prot · GW09122 · 2009-05-20 00:00:00 — Jag ställde också frågan i mitt anförande hur kulturministern ser på förslaget som nu lägger fram om att man ska ändra på upplägget av kultur i arbetslivet. Det ska vara inriktat på att kulturarbetare ska få arbete. Jag tycker att det är jättebra. Jag vill gärna se en vidgad arbetsmarknad för våra kulturarbetare. Men målet måste väl ändå vara att se till att de som inte vanligtvis tar del av kultur får en möjlighet att göra det, att man stimulerar de grupper som inte tar del av kultur. Där har de läsfrämjande insatserna varit en jätteviktig del. De har flera positiva effekter, att folk börjar läsa mer men kanske också blir mer aktiva kulturanvändare. Jag skulle vilja veta vad kulturministern säger om förslagets inriktning på att det ska vara arbetstillfällen för kulturarbetare. Jag tror att det blir det ändå, men för mig är det otroligt viktigt att det är själva målgruppen, de som inte vanligtvis tar del av kultur, som är den som ska vara i fokus. Kulturministern säger att frågan om språkförskolorna ligger inom område. Javisst, men å andra sidan handlar det väldigt mycket om vad vi har för vision för att få fler att ta del av svenska språket, som är precis vad den lag som vi ska besluta om här handlar om. Vi måste ta reda på hur vi kan se till att fler använder sig av det svenska språket? Då måste vi ibland gå över på olika politikområden för att lyckas med den ambition vi kan ha. 147 Kulturminister () replik: Jo, jag är absolut också en vän av att man kliver över de olika politikområdena. I och med detta ligger mycket av aspektpolitiken som för fram som en viktig del och är någonting som vi måste arbeta vidare med. Jag har noterat det här förslaget. Jag tycker att det är absolut intressant, därför att när det gäller kulturpolitiken i den delen handlar det om att stärka kulturskaparnas ställning. Om vi just kommer att gå på utredningens förslag när det gäller att förändra det här bidraget är för tidigt att säga. har vi fått in alla remissvar, och det kan finnas synpunkter där också. Sedan kan jag konstatera att allt inte behöver statsstöd för att överleva. Den kultur som ska finnas på arbetsplatserna kan ju också vara ett engagemang från arbetsgivarna och från de fackliga organisationerna. Det är inte säkert att allting behöver ske med hjälp av statsstöd. Vi gjorde en förändring på litteraturområdet genom att ta bort det statliga stödet till En bok för alla, därför att vi ansåg att stödet inte längre hade en relevans. Vi har kunnat se att En bok för alla lever och frodas och fortsätter att komma ut, i synnerhet när det handlar om böcker till barn och unga. 148 (): Det svenska språket är mitt språk och mitt modersmål. Det känns därför viktigt att kunna värna det. Det är lika viktigt som det varit för samer, judar, romer, Tornedalsfinskar och Sverigefinnar att värna sina språk, och som de också med framgång gjort och därmed fått sina språk lagskyddade i . Genom tidigare och fortsatt invandring är det många i vårt land som talar många andra språk, och jag är säker på att många av dessa kommer att kämpa för att få ett motsvarande lagskydd . När utredningen i mun skrevs den utredning som föregått dagens förslag till ny språklag som vi strax ska besluta om visade det sig vid en enkätundersökning att av svenska folket tyckte att det var viktigt att bevara invandrarspråken i . har länge kämpat för att svenska språket ska lagskyddas. Den förra, socialdemokratiska regeringen var dock negativ till detta och motiverade då sin negativa hållning mot att lagstifta med: Svenska språket är av hävd det språk som används i och är ett mycket väl beskrivet och dokumenterat språk, såväl i nutid som under tidigare perioder. Svenska är också ett av EU:s officiella språk. Den förra regeringen ansåg därför att det räckte med att markera att svenska språket var landets huvudspråk genom att föreslå ett språkpolitiskt mål, ett mål som sedan fastställdes här i . Jag är