prot · GW09125 · 2009-06-01 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för den 20, 25 och . 2 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2008/09:512 Till Interpellation 2008/09:512 Den regionala utvecklingen av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade engagemang. () Enligt uppdrag Interpellation 2008/09:527 Till Interpellation 2008/09:527 Den ekonomiska situationen i kommunerna av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och engagemang som inte kunnat flyttas. () Enligt uppdrag expeditions- och rättschef 2008/09:536 Till Interpellation 2008/09:536 Välfärdsjobben i kommuner och landsting av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och engagemang som inte kunnat flyttas. () Enligt uppdrag expeditions- och rättschef Interpellation 2008/09:537 Till Interpellation 2008/09:537 Kommuners upphandling av avfallshantering av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och engagemang som inte kunnat flyttas. () Enligt uppdrag expeditions- och rättschef 3 § Svar på interpellation 2008/09:489 om våldet i 1 Utrikesminister (): har frågat vilka initiativ jag avser att vidta för att få stopp på det brutala våldet på och de humanitära övergrepp som den tamilska minoriteten utsätts för. Som interpellanten väl känner till har situationen helt ändrat karaktär. Inbördeskriget i är över. Armén har återtagit kontrollen över hela det territorium som LTTE tidigare kontrollerat, och samtliga i gerillans högsta ledning uppges ha dödats. Krigsslutet blev kulmen på av oerhörda umbäranden för den tamilska civilbefolkning i norra som var fången mellan de stridande parterna. Ingen vet säkert hur många som har fått sätta livet till, men de inofficiella beräkningar som bland annat FN sammanställt är förskräckande. Inga oberoende rapportörer har haft möjlighet att följa utvecklingen på plats och verifiera de uppgifter som cirkulerat till stor del i form av anklagelser och motanklagelser mellan den srilankesiska armén och LTTE. Det finns dock tydliga indikationer på att överträdelser mot internationell humanitär rätt har begåtts av båda sidor. Som interpellanten anger är det nu viktigt att parternas agerande utreds så att de skyldiga kan ställas till svars. Lidandet för de civila är inte över i och med krigsslutet. Det krävs fortsatt stora humanitära insatser för att säkra behoven för de omkring 300 000 internflyktingar siffrorna varierar som har drabbats av vårens stridigheter. Det är därför av yttersta vikt att internationella humanitära organisationer får obehindrade möjligheter att bistå civilbefolkningen. Vid sidan av de materiella behoven är många familjer splittrade och flyktingarna hålls instängda under militär bevakning, vilket inte kan accepteras. och EU agerar och kommer fortsatt att göra det. EU har bland annat vid flera av utrikesministrarnas rådsmöten antagit slutsatser om med fokus på den humanitära krisen och parternas skyldighet att respektera internationell humanitär rätt och mänskliga rättigheter. Vid det senaste utrikesministermötet som föregicks av en EU-trojka på viceministernivå i vilken UD:s rättschef ingick antogs nya slutsatser som inskärper med vilket allvar EU:s medlemsstater ser på situationen i . EU uttrycker sin bestörtning över förlusterna av oskyldiga människoliv och kräver att de påstådda kränkningarna av humanitär rätt och mänskliga rättigheter utreds genom en oberoende undersökning. Ett centralt budskap är att kampen mot terrorism måste bedrivas med full respekt för rättsstatsprincipen och de mänskliga rättigheterna. I slutsatserna uppmanar också EU att humanitära organisationer får obehindrat tillträde till samtliga internflyktingar, att flyktingarna ges rörelsefrihet och att regeringen verkar för att de snabbt kan återvända till sina hem. EU ger vidare sitt eftertryckliga stöd till FN och dess insatser i landet. Det är viktigt att följa vilka resultat och förslag som kan komma av det besök som FN:s generalsekreterare gjorde