prot · GW0995 · 2009-04-01 00:00:00 — Det finns en klar tydlighet när sex partier tror att dagens beslut om en könsneutral äktenskapslag är den rätta vägen att gå, något som många av oss velat för länge sedan. Vi är glada över att sex partier tillsammans nu kan fatta det beslutet. Det är tråkigt att står vid sidan om. Det hade varit ännu mer glädjande om alla sju partier i kunnat fatta ett gemensamt beslut. 7 (): Inledningsvis vill jag nämna att frågan om könsneutrala äktenskap är en fråga som av naturliga skäl har diskuterats i samtliga riksdagspartier. Vi moderater fattade beslut i frågan på vår partistämma 2007. Beslutet innebar ett ställningstagande för könsneutrala äktenskap i enlighet med det utredningsförslag som hade presenterats i SOU 2007:17, Äktenskap för par med samma kön Vigselfrågor. Frågan om könsneutrala äktenskap är en fråga som berör och engagerar många av det skälet att frågan till stor del handlar om hur ens egna värderingar förhåller sig till vilka möjligheter andra människor ska ha när de inrättar sina liv. En rimlig ansats när man ska diskutera en sådan fråga är ett brett samhällsperspektiv där man försöker se vad som medför den största fördelen för så många som möjligt. När en sådan diskussion förs kan det slutliga svaret först och främst bli antingen ja eller nej till könsneutrala äktenskap. Om svaret blir ja kan det i och för sig också handla om under vilka förutsättningar man är beredd att acceptera könsneutrala äktenskap. utgångspunkt har varit att rättsreglerna ska tillhandahålla praktiska lösningar för människors familjebildningar utan att ge uttryck för några omotiverade värderingar. Det synsättet har också genomsyrat de senaste årens reformer som har inneburit att registrerade partners rättsliga ställning blivit alltmer lik de gifta parens. Utvecklingen har gått mot att i allt större utsträckning likställa registrerade partner med äkta makar. Genom lagändringar har det öppnats möjligheter för registrerade partner att adoptera barn gemensamt och att få tillgång till assisterad befruktning. De rättsliga skillnader som finns kvar mellan registrerade partner och äkta makar är sammantaget mycket små. Vad den nu aktuella frågan handlar om är dessa små skillnader och användningen av begreppet äktenskap. Efter den breda remissen av det ursprungliga utredningsförslaget finns ett antal remissynpunkter som utgår från att användandet av äktenskapsbegreppet för par av samma kön skulle ge sådana relationer ett särskilt erkännande och uppmuntran, något som dessa remissinstanser inte önskar. Många remissynpunkter går därför ut på att äktenskapet som begrepp har ett särskilt värde och att det skulle förminskas eller rent av urvattnas om utredningens förslag genomförs. Å andra sidan betonar även de remissinstanser som är positiva till införandet av könsneutrala äktenskap den signal ändringen skulle ge. Utgångspunkten för lagstiftningen måste vara att det som kommer till uttryck i lag återspeglar vad som är sanktionerat av samhället i stort och är normerande för de vardagliga levnadsförhållandena. En åtskillnad mellan äktenskap och registrerade partnerskap kan då uppfattas som en signal om att det finns skäl att göra skillnad mellan sådana förhållanden. De argument som hänvisar till att begreppet äktenskap i det allmänna medvetandet har en särskild innebörd visar att just ordvalet har stor betydelse. har det från olika håll påpekats att det finns goda skäl att hävda att par av samma kön har rätt att få stöd i lag för sin samlevnad på ett sätt som inte framstår som mindre värdefullt än för heterosexuella pars samlevnad. Jag ska nu belysa en fråga som gäller användningen av olika begrepp i den debatt som har förts om könsneutrala äktenskap. Det talas emellanåt om att äktenskap bör tillkomma genom en civilrättslig reglering eller lösning i stället för att det också ska vara möjligt att gifta sig i kyrkan. Det är lite svårt att förstå den diskussionen. Äktenskapet är ett rättsligt statusförhållande som uppkommer