prot · GW09113 · 2009-05-07 00:00:00 — Barns aktivitet inom idrotten får stöd det är anläggningsstöd, driftsbidrag och en mängd saker som kommunerna har att hantera. Vi har i första hand att värna om välfärdens kärna, skola och omsorg. Vi kommer naturligtvis inte att i detalj lägga oss i hur kommunerna i den mån de skulle behöva spara kommer att göra det. Det är en sak som vi får ta under beaktande om det skulle hända i någon större skala. Vad gäller hur mycket pengar som kan förväntas få är det som i all annan verksamhet en fråga om förhandlingar mellan stat och i det här fallet . De bidrag som staten har kommit med och som successivt har ökat har delvis till och med drabbat med en viss förvåning. Man har verkligen inte beklagat sig över att man har fått för lite pengar naturligtvis säger man aldrig att man får för mycket heller. Men jag är övertygad om att vi kommer att hitta en rimlig balans som tillfredsställer idrottsrörelsen. 90 () replik: När det gäller de 7 miljarderna vet vi att det inte ens är hälften av vad kommunerna egentligen behöver för att klara sin verksamhet. Det är klart att det drabbar kommunerna. Helhetsbilden av den politik som regeringen för är att man riskerar att sänka idrotten till viss del därför att den kommer att drabbas först. Både och jag vet att när kommunerna drar in på saker håller man inom det lagstadgade, och de andra delarna dras det in på. Så pass länge har jag varit i den kommunala verksamheten att jag vet det. Därför är helhetsbilden viktig att ha med i det här sammanhanget. Man kan inte kompensera på annat sätt än att göra grunden så stabil som möjligt för kommunernas ekonomi. Under frågestunden hörde vi ett antal frågor som handlade just om hur man kan se till att grunden är sådan att kommunernas ekonomi finns på plats. Det gör den inte med den politik som den här regeringen för. Det är bara att konstatera det. Jag har en annan fråga som är lite mer intressant i något slags detaljperspektiv. Vi talar om långsiktigt hållbar utveckling och idrottsarrangemang. Det finns ett exempel med tomma läktare, som tog upp. Då är frågan: Är det så att vi har en inriktning där vi tar hänsyn till även den socialt långsiktigt hållbara utvecklingen? Ekologi och ekonomi ja, men hur är det socialt? Är det rätt att hantera idrottsrörelsen som vi gör ibland? Den ska ensam ta ansvar för att protestera mot vissa länder eller protestera mot vissa saker som händer i länder, diktaturer och sådant. Är det rätt eller fel? Frågan är: Ska vi ha synpunkter på det? Jag tycker det. Politik greppar över alla områden, och vi borde faktiskt ge stöd till idrotten så att den både kan och inte kan i vissa lägen ta ansvar. står den ensam att ta ansvar för sådant. Den tennismatch som refererade till är ett typexempel på att idrotten brännmärks fast andra borde ta ansvaret. Jag tycker att idrotten ska ta ansvar, definitivt, men inte ensam. 91 () replik: Jag tar fasta på det sista inte ensam. Jag skulle säga att det är andra institutioner i samhället som har till uppgift att markera politiska ställningstaganden gällande främmande nationers sätt att behandla sin befolkning, styrelseskick eller hur rättskipningen genomförs. Att lämpa över det på idrotten eller att vi kanske till och med, som jag förstår att antyder, skulle göra det tillsammans i något slags symbios lägger ett alltför stort enskilt ansvar på en idrottsman eller idrottskvinna som är involverad. Människor som ägnar hela sitt vakna liv åt att av sitt liv prestera på hög nivå ska plötsligt åläggas inte bara att ha synpunkter utan också att ta konsekvenserna av andra länders handlande och avstå till exempel från ett deltagande i , som det delvis var tal om. Det tycker jag är orimligt. Däremot är det inte orimligt om staten, som nation, har åsikter i sådana här frågor. Men då får vi gå över vattnet till den rosa byggnaden, som är , och till . 