i landet strax efter krigsslutet. På EU:s initiativ sammankallades också för mänskliga rättigheter till ett särskilt möte om , som ett konkret uttryck för allvaret i situationen. och EU beklagar att dessvärre inte kunde enas om en resolution som på ett konstruktivt sätt tar upp övergreppen mot mänskliga rättigheter och den humanitära krisen. har beslutat om mer pengar till förmån för internflyktingarna i och kommer sammanlagt att bidra med ca . Stödet kanaliseras främst genom olika FN-organisationer, och är berett att bidra med ytterligare stöd vid behov. har ett omfattande humanitärt stöd till . De omfattande humanitära behoven måste mötas men får inte skymma sikten för framtiden. behöver , när inbördeskriget är över, komma till rätta med de underliggande spänningarna mellan landets folkgrupper. LTTE är eller var en terroristorganisation vars metoder fördöms av och Europeiska unionen, men konflikten är inte bara ett terroristproblem. En huvudpunkt i vårt budskap till politiska ledning är därför att gå vidare med en bred politisk process. En långsiktigt hållbar fred kan åstadkommas enbart genom politiska reformer och aktiva åtgärder för försoning efter av krig. Skyddet för de mänskliga rättigheterna behöver stärkas väsentligt. Landet står därvidlag inför en betydande utmaning. Det blir en viktig uppgift för att under vår period som EU:s ordförande, och i nära samverkan med länder som , och den så kallade co-chairs-gruppen fortsatt verka för en fredlig utveckling i landet. Förste vice talmannen konstaterade att interpellanten inte var närvarande i kammaren och förklarade överläggningen avslutad. 4 § Svar på interpellation 2008/09:494 om handläggningen av ärenden med bortförda barn 2 Utrikesminister (): har ställt ett antal frågor till mig rörande handläggningen av ärenden med bortförda barn. De två första frågorna gäller den motion (2006/07:U265) som hon tidigare lämnat i frågan och det tillkännagivande som gav med anledning av motionen (bet. 2006/07:KU1, rskr. 2006/07:45). undrar dels på vilket sätt jag har eller kommer att verka för att regeringen fullföljer tillkännagivande om att handläggningen av ärenden med bortförda barn ska förbättras och effektiviseras, dels vilka åtgärder jag avser att vidta för att regeringen ska rapportera till om dessa åtgärder. Inledningsvis vill jag nämna att regeringen har i sin årliga redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen, senast i skr. 2008/09:75 (p. UD 2), redovisat för vilka åtgärder som vidtagits med anledning av de olika tillkännagivandena. Mycket har gjorts för att effektivisera och förbättra arbetet med bortförda barn. Den grupp inom som tills vidare arbetar med ärendena har förstärkts. I gruppen ingår fem personer, varav fyra jurister. Ställt mot antalet ärenden, ca 100 , är bemanningen således relativt god. I den här typen av ärenden är dock handläggningen beroende av fler aktörer än svenska . Det handlar till exempel om det bortförda barnets föräldrar, ombud, domstolar samt myndigheter i andra länder. Samtliga dessa aktörer har avgörande betydelse för hur effektiv handläggningen kan bli. För att uppnå ett gott resultat handlar det mycket om samarbetet mellan de olika aktörerna. I syfte att förbättra samarbetet har regelbundna möten med såväl svenska som utländska myndigheter. Departementet har även hållit utbildningar för domstols- och ambassadpersonal. Vidare publicerade departementet så sent som en informationsbroschyr med konkreta tips för, i första hand, föräldrar vars barn har förts bort. Information, lagstiftning, ansökningshandlingar med mera finns även tillgängliga på hemsida (). Arbetet med bortförda barn utvecklas kontinuerligt. har slutfört det uppföljningsprojekt som påbörjades . Inför den återrapportering som regeringen ska lämna till med anledning av tillkännagivande har avvaktat utskottets slutsatser, och dessa övervägs nu i departementet. En återrapportering till om de åtgärder som vidtagits för att förbättra