genom ett moment av myndighetsutövning, vilket är själva vigseln enligt det så kallade vigselformuläret. Reglerna i är en civilrättslig reglering. Förutsättningarna för själva vigseln i laglig mening är desamma alldeles oavsett om vigseln ingås inför en präst i , inför en vigselförrättare i något trossamfund eller inför en borgerlig vigselförrättare. Om vigseln ingås inför en präst i eller inför en vigselförrättare i något trossamfund kan man utgå från att vigseln alltid utgör en del av en religiös ceremoni. Den ceremonin omfattas av religionsfriheten. Frågan om den civilrättsliga regleringen eller lösningen handlar nog egentligen om huruvida man anser att samkönade par ska få ingå äktenskap i kyrkan eller inte. Viljan att lagstiftningsvägen stänga samkönade par ute från möjligheten till kyrklig vigsel skulle få som konsekvens att samtliga heterosexuella par i så fall också skulle stängas ute från möjligheten till en kyrklig vigsel, vilket är en konsekvens som nog inte har framgått så tydligt i debatten. Det finns också skäl att bemöta några av de huvudinvändningar som har förts fram mot förslaget. En väsentlig fråga är hur frågan om könsneutrala äktenskap ska ses ur barnperspektivet. En förutsättning för lagförslagen är naturligtvis att de är förenliga med barnens bästa. Flera remissinstanser har uttryckt oro när det gäller barnperspektivet. Att införa könsneutrala äktenskap skulle inte innebära någon saklig ändring av reglerna för föräldraskap och skulle alltså inte påverka frågorna om vem som anses vara förälder eller vem som blev vårdnadshavare till ett barn. De ändringar som har gjorts beträffande homosexuella pars möjlighet att bli föräldrar är av betydelse i sammanhanget. Genom adoption eller assisterad befruktning kan homosexuella numera på samma sätt som heterosexuella bilda en kärnfamilj med föräldrar och barn. Samhället har därmed redan tagit ställning till att barn på lika goda villkor kan växa upp och fostras i homosexuella parförhållanden. En viktig aspekt är hur införandet av könsneutrala äktenskap kan påverka attityderna till familjer där de vuxna är ett par av samma kön. För ett barn måste det innebära en större trygghet att leva i en socialt accepterad familjeform. Om lagändringen kan ge samkönade förhållanden mer legitimitet har den alltså ett värde för de barn som lever i sådana familjer. Det kan också vara viktigt för barnen själva att se att samhället jämställer deras föräldrar med andras. kan situationen för de barn som lever i familjer där föräldrarna är heterosexuella knappast påverkas av att begreppet äktenskap även används för par av samma kön. Slutsatsen blir att könsneutrala äktenskap inte möter några invändningar om man utgår från barnperspektivet. Om ändringen ger en attitydpåverkan i samhället är den enligt civilutskottets uppfattning snarare till fördel för barnen än till deras nackdel. Ett annat argument som har förts fram mot könsneutrala äktenskap är att sådana äktenskap skulle strida mot traditionen, eftersom begreppet äktenskap har betecknat förhållandet mellan en kvinna och en man. Här kan man först och främst peka på att det förhållandet att ett begrepp har haft en viss innebörd i något avseende i sig inte är ett skäl till att behålla det. har lagens regler om innebörden och förutsättningarna för ett äktenskap ändrats väsentligt. Att nu göra en ändring som innebär att lagen bättre svarar mot de levnadsvanor och värderingar som finns i samhället är inte något brott mot den traditionen. En annan, och allvarlig, invändning mot könsneutrala äktenskap har varit att förslaget skulle komma i konflikt med trosuppfattningar hos stora grupper i samhället. En rad trossamfund gör liten eller ingen skillnad mellan äktenskapet enligt lag och det begrepp som används i ett teologiskt perspektiv. En viktig utgångspunkt måste vara att motiven för den äktenskapsrättsliga regleringen ska vara fristående från religiösa värderingar. Trots den utgångspunkten finns det anledning att så långt det är möjligt