92 PER LODENIUS (c): Jag tänkte hålla mig till barns och ungdomars idrottande i mitt anförande. Jag tycker att det är viktigt för barn och ungdomar att få möjlighet att utöva idrott, och det är av flera orsaker. Självklart finns folkhälsoaspekten. Om man i tidig ålder börjar en fysisk aktivitet fortsätter man ofta upp med att utöva idrott eller med att motionera på olika sätt. Men en annan och lika viktig aspekt är att man genom idrotten och föreningslivet lär sig respektera och umgås med andra människor och få positiva vuxna förebilder. Inom föreningsverksamheten kan man också få en inblick i de demokratiska processerna och hur man kan påverka. Om man också har integrerad verksamhet med barn både med och utan funktionsnedsättning skapar man dessutom en arena för en naturlig inställning till allas våra olika förutsättningar. Många idrottsföreningar lever upp till detta , åtminstone i viss utsträckning. Föreningsidrotten har en stark ställning i de ungas liv. Men man kan också se att målen för barnets idrottande och ganska ofta övergår i tävling och träning inriktad mot något som skulle kunna liknas vid en början till en elitsatsning och där leken och spontaniteten får stå tillbaka för prestationer och resultat. Idrottspolitiken bygger som alla vet på tre grundstenar. De två första handlar om att sträva efter att uppmuntra och ge möjligheter till barns, ungdomars och vuxnas motion och idrott i syfte att främja en god folkhälsa och att staten aktivt ska stödja en fri och självständig idrottsrörelse byggd på ideellt engagemang som dessutom bedriver en bred verksamhet, som värnar om god etik, som ger lika förutsättningar för flickor och pojkar, som arbetar aktivt för integration och värnar om demokratisk utveckling och delaktighet. Utifrån dessa grundstenar formulerar sedan staten mål och syften för vad som ska uppnås med statsbidragen till idrottsrörelsen. Bland annat framhåller man att barns och ungdomars samt funktionshindrades intresse för idrott ska utvecklas och en utveckling av kvaliteten i idrottsrörelsens barn- och ungdomsverksamhet ska ske. Idrottsrörelsen sätter sedan självständigt målen för den egna verksamheten. I den proposition vi debatterar föreslår regeringen bland annat att statens mål och syften med bidraget till idrotten ska utökas med att idrottsrörelsens verksamhet ska bedrivas ur ett barnrättsperspektiv. Man menar alltså att all verksamhet inom barn- och ungdomsidrotten bör vara förenlig med FN:s konvention om barnets rättigheter och dess fyra grundläggande principer. Ni kan dem säkert, men jag tar och läser upp dem ändå, för åhörarna och för dem som kanske läser protokollet efteråt: Inget barn får diskrimineras på grund av härkomst, kön, religion, funktionshinder eller andra skäl. Barnets bästa ska vara vägledande i allt beslutsfattande och vid alla åtgärder som rör barn och unga. Barn och unga ska tillåtas att utvecklas i sin egen takt och utifrån sina egna förutsättningar. Barn och unga ska ges möjlighet att framföra och få respekt för sina åsikter i frågor som berör dem. Dessutom slås det i fast att varje barn har rätt till vila och fritid, till lek och rekreation som är anpassad efter barnets ålder och som är tillgänglig för varje barn utan diskriminering. På detta sätt förtydligas och stärks inriktningen för idrottsrörelsens arbete där barn och ungdomar står i centrum och där barn och unga får möjlighet att delta utifrån sina egna förutsättningar. Jag vill också här i mitt anförande ta upp de riksrekryterande idrottsgymnasierna. Syftet med statens stöd till riksidrottsgymnasier är att underlätta för ungdomar att kombinera en elitsatsning inom sin idrottsgren med gymnasiestudier. Enligt förordningen om statsbidrag till idrottsverksamhet kan endast kommunala huvudmän få statsbidrag till riksidrottsgymnasier. Det innebär alltså att fristående gymnasieskolor är exkluderade från att få detta bidrag. Det här är en begränsande regel som regeringen nu förslår ska tas bort, vilket jag tycker är bra. Det finns egentligen inte något argument mot att en fristående gymnasieskola med de rätta förutsättningarna ska kunna fungera som