. Det tycker jag är rätt så pinsamt, och det borde också tycka. Det sägs i rapporten att kejsaren står här naken utan kläder, fullständigt avklädd, bluffen är avslöjad. Det står att definitionen inte finns. stiger antalet socialbidragstagare. räknar med en rejäl ökning ända . Även om man försöker dölja det under begreppet helårsekvivalenter räknar man med en ökning år av antalet människor som inte klarar av att leva på annat sätt än med socialbidrag. Arbetslösheten är på väg att skena i väg från , arbetslinjen är havererad, 500 000 personer har på grund av höjda a-kasseavgifter försatts i en situation där de saknar försäkringsskydd. Klyftorna ökar, och ni sänker skatterna mest för de rika. Ni använder begreppet utanförskap på ett sådant sätt att människor stämplas. Uttrycket är stigmatiserande. Jag har träffat människor i många sammanhang som inte haft ett jobb och som har sagt till mig: Vet du hur det känns att ständigt få höra att man tillhör utanförskapet, att man inte är en fullvärdig del av samhället? Vet du hur det känns? Det har jag mött upprepade gånger vid olika möten. Hur har ni tänkt? Är det så att etablissemangets ovanifrånperspektiv är så självklart för er att ni inte begriper att ert ordval och sätt att bedriva kampanj stämplar människor, skadar människor och gör att de inte känner sig hemma i samhället? När får vi se en definition av begreppet utanförskap som även kan acceptera? 27 (): vill regeringen inte låtsas om begreppet utanförskap längre. Man vill prata om andra saker och försöker lägga på dimridåer. Det är inte så konstigt. Er politik har fullständigt kraschat. Er politik har inte gett några som helst jobb. Er politik har lett till att ungdomsarbetslösheten rusar i höjden, att människor får gå på socialbidrag. Försörjningsstöden ökar ute i kommunerna. Det är er politik som har lett till att människor som vill jobba inte får jobba längre. Ni försöker påstå att det är den internationella lågkonjunkturens fel att människor inte får jobba längre. Men ni gick väl inte till val och sade: Vi kan regera bara vid högkonjunktur i det här landet. Blir det lågkonjunktur lämnar vi walk over. Det sade ni inte till väljarna. Ni borde i så fall ha sagt tydligt att er politik fungerar bara i högkonjunktur. gjorde den inte ens det. De jobb som strömmade till sedan ni tagit över var för att vi från Socialdemokraterna hade lagt grunden till det och för att det var högkonjunktur. Er politik gav inte några som helst nya jobb. sade i och för sig att det skulle ta innan er politik börjar bita. vet att det inte var er politik som gjorde att det tillkom nya jobb . vill ni inte prata om de här begreppen längre, men i valrörelsen gjorde ni en stor sak av utanförskapet. Ni sopade med folk som var föräldralediga och som gick på högskolan. Ni sopade in alla. Oj, vad hemskt det var att de var i utanförskap, som ni kallade det. I själva verket har och den svenska modellen en sådan beräkningsgrund att de som kan räknas som varande i utanförskap i själva verket är innanför i samhället eftersom de får en form av ersättning. Men vad som händer nu i samhället är att det riktiga utanförskapet ökar, antalet människor som inte kommer att få något som helst skyddsnät i samhället, som hamnar utanför helt och hållet. Ni har försatt dem i den situationen. Ni har förskjutit dem från a-kassan, ni har sett till att det inte tillkommer några nya jobb, och ni ser till att kommunerna inte har möjlighet att vara regulatorn på arbetsmarknaden. De människor som lämnar arbetsmarknaden eller ungdomar som inte ens får möjlighet att komma in på arbetsmarknaden får ingen ersättning alls. De ska leva på allmosor. De ska leva på sina släktingar och bekanta, och det är så högern vill ha ett samhälle. Man vill inte ha ett skyddsnät. Det är så här ni vill ha det i ett samhälle, stora skillnader. Ni gick till val på det. Det ska vara skillnad på folk, det ska vara större skillnader. Det är inte så konstigt att ni tillät bonusar, som diskuterades i den förra debatten. Ni har människosynen att straffa dem som har det svårt, de ska bara bli fattigare och fattigare, och de som har glidit in på en räkmacka i livet ska bara få det bättre. Det är er människosyn. Det är inte så konstigt att det blir så . Ni har lagt grunden för de stora skillnaderna. när arbetslösheten ökar så dramatiskt säger ni: Vi kan ingenting göra. Det är någon annans fel, vi styr inte i det här landet. Men det är ni som har sett till att människor inte har sådana inkomster att de räcker. Det är ni som har sänkt skatterna för de rika och förskjutit människor från a-kassan. Alltså är det ni som har sett till att det riktiga utanförskapet ökar. 28 (): Tack, finansministern, för svaret på interpellationen! Interpellationen har, precis som mycket riktigt konstaterade, stora likheter med den interpellation som vi debatterade här precis innan. Jag vet inte om det var någon sorts gudomlig ingivelse som fick de här debatterna att gå samman, för det gör att man på något sätt kan få en förståelse för vad den här debatten handlar om och varför vi lyfter fram frågan om utanförskapet igen. Den har vi ju diskuterat ända sedan valrörelsen , då vi ifrågasatte det här sättet att argumentera. Vad som har hänt nu är att också ifrågasätter den borgerliga argumentationen och den borgerliga regeringens sätt att argumentera i den här frågan. Det gör att den här debatten blir extra intressant, spännande och aktuell. Att vi från den socialdemokratiska oppositionen länge har kritiserat och sett blottorna i den här typen av retorik är som sagt var känt. Men får vi stöd från i vår kritik och faktiskt från , där även representanter för de borgerliga finns med och som är tvungna att instämma i den kritik som ger. Sedan har jag förstått att finansministern i sin tur riktar väldigt skarp kritik mot och kallar dem för inkompetenta eller oförmögna att göra sådana här analyser. Jag tycker i och för sig att det är anmärkningsvärt att man försöker ta sig ur debatten på det sättet. I min interpellation var det väldigt lätt för mig att formulera mig, för jag behövde bara citera ur skrivelse: Avsaknaden av en klar definition av vad som utgör utanförskapet kan medföra problem för politikens inriktning.