glad över att alliansregeringen nu gör verklighet av det som en enig parlamentarisk utredning var överens om , att i lag befästa svenska språket som huvudspråk i och att slå fast att finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska har ställningen som nationella minoritetsspråk. Också teckenspråkets ställning markeras i detta lagförslag. Det är också bra. Det allmännas ansvar för den enskildes tillgång till språk tas upp som ett grundläggande moment i lagen. Genom denna lag värnar vi den språkliga mångfalden i vårt land. Språket är nyckeln till vår kultur och till vår historia. Det är bärare av vår identitet och grunden för vår sociala gemenskap på alla nivåer. Att behärska och kunna uttrycka oss på ett språk gör att vi växer som människor. Alla ska därför ha möjlighet att utveckla en god språkförmåga. Jag är glad, herr talman, över att alliansregeringen lagt fram förslaget om att i lag skydda språket och yrkar därmed bifall till förslaget i kulturutskottets betänkande nr 9 Språk för alla förslag till språklag. 149 (): I debatten har vi hört de flesta argumenten för språklagen. Det är logiskt att vi har ett lagfäst huvudspråk när vi har fem lagfästa minoritetsspråk. Att lagstifta om svenskan som huvudspråk har både en praktisk och en symbolisk betydelse. Det ger en tydlig signal om svenskans betydelse i vårt samhälle och garanterar att svenskan även ska vara vårt huvudspråk. Till detta kommer också demokratiaspekten: Det svenska språket är viktigt för att alla ska kunna ta del av det allmänna rummet. Jag ska inte upprepa mer av det som sagts utan i stället ge några reflexioner och tankar i mitt korta inlägg. Det svenska språket har formats under många århundraden och utgör en kulturell enhet för alla svenskspråkiga, oavsett ursprung och hemvist. I utskottet pratar vi ofta om kulturarvet. Det handlar om det materiella men också om det icke-materiella kulturarvet. Det svenska språket är verkligen en bärare av en stor del av vårt kulturarv. Vi har alla en skyldighet att på olika sätt värna och vårda språket. Det gäller såväl den talade som den skrivna och tecknade svenskan. Språket vi använder ger oss ord för omvärlden och underlättar vår förståelse av den. I språket och orden finns också känslor. Precis som det står i betänkandet är språket en av de viktigaste förutsättningarna för individens kulturella identitet. När jag tänker tillbaka på tidiga barndomsupplevelser finns också tydliga kopplingar till språket och till att förstå språket. Vi har väl alla minnen av samtal där vi egentligen inte förstod vad som sades eftersom vi inte kunde språket fullt ut. Språket för vidare våra normer, hjälper till att uttrycka våra seder och bruk. Det är en viktig del av kulturöverföringen. Därmed har jag sagt några ord om kulturarvet. En annan viktig del handlar helt enkelt om demokratin. Att behärska språket är grunden för demokratiskt deltagande. Den språkfattige riskerar utanförskap. Språket är grundläggande i arbetet för integration, och för att erövra ett nytt språk är goda kunskaper i det egna modersmålet en viktig utgångspunkt. Genom dagens beslut befäster vi svenskan som huvudspråk i . Det allmänna föreslås ha ett särskilt ansvar för att svenskan används och utvecklas. Jag menar att medierna på det här området har ett särskilt ansvar både när det gäller att värna det gemensamma talade och icke-talade språket och att slå vakt om och befästa minoritetsspråkens ställning. tycker jag inte att det går att tala om svenskan, om språket, utan att också säga något om läsandet och om boken. Litteraturen är en språklig konstart och boken en viktig bärare av vårt kulturarv. Den nya tekniken är fantastisk och har många fördelar, men den kan inte ersätta boken vare sig i undervisning eller som upplevelse. Däremot kan den komplettera på ett bra sätt. Ordbehandlingsprogram är till exempel ganska verkningslösa om den som ska använda sig av dem saknar känsla för orden. Den känslan skapas genom