skapa regler som inte kommer i konflikt med värderingarna. Detta blir då ett uttryck för det breda samhällsperspektiv där man försöker se vad som medför den största fördelen för så många som möjligt. Jag konstaterar att vigselförrättarna inom trossamfunden har en viktig roll som företrädare för den allmänna vigselverksamheten. Det är därför förslaget också har fått den utformning det har fått. Sammantaget kan mycket annat inte sägas än att tiden nu är mogen för att ge par av samma kön möjlighet att ingå äktenskap och göra reglerna om äktenskap könsneutrala. Jag ska nu gå över till vad lagstiftningen om könsneutrala äktenskap innebär i korthet. Begreppet äktenskap ska också omfatta par av samma kön. och andra författningar som angår makar görs könsneutrala. Bestämmelserna kommer därmed att tillämpas på samma sätt i fråga om par av olika kön och par av samma kön. Lagen om registrerat partnerskap upphävs. Redan registrerade partner ska kunna fortsätta att vara det om de vill. De som i stället önskar vara gifta ska ha möjlighet att omvandla sitt registrerade partnerskap till äktenskap. Paret ska kunna välja att göra det genom en enkel anmälan eller genom en vigsel. När det gäller vigselfrågor kan följande framhållas: Lagfarna domare i tingsrätt ska inte längre ha kvar några uppgifter i den här verksamheten. Det är ett led i att renodla domstolarnas verksamhet. Även i fortsättningen ska det vara möjligt att i undantagsfall förordna en vigselförrättare för ett enstaka tillfälle. Nuvarande system med valfrihet mellan vigsel inom trossamfund och borgerlig vigsel behålls. Kravet på tillstånd för trossamfund att förrätta vigslar ska även omfatta . På samma sätt som för andra trossamfund ska dessutom varje vigselförrättare ges behörighet genom ett särskilt förordnande. Den nu gällande ordningen att trossamfundens vigselförrättare inte är skyldiga att förrätta vigsel klargörs i lag. Sammanfattningsvis: Förslaget om könsneutrala äktenskap inskränker inte friheten för någon. Förslaget ökar däremot friheten för några. Dessutom innehåller förslaget inte något tvång mot vare sig , andra trossamfund, präster eller vigselförrättare inom något trossamfund. Förslaget innebär att rimlig hänsyn tagits till samtliga berörda intressen. Jag yrkar därför bifall till civilutskottets förslag till riksdagsbeslut. (Applåder) I detta anförande instämde , och (alla m) samt (). 8 () replik: är som vanligt väldigt klar och tydlig i sin argumentation. Vad jag funderade på var: Vad är det egentligen som utestänger par av samma kön att få en kyrklig ceremoni efter civilrättsligt registrerad samlevnadsform? Vårt förslag bygger på att alla ska kunna välja det som de vill omgärda sin nya samlevnadsform som är registrerad med. På vilket sätt ser skillnaden i detta? Tror att han har sina partikamrater ute i landet med sig i att säga nej till civilrättslig samlevnadsbalk? 9 () replik: Till att börja med kan jag säga att just valfriheten har stått i centrum när förslaget utarbetats. Man ska kunna välja mellan att ingå äktenskap i borgerlig ordning eller i kyrkan. Faktum är att väldigt många vigslar sker i kyrkan, och många vill vigas i kyrkan. Precis som var inne på tycker också jag att man inte ska värdera hur människor väljer. För min egen del kan jag inte värdera vad som är skälet till att man gifter sig i kyrkan. Är skälet att man tycker att kyrkan enbart är en vacker byggnad tycker jag att det är tillräckligt för den som väljer det av den anledningen. Utredaren som har utrett den här frågan har just pekat på svårigheten att frångå en ordning som är accepterad väldigt brett i ute i samhället. Vad gör är att vi tillhandahåller en lagstiftning som inte tar hänsyn till olika religiösa intressen. Vi vet också att de olika trossamfund som yttrat sig i frågan från början haft olika inställning till om man är positiv eller negativ till könsneutrala äktenskap. Den frågan får avgöras i varje trossamfund och i och hur man väljer att hantera den lagstiftning som riksdag