ett riksidrottsgymnasium. Vad som däremot inte löses med detta förslag är att idrottare med utvecklingsstörning inte har samma möjlighet att studera på riksidrottsgymnasium eftersom statsbidrag inte kan betalas ut till gymnasiesärskolan enligt dagens regler. Idrott är lika viktigt och utvecklande för ungdomar med utvecklingsstörning som för ungdomar utan. Jag hade själv förmånen att få inviga riksmästerskapen i floorhockey, som är en gren inom Special Olympics. Special Olympics är en världsomspännande organisation som bedriver och utvecklar idrottsverksamhet för personer med utvecklingsstörning. Man vill genom idrotten ge utvecklingsstörda möjlighet att utveckla fysik, talang och färdigheter och att få träna och tävla efter egna förutsättningar och tillsammans med jämbördiga i allt från lokala till stora internationella arrangemang. I några av de lag som möttes i under denna helg fanns killar som varit i och spelat hem en silvermedalj till i världsmästerskapen i floorhockey. Vad jag vill säga med detta är att oberoende av om man har en funktionsnedsättning, en utvecklingsstörning eller inget av detta kan man ha ett brinnande intresse för sin idrott och kanske också få en möjlighet att få komma ut på internationella arenor och representera om man bara får de rätta förutsättningarna som att till exempel få utveckla sitt idrottsintresse under sin gymnasietid på ett riksidrottsgymnasium. Frågan om möjligheten att ge bidrag till riksidrottgymnasium inom gymnasiesärskolan ligger hos . Vad jag förstått så är en utredning kring en framtida gymnasiesärskola på gång, och då får förhoppningsvis också denna fråga en snar lösning. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag. 93 () replik: Tack, Per Lodenius, och välkommen till idrottsdebatterna! Det här är väl första gången du är med i detta. Det var ett intressant inlägg du hade, men jag tänkte försöka föra in diskussionen mer på vad det här betänkandet handlar om. Jag tänkte ställa en fråga om detta med uppföljningen av statens stöd till idrotten. Ni i föreslår tillsammans med övriga borgerliga partier att uppföljningen ska vara tudelad. Det ska vara en del som RF ska ansvara för och som mer handlar om kvantitativa uppgifter och sedan en del med fördjupad analys som ha ansvaret för. är ju statens sektorsorgan för forskning på idrottens område. För att klara en sådan uppgift måste kompetensen där naturligtvis breddas och kompletteras. Själva poängen med utvärderingen är ju att när idrotten får en friare möjlighet att disponera statsbidrag krävs en utökad utvärdering som då behöver vara fristående från idrotten. Detta innebär att ett nära samarbete, som det som finns mellan och idrottens företrädare, måste brytas för att utvärderingen ska få någon typ av trovärdighet när den väl kommer. Det här har naturligtvis påpekats i remissvar, men du, ditt parti och regeringen har inte brytt sig om det. Min fråga är: Vad är det som gör att ni väljer för uppföljningen och inte till exempel Statskontoret eller , som kanske hade legat närmare till hands och varit en naturligare lösning? Hur ser ni på detta med trovärdigheten? 94 PER LODENIUS (c) replik: Tack, , för välkomnandet till kulturens diskussioner! När det gäller uppföljningen är det viktigt att det finns en fristående del och att man kan se på det utifrån. Men vad man också måste ta hänsyn till är att har mycket av denna kunskap och har jobbat med dessa delar. Det stämmer som säger att man behöver komplettera kunskapen hos för att man ska kunna göra den här uppföljningen bättre, men jag ser inga problem med att man samverkar med idrotten inom som man gör uppföljningar. Man har redan grunderna för det. Får man sedan en komplettering med det som man behöver i sitt arbete kan jag inte se några problem och hinder för det. 95 () replik: Tack, Per Lodenius, för svaret! Jag har i och för sig svårt att förstå detta. Jag tror att det blir väldigt svårt att upprätthålla en trovärdighet i en utvärdering där idrotten själv är med och