att man läser, och boken har därför en särställning inom kulturen. Särskilt viktiga är böckerna och läsandet med och för barn. Folk- och skolbiblioteken är en viktig förutsättning för att nå alla barn. Staten har försökt öka läsandet genom olika former av läsfrämjande insatser. Genom olika kanaler har statligt stöd gått till exempelvis föreningar och organisationer för detta ändamål. Satsningarna har varit viktiga. är det viktigt att de statliga insatserna verkligen leder fram till positiva effekter på läsandet. Precis som jag sade förut finns några insatser som kanske är viktigare än andra. Dit hör till exempel skolbiblioteken. fick vi ta del av en undersökning gjord av som hade undersökt hur många av dagens skolelever som hade tillgång till skolbibliotek. Här kan vi verkligen tala om en basresurs som påverkar barns och ungdomars möjlighet till läsvana, läsförståelse och därmed också tillgång till språket. Jag utgår därför från att frågan om skolbiblioteken är viktig när det gäller den kommande skollagen. 150 i (s) replik: Eftersom lyfte fram läsandet och hur viktig boken är måste jag ställa några frågor till honom om hur han ser på läsfrämjande insatser. Innan kulturministern sprang i väg sade hon att det inte gjorde någon skada att man plockade bort de statliga bidragen till En bok för alla eftersom de har en verksamhet som frodas, eller vad det nu var hon sade. Den bilden stämmer inte riktigt. Jag var i kontakt med dem som arbetar på En bok för alla så sent som i går. De berättade att de fått dra ned jättemycket på sin verksamhet. var det tre som jobbade med läsfrämjande insatser. är det en. De har svårt att hinna med. De kan inte själva driva projekt utan bara vara en del i vissa projekt. Den bild som kulturministern gav stämmer inte när man pratar med dem som arbetar på En bok för alla. Jag undrar om har samma syn som kulturministern, att det inte spelar någon roll ifall staten lägger några resurser på En bok för alla, för det blir inte någon skillnad på verksamheten, och att detta med läsfrämjande insatser så att säga sköter sig självt. Eller har en annan ambitionsnivå än kulturministern? Det vore roligt att få höra det. När det gäller skolbiblioteken tittade jag på och såg att en tredjedel av landets skolenheter saknar skolbibliotek. Detta är, som också sade, en jätteviktig fråga. Vad finns det för ambition från den borgerliga majoritetens sida? Vad vill majoriteten göra för att öka tillgången till böcker och läsande? 151 () replik: Vad kulturministern sade får vi nog titta efter i protokollet. Jag är inte alldeles övertygad om att det var riktigt så negativt som framställer det. Jag sade i mitt anförande att läsfrämjande insatser är viktiga på olika områden. Jag sade också att de insatser som gjorts är viktiga. Visst, det kan behövas även statliga insatser och en statlig stimulans på det här området. Man kanske ska vidga diskussionen något. Själv är jag engagerad inom folkbildningen, och det tror jag att även är. Också folkbildningen kan göra en betydande insats. Det är inte alldeles säkert att alla insatser måste komma från eller från . Med lite uppfinningsrikedom tror jag att man kan hitta många olika sätt att öka läsandet på till exempel arbetsplatser, i föreningar, organisationer och så vidare. Inom exempelvis den folkbildning som jag är engagerad i kan man hitta former för att på olika sätt öka läsandet. När det gäller ambitionen beträffande skolbiblioteken, och vad som ska göras för att öka efterfrågan, sade jag i mitt anförande att det kan vara en insats som kan komma att betyda oerhört mycket. Det är också en fråga för skollagen som håller på att beredas. Jag har stora förhoppningar om att den frågan kommer att vara aktuell och väldigt het när den nya skollagen läggs fram. 152 i (s) replik: Det är bra om den frågan blir het. Jag ser dock med oro på den ekonomiska situation som många kommuner nu befinner sig i. Det är trots allt kommunerna som finansierar våra