arbetet med bortförda barn kommer att lämnas till under innevarande år. I sin tredje fråga undrar om jag anser att bortförda barn får den hjälp som krävs enligt artikel 11 i . Enligt artikel 11, första stycket, ska varje land vidta åtgärder för att bekämpa olovligt bortförande och kvarhållande av barn i utlandet. gör detta genom att vi ratificerat och tillämpar om bortförda barn. Vidare ska länderna, enligt andra stycket, främja ingåendet av bilaterala eller multilaterala överenskommelser eller anslutning till befintliga överenskommelser. har ingått bilaterala överenskommelser med tre länder som inte tillträtt . Fråga fyra gäller huruvida jag anser att föräldrar vilkas barn blivit bortförda får det stöd som anges i II-förordningen respektive . Jag tror inte att det finns något stöd som kan sägas vara tillräckligt för en förälder som befinner sig i en situation där hans eller hennes barn har blivit olovligen bortfört och det inte finns någon snabb eller uppenbar lösning. II-förordningen och anger dock hur centralmyndigheten i aktuellt land i ska agera i den här typen av ärenden. Gentemot föräldrarna gäller det till exempel att informera dem om processen, underlätta överenskommelser och bistå med att få kontakt med advokat. Även dessa åtaganden uppfyller . På den här punkten är det dock viktigt att klargöra roll i barnbortförandeärenden. Jag är rädd att blandar ihop roll med ombudens. är inte ombud för någon av föräldrarna. Departementets roll är administrativ och förmedlande. I sin femte fråga undrar vad jag avser att göra för att effektivisera handläggningen i ärenden där barn förts bort till länder som inte är anslutna till . Precis som vi i förväntar oss att personer här, oavsett nationalitet, ska följa svenska lagar och regler förväntas vi följa lagar och regler i andra länder när vi är där. Ett bortförande som är olovligt utifrån sätt att se på det är inte nödvändigtvis det enligt det andra landet. Oavsett detta är möjligheter att agera i ärenden där ett barn förts till ett icke-konventionsland mycket begränsade. Möjligheten att finna en lösning är, än mer än i konventionsärenden, beroende av den kvarlämnade förälderns uppgifter och engagemang, den bortförande förälderns och/eller det andra landets myndigheters samarbetsvilja. Om den bortförande föräldern inte frivilligt återför barnet återstår i slutändan endast för den sökande föräldern att inleda en nationell process i domstol i det andra landet. I en sådan situation kan , via vår ambassad, hjälpa föräldern med att hitta ett platsombud. Därefter är det dock ombudet som driver processen, inte . Slutligen frågar om jag avser att ta några initiativ för att drabbade föräldrar ska få hjälp med översättning av dokument. uppgift, som centralmyndighet för ärenden om bortförda barn, är i första hand att ha kontakt med andra länders centralmyndigheter och fungera som en förmedlande länk mellan föräldrarna och deras ombud. Departementet är neutralt och företräder varken föräldern i eller föräldern i det andra landet. Det är inte heller departementets uppgift att översätta handlingar på någon av föräldrarnas vägnar. Jag planerar således inga nya initiativ i det avseendet. I detta sammanhang vill jag dock nämna att i de fall där den sökande föräldern beviljas rättshjälp täcker denna ofta även översättningskostnader. 3 (): Tack, utrikesministern, för ett långt och utförligt svar! En av viktigaste uppgifter vid sidan om det löpande lagstiftningsarbetet är att granska och kontrollera den verkställande makten, det vill säga regeringen. En annan av våra uppgifter är att följa upp de tillkännagivanden som lämnar till regeringen. Jag har därför ställt sex frågor till ministern som rör min motion som tillkännagavs i . I sitt svar hänvisar ministern till skrivelse nr 75 från regeringen. Ser man till samma skrivelse står det följande: En översyn av UD:s arbete med dessa frågor har gjorts, och på departementet fortsätter arbetet med att effektivisera handläggningen