prot · GW09137 · 2009-06-23 00:00:00 — Det svenska ordförandeskapet kommer att hantera dessa förslag med siktet inställt på att den nya strukturen för finansiell tillsyn ska börja fungera . Det är ett styrkebesked när EU på ett sådant handfast sätt och konkret vidtar åtgärder för att säkerställa att vi ska undvika den typ av finansiell kris som vi nu upplever. Det är ytterligare ett bevis på mervärdet av EU-samarbetet. Vårt grannland befinner sig som bekant i en svår situation med omfattande ekonomiska åtstramningar och ökad arbetslöshet som följd. Det är glädjande att uttalade ett tydligt stöd för kommissionens avsikt att göra en snabb utbetalning av gemenskapens betalningsbalansstöd till . Det är ett tecken på EU-solidaritet när den fungerar som bäst. Jag välkomnar att bekräftade EU:s klimatåtaganden och uppmanade alla parter att samarbeta för att nå en ambitiös överenskommelse i . som inkommande ordförande ombads att presentera ett arbetsprogram som säkerställer intern EU-samordning inför viktiga internationella möten. Det är något som vi kommer att göra så snart ordförandeskapet inleds. Likaså enades vi om att fastställa EU:s interna bördefördelning före och att fatta lämpliga beslut om alla finansieringsaspekter . Det är glädjande att EU mitt under en pågående kris kan ta ytterligare steg på vägen mot ett internationellt klimatavtal även om många av de kommande diskussionerna, inte minst EU:s interna, kommer att bli mycket besvärliga. enades enhälligt om att nominera till kommissionens ordförande för perioden 20092014. premiärminister och jag själv gavs i uppdrag att föra diskussioner med för att sondera huruvida parlamentet är redo att godkänna denna nominering vid sitt möte . Likaså enades om rättsliga garantier för för att klargöra att Lissabonfördraget inte påverkar den irländska konstitutionen gällande bland annat rätt till liv, familjen, utbildning, skatter, säkerhet och försvar. antogs en deklaration om sociala frågor inklusive arbetstagares rättigheter. Det klargjordes att de rättsliga garantierna är förenliga med Lissabonfördraget och att detta inte behövde ratificeras på nytt till följd av garantierna. Tanken är att dessa klargöranden ska fogas till i form av ett protokoll i samband med nästa anslutningsfördrag. Därtill enades vi om övergångsåtgärder gällande sammansättning som ska vidtas när Lissabonfördraget har trätt i kraft. Det är glädjande att kunna konstatera att i och med detta har tagit ett steg vidare i hanteringen av de institutionella frågorna. Vi har kommit närmare en formell utnämning av kommissionens nästa ordförande. Allt detta är viktigt för att säkra en pådrivande kraft i EU-arbetet i ett skede då befinner sig i en djup ekonomisk kris. Dessutom har överenskommelsen möjliggjort för att utlysa en ny folkomröstning om Lissabonfördraget . Ännu återstår många hinder på vägen, men vi rör oss i riktning mot ett ikraftträdande av Lissabonfördraget. Precis som vi hade hoppats enades om att gå vidare med utarbetandet av så att den ska kunna antas vid . Dessutom uppmanades kommissionen att lägga fram en strategi för Donauregionen års utgång. Det är en framgång att denna i grunden svenska idé har blivit så väl mottagen att även andra regioner i , såsom Donauregionen, avser att gå vidare med att utarbeta en liknande makroregional strategi. Detta är ett tydligt genomslag för svensk politik inom EU. På förslag från vissa sydeuropeiska medlemsstater lyfte fram vikten av åtgärder för att bättre hantera migrationsströmmarna över . Ett pilotprojekt med kommer att genomföras. I sammanhanget underströks vikten av ett samarbete med ursprungs- och transitländer och inte minst behovet av att slutföra förhandlingar om återtagandeavtal med till exempel och . Kommissionen ombads presentera fler förslag för att hantera situationen inför nästa toppmöte. Från svensk sida har vi i detta sammanhang understrukit vikten av ett brett spektrum av åtgärder för att komma till rätta med problemen och inte minst ett nära samarbete med ursprungs- och transitländerna. Slutligen gjordes en rad utrikespolitiska uttalanden av rörande det östliga partnerskapet, fredsprocessen i , transatlantiska relationer, , , , och . Utan att gå in närmare på varje enskild oroshärd vill jag understryka betydelsen av ett starkt europeiskt samarbete på det utrikespolitiska området. När EU agerar enat får vi ett helt annat genomslag än när varje land bedriver sin egen utrikespolitik. Detta gäller inte minst vid oroshärdar som den vi nu bevittnar i . Det är positivt att EU vidtagit ytterligare åtgärder för att hantera den ekonomiska och finansiella krisen. En förbättrad tillsyn av de finansiella marknaderna kan stävja framtida kriser. Det är också glädjande att EU har tagit ett steg vidare mot ett internationellt klimatavtal i liksom i hanteringen av de institutionella frågorna. Utmaningarna som väntar när vi tar över EU:s ordförandeklubba är många. Därtill kommer de utmaningar och kriser som vi ännu inte är medvetna om. Vi har dock en beredskap för att hantera både det förutsebara och det oväntade. Vår målsättning är att göra detta på ett öppet och effektivt sätt samt med medborgarnas bästa för ögonen. Vi är redo att anta utmaningen. Med detta är jag redo att besvara ledamöternas frågor. 