utvärderar sin egen verksamhet. Självklart ska också få en fråga om internationella idrottsevenemang. Det tror jag att Per förstår. Jag måste ge några centerpartister kredit för deras lokala engagemang, speciellt när det gäller OS-ansökningar. Det gäller både och att någon centerpartist vill ha till KöpenhamnMalmö-området. Förstnämnda kanske är något mer realistiskt än det senare, men man vet aldrig. Min enkla fråga till är: Är ni nöjda med det förhalande av evenemangsfrågan som regeringen har lyckats åstadkomma? Är det rimligt att man i de tre departementen bara skjuter frågan framför sig, eller tror att kulturministern och näringsministern inte får något större gehör från finansministern i den här frågan? 96 PER LODENIUS (c) replik: Jag kan inte tycka att vår regering direkt håller på med någon förhalning av frågorna, utan snarare tvärtom. Den jobbar ganska intensivt med det här, och den har ett samarbete där den tillsammans med olika organisationer försöker plocka fram sådant som handlar om de internationella idrottsevenemangen. Jag vill lika gärna som få till . Eller varför inte ha MalmöKöpenhamn-modellen av om vi skulle kunna få möjligheten att anordna över landsgränserna? finns egentligen inte den möjligheten, enligt de regelverk som finns för att anordna . Jag vill inte ställa mig bakom påståendet att det sker någon typ av förhalning från regeringen. Det är snarare tvärtom; regeringen jobbar med det här. Jag ser fram emot att få se vilken policy man kommer fram till när det gäller internationella idrottsarrangemang här i . 97 HANS (): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkande KrU8 Statens stöd till idrotten. Som alltid när vi debatterar idrott är det stimulerande och glädjande med det engagemang som samtliga talare visar för idrottens bästa. Idrotten är vår största folkrörelse, som engagerar, entusiasmerar, fostrar och får människor att växa. Över 20 000 föreningar är anslutna till . Tillsammans samlar de mer än 3,5 miljoner medlemmar och 600 000 ledare. Inom idrottsrörelsen finns ett starkt engagemang som vi måste tillvarata och stötta. Dagens debatt visar också att den viljan verkligen finns här i , vilket är glädjande. Vi lever i ett samhälle som i ökande omfattning präglas av stillasittande arbete och minskat motionerande och idrottande. Brist på motion i kombination med dåliga matvanor gör att livsstilssjukdomar ökar i omfattning. Idrottande och motion har i allt större utsträckning förpassats ut ur vardagen till schemalagda tider vid sidan av de vardagliga aktiviteterna. När vi tittar på om de fysiska aktiviteterna i befolkningen framgår det att var tredje person inte är tillräckligt fysiskt aktiva. Andelen bland personer är . Man kan också se att lågutbildade personer med låg socioekonomisk status rör sig mindre än högutbildade och mindre än grupper med hög socioekonomisk status. I genomsnitt är såväl barn som vuxna i mindre fysiskt aktiva och mer stillasittande än i de flesta andra EU-länder. Vad gäller barns fysiska aktivitet presenteras djupt oroande data i Compass-studie : Var fjärde pojke och var tredje flicka i studien uppnådde inte den rekommenderade fysiska aktiviteten. av pojkarna och av flickorna var överviktiga. En undersökning genomförd av visar att barn och ungdomar i de lägre socioekonomiska grupperna är fysiskt inaktiva i mycket större utsträckning än barn i de högre. Exempelvis är av flickorna i gymnasiet i i de lägre socioekonomiska grupperna fysiskt inaktiva, och är inte med i någon idrottsförening. Flickor med invandrarbakgrund är dessutom betydligt mindre fysiskt aktiva än pojkar med motsvarande bakgrund och flickor från traditionellt svenska hem. av första generationens invandrarflickor i tonåren är fysiskt inaktiva. Det är av central betydelse för folkhälsan att det offentliga kraftsamlar för att skapa möjligheter för alla att röra sig och utöva idrott oavsett bakgrund eller tjocklek på sin egen eller föräldrarnas plånbok. Mångfald och tillgänglighet till utrymme för idrott