av dessa ärenden. Resultatet av de samlade ansträngningarna kommer att redovisas . kom och gick, och ingen redovisning lämnades. är vi i mitten av 2009. I detta interpellationssvar hänvisar ministern till civilutskottets uppföljningsprojekt och att man med det som underlag ska återrapportera till . Men detta är ju fel ordning, herr minister! Det är ni på UD som ska visa vilka effektiviserings- och förbättringsåtgärder ni har gjort när det gäller bortrövade barn. Låt mig åter få läsa vad det var som begärde av UD: Enligt utrikesutskottets och uppfattning måste skyddet och respekten för de mänskliga och medborgerliga rättigheterna hos en av de svagaste och mest utsatta grupperna i samhället barnen utgöra en kärnuppgift för berörda svenska myndigheter och ärenden som rör bortförda barn prioriteras. Regeringen bör mot denna bakgrund göra en översyn av hur handläggningen av denna typ av ärenden kan förbättras och effektiviseras samt därefter i lämplig form informera om resultat av en sådan översyn. Detta var alltså vad vi hade begärt från . I min motion som ligger till grund för detta och som tillstyrktes föreslår jag två konkreta effektiviserings- och förbättringsåtgärder, och jag vill nämna dem för ministern . Den ena är en personlig handläggare. Handläggarna ska vara anträffbara och ha informationsplikt för att informera föräldrarna om hur långt ärendet kommit. Den andra är konkreta handlingsplaner som man gör i samråd med föräldern. Jag vill också kommentera ministerns svar på en annan punkt, och det gäller UD:s roll kontra ombudens roll. Nej, herr minister, jag har inte sammanblandat detta. Jag läser innantill vad som står i konventionerna och vad vi har skrivit under, bland annat . Dessa konventioner är grunden i samarbetet, men det säger inte att vi inte kan göra mer. I har man till exempel ett varningsprogram, som kallas amber alert, för att lokalisera bortrövade barn. Det går ut på idén att man snabbt ska informera brottsbekämpande instanser, informationsmedier och lokalbefolkningen så att alla kan delta i sökandet. Det har visat gott resultat. Även en grupp Europaparlamentariker har gjort en skriftlig förklaring, och de föreslår ett larmsystem liknande det amerikanska när det gäller bortrövade barn. Min första fråga till ministern är om dessa förbättringsåtgärder som jag nämner i min motion är någonting som man överväger i sin översyn på UD:s konsulära och civilrättsliga enhet. Min andra fråga är om ministern kan överväga att införa ett larmsystem liknande det amerikanska, det vill säga att man snabbt går ut med information om de bortrövade barnen så vitt och brett man kan för att på detta sätt se till att snabbare återbörda barnet. 4 Utrikesminister (): Ärenden av denna karaktär vi hade en riksdagsdebatt om detta för något är bland de allra svåraste som finns i den samling av synnerligen svåra konsulära ärenden som alltid ligger på bord. Mitt svar är i den meningen något formellt, men det handlar om de grundläggande reglerna och de grundläggande rutinerna. Sedan vet vi av erfarenhet att varje fall ofta är unikt i sin komplexitet, och det finns ingen standardmodell för hur man ska handlägga dem, enligt den erfarenhet jag har av sådana här fall. Anledningen till att vi har avvaktat med att redovisa till är att vi skulle vänta på och civilutskottet. Sedan kan man diskutera vilken som är den andra och den tredje statsmakten, men min uppfattning är traditionellt att är den viktigaste statsmakten och att regeringen har att avvakta. Men jag ska inte göra någon större fråga av det. Jag lovar att vi ska återkomma och redovisa detta. Vad kan man göra mer? Det är säkert mycket. Jag nämner de personalresurser som är avsatta för detta för att hjälpa. Vi är inte ombud, som sagt, men vi har en skyldighet att hjälpa till i alla fall när det gäller svenska medborgare. Medborgarskapsfrågan är också en av de frågor som är komplicerade i många av dessa fall. En larmfunktion av den typ som nämner