tillhandahåller. Det tycker jag är väldigt viktigt. Vi ska inte lyfta in de synpunkterna direkt i lagstiftningsarbetet, utan vi måste ha det breda samhällsperspektivet där vi tar rimlig hänsyn till samtliga berörda intressen. För egen del tycker jag att det förslag till riksdagsbeslut som civilutskottet har lämnat är ett uttryck för detta. Det är enligt mitt förmenande det bästa förslag vi kunde komma fram med. 10 () replik: När det gäller att förslaget vilar på utredarens synpunkt om vad samhället ville vet vi faktiskt väldigt lite om det. I den SCB-undersökning som ensamutredaren valde att genomföra fick aldrig frågan ställas om vår befolkning och människorna ville ha könsneutrala äktenskap. Den frågan ställdes aldrig, vilket jag också ifrågasatte i samband med utredningen. Vi vet egentligen ingenting . De frågorna har aldrig ställts till svenska folket. När det gäller valfriheten att bestämma själv är det ändå så att det är precis det som civil samlevnadsbalk handlar om. Det handlar om att registrera sin samlevnad och mönstra bort äktenskapet som ett religiöst laddat begrepp och djupt viktigt för många människor från lagstiftningen. Därefter ges valfriheten till människor att sedan ha en ceremoni som kan vara ett rent kyrkbröllop eller kanske en helt annan ceremoni. Vad lägger för ansvar och konsekvens i att vi en gång för alla har skilt kyrkan från staten? Vad menar vi då med att vi nu inte kan ta konsekvenserna av det? 11 () replik: Den här lagstiftningen är just en konsekvens av att kyrkan är skild från staten som är mycket tydlig, nämligen att vi inte lägger några religiösa värderingar direkt i lagstiftningen. Om sedan eller andra trossamfund vill använda sig av lagstiftningen är en debatt som man får ta inom trossamfundet. Den debatten tror inte jag att man hade kunnat komma ifrån hur man än hade gjort. Jag har hört företrädare för uttrycka det. Samma frågeställning hade funnits om man ska ha välsignelseakter för samkönade par. Då måste man ta ställning till om man ska ha den typen av välsignelseakter. Därmed hade man inte klarat sig undan den frågeställningen. Jag tycker inte att lösningen är att först inskränka möjligheterna och därefter ge valfrihet. Om valfriheten ska vara så stor som möjligt måste också valfriheten vara så bred som möjligt. Det tycker jag att förslaget är ett uttryck för. Återigen vill jag säga att förslaget tar rimlig hänsyn till samtliga berörda intressen. Det inskränker inte friheten för någon. Tvärtom tydliggörs det i lag att man inte är tvungen att förrätta vigsel inom eller trossamfund. Därmed är det ett bra förslag. 12 (): Alla människor är unika, och alla människor har rätt till sina tankar och känslor. Kärleken går som en röd tråd genom våra liv från första till sista andetaget. Livet bygger på kärlek. Att få leva tillsammans med den som man älskar är för de allra flesta en självklarhet. Redan på beslutade vi att äktenskapet skulle vara öppet för alla par oavsett kön. Själv tog jag ställning till det för bra mycket längre sedan än så. Vi fattade beslutet att man skulle få gifta sig i kyrkan precis som vi alltid hade gjort, traditionellt, kulturellt, inför och församlingen, av den ena, andra eller alla tre orsakerna. Människors lika rätt och värde är en grundmurad princip för oss. Den går inte att rucka på. Det går inte att hitta särskilda lagar för särskilda personer. De människor som motsätter sig kyrklig vigsel av homosexuella säger bland annat att innebörden ändras. Vi i menar att det redan är gjort genom historien. Innebörden av äktenskapet har gått från ägandefrågor, försörjningsansvar och reproduktion, där ömsesidig kärlek mellan två likvärdiga makar inte har varit det centrala. Det handlade mer om praktiska skäl, även om kärleken fanns med där. handlar äktenskapet om viljan och beslutet att två vuxna individer väljer att leva i en livslång relation byggd på ömsesidig kärlek och med gemensamt ansvar för varandra. Även om ordet äktenskap har olika innebörd och betydelse för olika