och motion är viktigt. Det är därför mycket bra att regeringen nu presenterar en stark och bra idrottsproposition. Ett viktigt inslag i propositionen är att den framtida statliga finansieringen av idrotten tryggas genom att regeringen föreslår att statens stöd till idrotten ska ges genom ett stabilt och förutsägbart statsanslag. Det här har vi i länge arbetat för. Vi har tyckt att det har varit viktigt att finansieringen från staten till idrottsrörelsen ska göras mer förutsägbar. Så blir nu också fallet. De bidrag som utbetalas till det lokala föreningslivets barn- och ungdomsverksamhet och som baseras på det totala överskottet från har varierat . Då blir det förstås svårt för idrottsrörelsen att förutse och planera sin barn- och ungdomsverksamhet ute i idrottsföreningarna och ungdomsorganisationerna. Regeringen föreslår därför att statens stöd till det lokala föreningslivets barn- och ungdomsverksamhet i stället ska ingå i det statsanslag till ungdomsorganisationerna respektive idrotten som föreslås i regeringens budgetproposition och fastställs här i . Även det generella spelbidraget till idrottsrörelsen som har uppgått till ska ingå i statsanslaget till idrotten. Regeringen fortsätter också sin särskilda satsning på Idrottslyftet. Den satsningen uppgår till . Jag tycker att just Idrottslyftet är en väldigt bra sak. Idrottslyftets huvudinriktning är att öppna dörrarna till idrotten för fler barn och ungdomar och att utveckla verksamheten så att de väljer att idrotta längre upp i åldrarna. Mot den bakgrund jag hade i min inledning med allt fler fysiskt inaktiva är det här förstås en viktig sak och en viktig satsning som görs av regeringen. Ett gott exempel på ett projekt som har fått medel via Idrottslyftet är ett integrationsprojekt som drivs av friidrott. Föreningen bildades och har över 700 medlemmar varav har invandrarbakgrund. Med fokus på bostadsområden har föreningen föresatsen att hitta och aktivera invandrade ungdomar. Ett av de konkreta mål som föreningen har är att skapa kontaktytor mellan föreningen, de aktiva ungdomarna, deras familjer och skolan. Ytterligare en viktig satsning och ett viktigt inslag i regeringens idrottspolitik är den förstärkta elitsatsning som ska bygga vår framtida elit genom att ge de bästa förutsättningar för våra ungdomar att utvecklas till att bli internationellt konkurrenskraftiga inom sina respektive idrotter. Efter att ha fört en dialog med beslutade regeringen att avsätta nära till en flerårig samlad förbundsövergripande och behovsprövad elitsatsning inom svensk idrott. Medlen kommer från en andel av överskott från AB Svenska Spels verksamhet . Då gick bolaget med stor, rent av exceptionellt stor, vinst. ska redovisa den närmare inriktningen på elitsatsningen , närmare bestämt . En målsättning med detta är en ny samlad elitorganisation där den samlade centrala kompetensen inom , Paralympiska Kommitté och ska tas till vara och vidareutvecklas. Det är bra att regeringen har kunnat gå idrotten till mötes i den här frågan. Svensk idrott är självständig. Det är bra; det är vi alla här är eniga om. Jag har stort förtroende för förmågan hos idrottsrörelsen att göra prioriteringar av stödet till idrotten och på bästa sätt få ut mycket av stödet. Med ökad samsyn inom idrotten kan talanger få bättre förutsättningar att satsa på sin idrott. Den satsningen är viktig eftersom en bra elit med förebilder som friidrottens och fotbollens kan ge inspiration till många att börja idrotta. På så vis får vi en ny bredd med nya talanger. Det skapar en ny elit som i sin tur stimulerar fler att börja idrotta. Det är viktigt med tanke på den situation jag redogjorde för i början av mitt anförande: Alltför många är fysiskt inaktiva. vision för idrottspolitiken förutsätter nära och förtroliga kontakter mellan idrottsrörelsen och de politiska institutionerna på alla nivåer. Tillsammans kan vi skapa goda förutsättningar för tävlingsidrott, motion, en god folkhälsa och ett vitalt civilt samhälle som fostrar