har jag ärligt talat inte tänkt på. Det är i vissa typer av fall man kan tänka sig det. Jag kan tänka mig åtskilliga typer av fall där det skulle vara kontraproduktivt och där det behövs en annan typ av handläggning. Men visst det kan absolut finnas sådana fall i sådana situationer i sådana länder där den typen av funktion kan vara värdefull. Men jag skulle inte vilja göra detta till någon standardmodell för hur man handlägger sådana här fall. Man ska vara medveten om, även om vi nu talar om formalia och dem som handlägger de konsulära delarna på , att frågor av den här karaktären ofta påverkar den bilaterala relationen. Jag vet i alla fall ett land där hela den bilaterala relationen kom att domineras av ett enstaka ärende av konsulär natur. Om detta hjälper till att lösa det hela eller inte kan vara olika i de olika fallen. Jag kan försäkra dels att det kommer en redovisning, dels att denna redovisning kommer att hålla sig till de formella handläggningsordningarna. Men i realiteten får vi titta på nästan varje enstaka fall utifrån dess förutsättningar och utnyttja alla de möjligheter som finns. Det kan vara mer formella möjligheter. Det kan vara informella möjligheter Europaparlamentariker, svenska riksdagsledamöter och frivilligorganisationer och självfallet de juridiska möjligheter som föräldrarna eller föräldern ofta har till sitt förfogande. 5 (): Jag tackar utrikesministern för svaret. Jag håller med om att varje situation är unik. Därför tror jag att man ska ha en palett av olika verktyg, där larmsystemet kanske är ett. Jag går tillbaka till min motion och de bakomliggande orsakerna till att tillkännagav den. Föräldrarna lever i ett väldigt trauma när detta inträffar. Att få sitt barn kidnappat och bortrövat måste vara något av det värsta man kan uppleva. Vi är bägge två föräldrar och vet hur fruktansvärt det skulle vara. Det är viktigt att personalen på kan hantera den här stressen. Det är mycket bra att man har utökat med en jurist på den konsulära enheten. Jag är väldigt glad för detta. Det är inte min uppgift att bemanna UD, utan det ska ministern göra. Men jag vill ta upp att det är viktigt med den psykologiska, empatiska och sociala kompetensen. I civilutskottets uppföljning, som kom och som jag har läst igenom, tar man upp att man skriver inte UD saknar kontaktorgan med , , som arbetar med de sociala frågorna runt bortrövade barn. Förut låg detta på , tror jag, sedan på en enskild organisation som hette Epikur, vill jag minnas. Vi har alltså haft ett sådant kontaktorgan, men har det inte längre, där folk har varit speciellt duktiga på de här frågorna när det gäller den sociala delen. De juridiska delarna är också viktiga, och där vet jag att UD har bra kompetens. Det är alltså viktigt att man upplever det här och sätter barnens bästa först. Det berör mina frågor tre, fyra och fem. Jag upplever att jag fick stöd av . Man hänvisar till att man vill att man ska jobba med att sätta barnen först. Ministern skriver också i sitt svar att departementet är helt neutralt och företräder varken föräldern i eller föräldern i det andra landet. Detta måste jag tillstå att jag inte förstår, ministern. Om barnets bästa ska kunna sättas i främsta rummet är det klart att man inte kan vara helt neutral! Vem ska tillvarata barnets intresse om inte myndigheterna i dess eget land gör det? Är inte förutsättningen för att ett bortförande av barn ska anses olovligt att en domstol har givit den kvarvarande föräldern ensam eller delad vårdnad och att denna domstol är den instans som har varit objektiv och neutral och bedömt barnets bästa? Om sedan domen inte följs av den bortförande föräldern finns det inget neutralt i detta längre. Domstolen har redan fattat sitt beslut. I krav i artikel 3 punkt 2 skriver man om den vårdnadshavare som har det lagliga ansvaret. Då kan man inte längre vara neutral, utan där får man vara lite tuffare. Vidare skriver ministern i svaret att det inte är departementets uppgift