skolbibliotek. Som det ser ut tror jag inte att våra politiker ute i kommunerna har möjlighet att prioritera skolbiblioteken. Tyvärr är det så. De skulle behöva mer resurser från statligt håll för att kunna höja ambitionen, eller åtminstone behålla dagens nivå, vad gäller skolbiblioteken. Det är lätt att säga att skolbiblioteken är viktiga, men det kräver resurser. Som det nu ser ut tror jag inte att kommunerna kommer att kunna prioritera dessa. Jag vet att folkbildningen gör enorma insatser inom det här området, vilket jag tycker är jättebra. Med det måste också finnas en ambition från statligt håll att se till att det jobbas med dessa frågor, och det har vi ju sett resultatet av. Jag tog ett exempel med biblioteken ute på vägkrogarna. Det har gjort att man har nått ut till en grupp som man tidigare inte har nått på det sättet. Det har blivit enormt bra effekter. Det är likadant med arbetsplatsbibliotek. Men då behövs det i många fall resurser och också en politisk ambition kanske från nationellt eller från annat håll för att se till att man jobbar med de frågorna. Jag blir därför orolig utifrån det som nu lyfter fram. Det är inte så viktigt med kultur i arbetsliv, och det viktigaste är att kulturarbetare får arbetstillfällen. Då har man helt missat målet. Jag tycker att det är jättebra att kulturarbetare får arbetstillfällen. Jag är jätteglad för det. Men i det här fallet handlar det om att nå grupper som annars inte tar del av detta. Vad säger om det förslaget? 153 () replik: Visst ska vi ha ambitioner och ska gå före på olika sätt. Jag försökte vidga det hela. Vi ska göra insatser och ha höga ambitioner. Vi får återkomma när det gäller skollagen och vad det får för praktiska konsekvenser. Också jag tycker att det är oerhört viktigt, och det försökte jag lyfta fram i mitt anförande, att barnen tidigt får möjlighet att läsa på olika sätt. Det tror jag att jag var ganska tydlig om. Vi vet det som kulturministern också sade, nämligen att tillgängligheten till böcker på olika sätt har ökat ganska markant . Det finns en stor tillgång till bra böcker. Det finns läsecirklar och bokbord. Jag har läst om en ny trend som har uppstått , och det är bokbytardagar. Det kan också förekomma på arbetsplatser. Jag tror att jag läste i tidningen att man skulle ha det på ett ställe. Det var så stort tryck på det att man bara fick ta med tio böcker, och lämnade man en bok fick man i princip en biljett till en ny bok. Det är möjligt att göra på många arbetsplatser. Man kan ta med sig sina väl lästa barnböcker och annat och kanske byta med arbetskamrater och på så sätt hålla kulturdelen vid liv. Väldigt mycket går att göra. Men självklart ska vi också ha ambitioner och målsättningar från riksdag och regering. 154 (): Även jag vill utropa äntligen när jag står här som siste talare innan vi går till beslut och jag har att summera debatten om en språklag. Det har varit en lång resa. Det är väldigt skoj att vi nu äntligen har hamnat här före målsnöret. stod jag också här och diskuterade språklagen. Då hade vi ett utredningsförslag om en språklag som hade blivit komplett underkänt av de sakgranskande juristerna i , och på andra håll. Det gick helt enkelt inte att använda. Riksdagsbeslutet handlade då om andra element. Det var ingen idé att stoppa upp och vänta, utan vi gick vidare med de delar i förslagen som kunde genomföras. Men efter debatt mellan partierna bestämde vi tillsammans sex partier att gå vidare och utreda just den tekniska utformningen, den formella juridiska utformningen, av lagtexten på nytt för att få ett förslag som vi alla kunde ställa oss bakom. Sex partier enades om denna framgångsväg. Men representanten för ett sjunde parti, , lämnade rummet med det enda ordet nej, nämligen för att i stället genomföra det underkända och enligt min mening helt odugliga förslaget. Det var dåvarande oppositionspolitikern . Hon ville göra detta. Med tanke på den otåligheten tycker jag därför att det varit