såväl unga som gamla i demokratiska värderingar. Jag tycker att regeringens nya idrottsproposition är ett viktigt led i att uppnå den vision som vi har burit med oss. 98 () replik: har tidigare engagerat sig på ett väldigt positivt sätt för få fler internationella evenemang till . när vi hade vår första idrottspolitiska debatt i kammaren förde vi ett resonemang om detta. Då sade : är det nära att regeringen tar ställning till detta. Jag tror faktiskt att verkligen menar att frågan är viktig. Men har ni i ändå varit med och plockat fram den här propositionen. Där har ni bedrivit ett aktivt arbete. var det en motionsbehandling. Då var det inte så mycket man kunde göra. Men har ni plockat fram en gemensam proposition. Då är min fråga: Varför har engagemang i den här frågan inte givit några avtryck i propositionen? Vad är det du, , misslyckas med när du inte lyckas få med de övriga partierna på en satsning? Det var den ena frågan. Den andra frågan handlar om detta med förutsägbarheten. Den lyfte själv upp i sitt anförande. blir förutsägbarheten större. I mitt anförande ställde jag frågan: Vem blir det förutsägbart för? Blir det mest förutsägbart för finansministern? Eller blir det mest förutsägbart för idrotten? Min farhåga är att det blir mest förutsägbart för finansministern. Hur ser på detta? 99 HANS () replik: När det gäller frågan om förutsägbarheten delar jag inte den oro som har. Målet med detta är att förutsägbarheten ska vara lika stor för finansministern som för idrottsrörelsen. Även idrottsrörelsen, bland annat , har uttalat sig positiv till att få ett förutsägbart stöd. Man har känt att det annars finns en viss osäkerhet när det gäller hur man ska kunna agera . När Svenska Spels vinst har gått ned är det svårt att veta hur man ska klara av det om man inte har fått besked på förhand . Frågan om internationella idrottsevenemang är en jätteviktig fråga. engagemang är lika hett nu som . Även regeringen har det här engagemanget. Man har tillsatt den här utredningen. Man jobbar tillsammans med bland annat få fram en bra strategi för att få hit fler internationella idrottsevenemang. Det händer väl egentligen mer nu än vad det gjorde under den tidigare, socialdemokratiska regeringen. Den åsikten att det är bra att få fram en strategi har jag och haft . Under den gamla regeringen kom man inte så värst långt. har vi i alla fall kommit till den situationen att vi har en utredning där bland annat är med. Den jobbar med att få fram en nationell strategi för att få hit fler arrangemang. Jag känner god tillförsikt och tror att arbetet kommer leda fram till något bra. 100 () replik: Tack för de förutsägbara svaren! Vi, och jag, har säkert inte samma uppfattning om friskolor, vare sig generellt sett eller i det här sammanhanget. Det är jag helt övertygad om. Jag skulle gärna vilja höra hur och ser på det som lyfter upp i sitt remissyttrande över utredningsförslaget. Vi socialdemokrater menar, i likhet med , att det inte är rätt tid att även fristående gymnasieskolor kan få del av statens stöd till specialidrott vid riksidrottsgymnasier. Vi menar att konsekvenserna måste belysas ytterligare. Man måste se på alla lokala och regionala idrottsgymnasier som är viktiga. Hänsyn måste även tas till gjorda investeringar i arenor, anläggningar och annat. Man måste också ta med frågan om dessa elitidrottscentrum som är viktiga och det utvecklingsstöd som finns. Det finns egentligen inte något utredningsunderlag för det steg som och övriga borgerliga partier föreslår i propositionen. Ni verkar jäkta på mer av ideologiska skäl, om jag personligen får säga det, än av förnuftsmässiga skäl. Varför jäktar ni på det här beslutet utan egentligt underlag och utan stöd, ? 101 HANS () replik: De två första frågorna var också tämligen förutsägbara. Den här var möjligen lite mer oförutsägbar. Jag tycker själv inte att det finns någon anledning att exkludera en viss typ av gymnasier från att bedriva utbildning inom idrotten och vara riksidrottsgymnasier.