att översätta handlingar. Jag beklagar att ministern inte vill ta några nya initiativ för att kunna bistå vid översättningar, för det är bara ministern som kan ändra på gängse regler och bruk på UD. Jag vet att det finns mycket att göra på UD. Jag vet att våra ambassadörer och ambassader runt omkring i världen har mycket att göra. Men och jag anser att detta en prioriterad kärnuppgift för UD. När det gäller rättshjälp vet jag att det har kommit in en översyn från till regeringen , där det framkom att man ville ha rättshjälp för bortrövade barn på samma sätt som för sexualbrottsoffer. Det finns redan tankar om detta. Jag är väldigt glad för att regeringen jobbar med det. Det låter bra att regeringen kanske återkommer till när det gäller rättshjälpen. Men jag skulle ändå vilja ha en kommentar om det här med att UD är helt neutralt i dessa ärenden, om det verkligen går när man har ett svenskt domstolsbeslut i ryggen. 6 Utrikesminister (): Det är inte alltid man har ett svenskt domstolsbeslut i ryggen. Många av de här fallen är komplicerade. Det är jurisdiktion där olika länder har olika uppfattningar om vad som gäller. Vi har en familjerätt. Det finns andra länder som har en helt annan familjerätt. Jag har konfronterats med åtskilliga fall där svensk domstol kan säga en sak och en annan domstol kan säga en annan sak, eller där en annan domstol säger en sak och svensk domstol ännu inte har uttalat sig. Som utgångsbud är vi därför neutrala. Det kan inte vara på något annat sätt. Det är vi skyldiga till också gentemot de internationella konventionerna. Det kan inte vara presumtionen att vi alltid verkar från den utgångspunkten; då tror jag att vi förlorar trovärdighet i agerandet gentemot de andra länderna. Jag håller helt med om att det bland de enskilda fallen förvisso finns fall där neutralitet inte är det som gäller, där man har nått in i ett annat skede på ett eller annat sätt genom juridisk eller annan handläggning. Det är mer en grundposition. Sedan kan detta utvecklas på olika sätt i de olika fallen. Jag påstår inte att jag skulle vara expert på varje del av detta, men ett antal sådana här ärenden har jag dock varit i mycket nära kontakt med. Jag är väl medveten om den mänskliga, den politiska och den juridiska komplexiteten när det gäller att lösa dem. lyckas det, ibland lyckas det dessvärre, som vi tyvärr vet, inte alls. Det är barnens bästa som ska vara i centrum, men det är inte alltid alldeles lätt att fastställa vad som är barnens bästa när de två föräldrarna kanske har olika uppfattningar om detta och när olika lagvårdande myndigheter strider om vilken jurisdiktion som gäller. Men ingen kan ha någon annan mening på den punkten. Jag vill bara säga att även om jag håller med om att det måste vara så är det dessvärre inte så att det ger svaret på alla frågor om vad detta innebär i den konkreta handläggningen. Huruvida vi har haft kontakt med vet jag inte. Min erfarenhet av sådana här ärenden är att handläggare tar kontakt med alla som det går att ta kontakt med. Om de inte har gjort det i det här fallet tror jag nog att de är medvetna om de läser protokollet att alla möjligheter ska utnyttjas. Det är mycket bra att vi då och då får en diskussion om dessa frågor. Vi hade en , tror jag, här i kammaren. Det är ett bra sätt att åstadkomma en fokusering och genomlysning av de åtgärder vi vidtar på den generella nivån. Sedan är handläggningen på den individuella nivån en rätt komplicerad och krävande uppgift. 7 (): har jag , och det är mycket jag vill säga. Kan jag inte få tid? Jag vill bara säga en sista sak till ministern, eftersom jag vet att ni gör denna översyn. när man tänker på EU-valet kan jag nämna en positiv åtgärd som har gjort: en resolution som heter Mot en EU-strategi för barnens rättigheter. Där uppmanar man att lägga fram ett förslag för att skapa en särskild budgetpost för barnens rättigheter. Ett av syftena är ett europeiskt system för tidig varning vid bortrövande av barn.