människor är vår övertygelse att det är en grundprincip att vara lika inför lagen. Det är inte acceptabelt att någon ska särbehandlas på grund av sexuell läggning eller könstillhörighet. Kom ihåg att om har skapat alla människor så har han skapat alla människor. Han har inte skapat ett A- och ett B-lag, några som får vara med och några som inte får vara med. Det är min personliga mening om budskap. är inte först ut med detta. , , , och har redan tagit steget att öppna äktenskapet för par av samma kön. Jag kommer inte ihåg vilket år det var, men det är , som jag gick förbi en katedral och såg att någonting hände. Jag förstod att det var en vigsel, och ut kom två kvinnor. Och tro mig det var precis lika vackert, precis lika högtidligt och precis lika viktigt för släktingarna som stod och kastade de små påsarna med hjärtan! Det var precis på samma sätt. Det finns de som anser att det är barnperspektivet som skulle vara ett hinder för samkönade att gifta sig. Men det viktigaste för barnen är, precis som vi säger i alla andra sammanhang, att relationen till föräldrarna är trygg, säker och god. Det gäller oavsett föräldrarnas kön och vilken rättslig form de har valt för sin samlevnad. Om det skulle förhålla sig så som det har hävdats i debatten att äktenskapet ger barnen en större trygghet måste man ställa sig frågan varför barn i familjer där föräldrarna har samma kön inte ska jämställas med barn till gifta heterosexuella föräldrar. Om det skulle finnas ett system som garanterar att ingen skadar sina barn, mina vänner, skulle jag direkt trycka på den knappen. Det tror jag att alla skulle göra. Men ni vet precis som jag att det inte finns någon sådan konstellation. Det finns ingen garanti för vare sig det ena eller det andra. Jag har i mitt jobb upplevt det absolut mesta gifta par och ogifta par. Men jag har faktiskt inte varit med om att barn har farit illa just för att deras föräldrar är homosexuella; men det betyder ju inte att det inte är så. Det största bekymret, fru talman, för barn som lever med föräldrar av samma kön är andra människors fördomar. Det är att barnen ska behöva ta och höra att deras föräldrar är sämre än andras föräldrar. Barn behöver trygghet och kärlek, och de föds inte med fördomar. Det är vi vuxna som klistrar på dem fördomar. Vi i ser fram mot att homosexuella par redan från ska kunna ingå äktenskap. Sommartiden är snart här. Det är bröllopstider kärlekens och glädjens högtid. kan det äntligen bli fler bröllop bröllop där det är kärleken och inte könet som står i centrum. Själv ska jag gå på bröllop då min son gifter sig. Han har valt en människa som heter . Jag är jätteglad över att han är lycklig. Jag vet att jag hade varit lika lycklig oavsett vilken människa han hade valt. Det är hans liv, det är hans väg och det är hans stund på jorden. Det är min skyldighet att se till att han får det han behöver så att han kan göra sina val. Det här är ett tydligt ställningstagande för kärleken. Processen har varit lång, och det har tagit . Men är vi snart i mål. , , är vi i mål. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till civilutskottets förslag till riksdagsbeslut. (Applåder) I detta anförande instämde (). 13 (): Riksdagskolleger och åhörare! Vi i liberalerna är stolta och glada över att vi nu har ett lagförslag om könsneutral äktenskapslagstiftning att rösta igenom. Den mycket kraftiga majoritet, sex av sju partier, som står bakom det hela gör det ännu mer tillfredsställande för oss. Vi i har en tradition av att driva frågor om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter. Vi gör det tydligt och konsekvent. Speciellt därför är det en märkesdag när en könsneutral äktenskapslagstiftning blir verklighet. Jag ska göra en kort tillbakablick över vad som har hänt för oss liberaler. Det började, tycker vi, 1944 när en liberal justitieminister lade fram förslaget om att avkriminalisera homosexualiteten. Sedan, under resten av 1900-talet, fortsatte arbetet med flera olika insatser. En viktig