en stor besvikelse att det nu har tagit att utforma dessa två eller tre lagparagrafer det handlar om som behövde mejslas ut. Jag säger det för att få det till protokollet och hoppas att kulturministern kommer att läsa detta, eftersom hon inte tyckte att det var viktigt nog att stanna här och lyssna på när vi debatterar hennes insatser och hennes proposition. All offentlig verksamhet ska nu präglas av lagen. Det ska vara klart, redigt och begripligt språk, svenskan ska vara huvudspråk, och så vidare. Här är vi nu eniga, och jag räknar med att det blir en enig votering om detta, och det är också en stor glädje. Trots den enigheten vill jag ändå ta mig friheten att göra ett par reflexioner om detta. Med den otålighet som har visats om språkfrågan tycker jag att man helt frivilligt skulle ha kunnat låta den syn som lagen nu är ett uttryck för genomsyra det man gör i vardagen. Om man till exempel är kulturminister och inrättar ett helt nytt departement med en helt ny e-postadress som ska döpas och hittas på från noll och inget utgångsläge alls borde man välja att utforma det på svenska, om man nu är så angelägen om att svenska språkets ställning ska lagfästas och att det ska snudd på kriminaliseras att bryta mot detta. Jag tyckte för egen del att det var pinsamt som kulturminister att ha en e-postadress på engelska. Jag tog initiativ till att våra dataexperter skulle sätta i gång och ändra på det. De lade det i någon hög för utvecklingsprojekt. Valet kom tyvärr väldigt snabbt inpå, så där blev det liggande. När vi nu tar upp frågan på nytt får vi höra att den eventuellt ska läggas i en hög 2010 och kanske genomföras framåt. Vi gjorde ett misstag. Det krävs inga nya datorprogram. Det gäller att man bestämmer sig för att i de program som finns byta ut engelska ord mot svenska ord. Särskilt för det departement som sysslar med språkvård och vården av svenska språket vore det en hederssak att göra det. Jag tycker att det är trist att inte kulturministern kan berätta hur hon har resonerat när hon var valt detta dröjsmål eftersom hon förra gången när vi hade frågan uppe hade en sådan extrem otålighet. Jag har en andra reflexion jag vill göra. Till alla som vill åka hem snart och först votera ska jag säga att det är en kort och sista reflexion. Vi har av utredningsarbete, juridiskt hårdjobb och politiskt förankringsarbete kommit i mål med den här frågan. Då hade det varit naturligt att också ställa frågan: Vad gör vi sedan? Det känns som att det är en slutpunkt på ett projekt, och det tycker jag är trist. Här finns inga visioner om en framtid och ingen bild av hur man tar ut kursen för nästa etapp i processen att stärka det svenska språkets ställning. Det känns som att man nu lutar sig tillbaka och är nöjd och belåten med det man nu har uträttat, trots den långa tidsutdräkten. Min åsikt är att det finns gott om projekt att utveckla det svenska språkets ställning vidare. Ett sådant handlar om globaliseringen. Svenska språket används inte bara i och inte bara av dem som bor i . Det finns ett starkt svenskt intresse att svenska språket i världen stärks. Vi har svenskar som bor runt om i världen. De är ett par hundratusen. De arbetar i utländska företag eller studerar i utlandet. De har barn som går i skolor där de inte har tillgång till svenska språket för sin språkliga utveckling. Här bör ta ett ökat ansvar. Vi har många utlänningar som vill lära sig svenska. Det är ett tryck på svenskkurserna på universitet och lärosäten runt om i världen. Det finns barn runt om i världen till återvändande politiska flyktingar som har varit i och återvänt till sina länder efter att demokratin har återkommit. Är det likgiltigt för om de barnen förlorar svenskan, eller är det ett svenskt intresse? För mig är det viktiga och angelägna frågor. Jag tycker att det vore rimligt att man i ett sådant här sammanhang diskuterar: Hur går vi vidare i att utforma nya strategier för att flytta fram positionerna för det svenska språket? Här har jag försökt att få en diskussion i kulturutskottet. Men kulturen i detta utskott är sådan att där pratar man inte utan voterar. Det blev ingen diskussion, utan det bara klubbades av, och svaret blev nej. Detta var därför min enda möjlighet att få en diskussion om detta, och därför har jag nu sagt det i kammaren och hoppas att någon vill lyssna. vill jag avsluta den långa processen om en språklag genom att ropa: Äntligen är vi framme vid beslut! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 13 § Beslut om ärenden som slutdebatterats vid dagens sammanträde NU19 En strategi för att stärka utvecklingskraften i landsbygder 1. utskottet 2. res. 1 (s, v) 3. res. 2 (mp) Förberedande votering: 118 för res. 1 15 för res. 2 127 avstod 89 frånvarande Kammaren biträdde res. Huvudvotering: 133 för utskottet 111 för res. 1 14 avstod 91 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 81 m, 16 c, 18 fp, 18 kd För res. 1: 94 s, 17 v Avstod: 14 mp Frånvarande: 36 s, 16 m, 13 c, 10 fp, 6 kd, 5 v, 5 mp NU23 Vissa ändringar av balansansvaret på el- och naturgasmarknaderna Kammaren biföll utskottets förslag. NU24 Genomförande av elförsörjningsdirektivet Kammaren biföll utskottets förslag. SkU36 Beskattning av ersättningar till ledamöter av och viss personal vid Europaskolorna (förnyad behandling) Kammaren biföll utskottets förslag. KrU9 Språk för alla förslag till språklag Punkt 2 (Svenskan i internationella sammanhang) 1. utskottet 2. res. 1 (v) Votering: 244 för utskottet 17 för res. 1 88 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 96 s, 81 m, 17 c, 18 fp, 18 kd, 14 mp För res. 1: 17 v Frånvarande: 34 s, 16 m, 12 c, 10 fp, 6 kd, 5 v, 5 mp Punkt 4 (ställning) 1. utskottet 2. res. 2 (v) Votering: 244 för utskottet 17 för res. 2 88 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 96 s, 81 m, 16 c, 18 fp, 18 kd, 15 mp För res. 2: 17 v Frånvarande: 34 s, 16 m, 13 c, 10 fp, 6 kd, 5 v, 4 mp Punkt 8 (e-postadresser) 1. utskottet 2. res. 6 (s, v) Votering: 148 för utskottet 113 för res. 6 88 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 80 m, 17 c, 18 fp, 18 kd, 15 mp För res. 6: 96 s, 17 v Frånvarande: 34 s, 17 m, 12 c, 10 fp, 6 kd, 5 v, 4 mp Punkt 9 (Läsfrämjande insatser på arbetsplatser) 1. utskottet 2. res. 7 (s, v, mp) Votering: 134 för utskottet 127 för res. 7 88 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 81 m, 17 c, 18 fp, 18 kd För res. 7: 96 s, 16 v, 15 mp Frånvarande: 34 s, 16 m, 12 c, 10 fp, 6 kd, 6 v, 4 mp Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. 14 § Lag om nationella minoriteter och minoritetsspråk m.m. Föredrogs betänkande 2008/09:KU23 Lag om nationella minoriteter och minoritetsspråk m.m. (prop. 2008/09:158). 155 i (s): tog ställning till att judar, romer, samer, sverigefinnar och tornedalingar skulle erkännas som nationella minoriteter i . Dessa utgör en halv miljon av vårt lands innevånare. Det har skett en hel del under de år som har gått för att stärka minoriteternas ställning och inflytande, att stärka rätten och tillgången till minoritetsspråken, att majoritetsbefolkningens kunskap om minoriteternas historia och dagsförhållanden ska öka och att minoriteternas särart ska skyddas. Men det finns fortfarande oändligt mycket kvar att göra. hör vi om romer som diskrimineras när de söker arbete eller bostad, hatbrott som begås mot den judiska befolkningen, barn som utsätts för mobbning och trakasserier för sitt ursprung, samiska ungdomar som blir bemötta av fördomar och diskriminering och minoritetsbefolkning som blir nekad att använda sitt språk i kontakter med myndigheter eller nekas möjligheter att lära sig sitt språk. Ska vi leva upp till de konventioner som land har skrivit på krävs det fortfarande stora förbättringar och förändringar. De förslag som ligger på bord grundar sig bland annat på de utredningar som den socialdemokratiska regeringen tillsatte 2004 och som redovisades strax före regeringsskiftet .