milstolpe var naturligtvis införandet av partnerskapslagen 1994, som byggde på en utredning av vår nuvarande riksdagsledamot . fattade vårt landsmöte i stor enighet beslutet om att driva fram en könsneutral äktenskapslag. Det är klart att vi känner oss framgångsrika i dessa frågor som denna. Vår grundläggande syn är enkel: Kärleken mellan människor är inget som vi som politiker ska värdera. Alla ska behandlas lika. Äktenskapslagstiftningen reglerar det juridiska förhållandet mellan makarna. Dessa frågor är desamma i alla förhållanden oavsett personernas kön. Dagens debatt har redan till stor del handlat om begreppet äktenskap och om reglerna för ingående av äktenskap. Den kommer säkert att göra så framöver här i kammaren. Låt mig först konstatera vad gäller begreppet äktenskap att utredaren grundligt har behandlat detta i betänkandet på s. 232 och 233. I vår egen lagstiftning både nationellt och internationellt finns mängder av rättsverkningar som är knutna till begreppet äktenskap. Vi i liberalerna delar utredarens uppfattning att det inte finns några bärande skäl att ändra begreppet äktenskap. Å andra sidan har vi inte heller några invändningar mot att trossamfund eller andra lägger in andra värderingar i begreppet äktenskap. Det är inte alltid nödvändigt att det juridiska begreppet ges samma innehåll i alla olika sammanhang. Att vi nu ger samkönade par rätten att benämna sitt förhållande äktenskap påverkar inte heller äktenskapsbegreppet för oss heterosexuella. Det är egentligen fråga om att utvidga begreppet till att omfatta också samkönade förhållanden. Det finns enligt vårt sätt att se inga förlorare. Det finns bara vinnare i de här förändringsförslagen. Jag ska säga några ord om vigselrätten. Jag har kunnat konstatera att de länder som har infört en könsneutral äktenskapslagstiftning inte har förändrat sina regler för vigslar. De länder, som och , som hade civiläktenskap har fortfarande civiläktenskap. De länder som har vigsel inom olika trossamfund, till exempel och , har behållit detta. Det finns alltså inget nödvändigt samband mellan att göra äktenskapslagstiftningen könsneutral och att ändra i reglerna för vigselrätten. Man kan ställa sig frågan: Varför vill vi behålla vigselrätten för präster i och pastorer inom olika trossamfund? Vi är många som är av den uppfattningen att detta är vad våra medborgare i det här landet vill ha. De vill ha kvar våra nuvarande förhållanden. Jag tror att jag personligen är en ganska vanlig person i det svenska samhället när jag beskriver mitt förhållande till kyrkan och religionen. Jag går inte regelmässigt i kyrkan. Jag besöker den någon enstaka gång. Men jag är döpt, konfirmerad och gift i kyrkan. Mina barn är döpta i kyrkan. De är konfirmerade. Och när de skulle gifta sig mina döttrar , och var det självklart att det skulle vara kyrkbröllop. Det var aldrig tal om något annat. Om nu detta för mina flickor berodde på religionen, på kulturen, på traditionen eller kanske till och med på någon påverkan från deras far spelar väl ingen större roll. De fick som de ville; de fick gifta sig i kyrkan. Jag menar att man ska få göra det även i fortsättningen. Det tror jag att faktiskt väldigt många personer i vårt avlånga land vill fortsätta med, och ska vi som lagstiftare se till att den möjligheten finns. Varför skulle vi då ha en civilrättslig registrering så att man först skulle behöva åka till någon myndighet för att sedan fortsätta till kyrkan? Det har jag aldrig förstått, och jag har aldrig fått någon bra förklaring heller. Det finns ju ett enkelt system: Man delegerar myndighetsutövning till de präster och vigselförrättare som vill åta sig dessa uppdrag. Det är naturligtvis väldigt viktigt att vi beträffande präster och pastorer inom trossamfunden ger dem den fulla rättigheten att välja vilka par de vill viga. Det får de genom denna lagstiftning som vi nu ska rösta igenom . Låt mig avsluta med att än en gång uttala min och stora tillfredsställelse med det lagförslag som ligger på bord.