34 (): Tack, statsministern, för återrapporteringen! Min första fråga gäller och Lissabonfördraget. Utifrån rapporteringen från toppmötet har jag svårt att förstå vad löftena till betyder. Å ena sidan säger statsministern att de beslut och förklaringar som ni antagit inte ändrar någonting i Lissabonfördraget. Å andra sidan ska dessa beslut och förklaringar ändå godkännas av samtliga medlemsstater i en så kallad ratifikationsprocess i samband med nästa anslutningsfördrag. Vad betyder det egentligen? Det sägs också att övriga medlemsländer lovat hjälp att få igenom Lissabonfördraget i en kommande folkomröstning, men ingenting sägs om hur det ska gå till. I vilka frågor vill ha garantier? Det dokument vi fick se innehöll enligt regeringen ingenting som inte redan fanns i Lissabonfördraget och skulle inte påverka övriga länder. Jag vill veta hur ni resonerade på toppmötet. Vilka sakfrågor diskuterades under dagordningspunkten? Jag vill också veta vilka länder som var aktiva i diskussionen och vad de sade. Min andra fråga gäller nomineringen av kommissionens ordförande. Enligt rapporterna från toppmötet har statsministern fått i uppdrag att ta diskussionen med för att avgöra huruvida parlamentet är i stånd att i plenarsammanträde godkänna Barroso som kommissionsordförande. Jag utgår från att det fanns en majoritet på toppmötet bakom nomineringen av Barroso som kommissionens ordförande, eftersom beslutet blev att driva det vidare. Jag undrar hur stor uppslutningen bakom Barrosos namn var och vad diskussionen innehöll. Vilka länder uttryckte tveksamhet och vilka skäl angav de i så fall för sin tveksamhet? Jag undrar också hur statsministern ser på uppdraget att föra diskussionen med och på möjligheterna att lyckas. 35 Statsminister (): Folkomröstningen på landade i ett nej. Analysen efteråt visar tydligt att det irländska folket har sagt nej grundat i oro som det är svårt att hitta grund för i Lissabonfördraget. Det har delvis varit en diskussion om andra frågor. Det har delvis varit en diskussion som felaktigt har beskrivit vad Lissabonfördraget betyder för . Slutsatserna av detta blir att den irländska regeringen begär två klargöranden. Det första, vilket var en tydlig del av folkomröstningskampanjen, är ett löfte om att enskilda medlemsländer även ska få ha kvar varsin kommissionär. Detta mötte med skrivningar förutsatt att Lissabonfördraget träder i kraft. Det andra är rättsliga garantier som med legal verkan klargör på att vissa saker verkligen respekteras. Jag nämnde de områdena i mitt inledningsanförande. Det är inte alldeles enkelt att utforma rättsliga garantier med legal verkan i ett land men utan rättslig verkan i 26 andra medlemsländer. Det är grunden för att det ska föras in i form av ett protokoll i ett senare skede. Det är skrivet på ett sätt som klargör att det inte tillför någonting nytt till Lissabonfördraget utan är tillkommet enkom i syfte att möta det som har efterfrågats på för att klargöra för det irländska folket vad Lissabonfördraget kommer att innebära för . Nomineringen av Barroso var enhällig. Vi gick runt och lät alla stats- och regeringschefer uttala sig. De som tillhör de liberala, de moderata och de socialdemokratiska partitraditionerna uttalade sitt stöd för att Barroso skulle bli vald för en andra mandatperiod. Det uttrycktes förhoppningar om att den roll jag har och har ska möjliggöra ett bra samråd med för att fortast möjligt få Barroso på plats för att ge stadga inte minst åt det svenska ordförandeskapet. 36 (): Jag tackar för svaret. Jag vill fortsätta med frågan om , för det är faktiskt ganska besvärligt för oss andra som har antagit fördraget att ett land på något sätt försäkras garantier som påstås egentligen inte ha något värde. Man kan också undra hur den irländska befolkningen känner sig när de får de rapporterna; som de får garantier betyder inte garantierna någonting. Kan vi i verkligen lita på att det här på intet sätt förändrar fördraget? 37 Statsminister (): Det försöker reflektera det faktum att en lång rad länder har ratificerat och därmed godkänt Lissabonfördraget. Vi tror att det leder till ett bättre EU. Det har bland annat gjorts av riksdag med ett brett stöd. Men i ett land har i en folkomröstning folket förkastat detta. Det har i analyser visat sig delvis vara baserat på utgångspunkter som markerade att det handlar om frågor som inte hade med Lissabonfördraget att göra och i vissa fall behov att klargöra vad Lissabonfördraget egentligen innebär givet en del för det irländska folket viktiga frågor kopplade till neutralitet och sociala frågor. Det är precis som jag beskrev lösningen på detta är ett sätt att visa respekt för det irländska folket och att de ska få ett klargörande i dessa frågor men visa respekt för alla andra som har godkänt Lissabonfördraget och tycker att det ser bra ut som det är. Det är den balansen vi har försökt finna nu i med de uttalade förtydligandena om att det inte expanderar Lissabonfördraget i förhållande till så som det är antaget av riksdag. 38 (): Jag tackar statsministern för återrapporten. Det här var ett toppmöte där det hände mycket, och mycket blev gjort särskilt med tanke på att det var Europaval och att det har varit problem med det avgående ordförandeskapet. Man får gratulera stats- och regeringscheferna till att ha fått så mycket ur händerna eller i alla fall på papper. Jag vill följa upp en fråga som ser bra ut på papperet och är svårare att lösa, nämligen finansmarknadstillsyn. Det var mycket angeläget att få ihop EU-länderna , både de som redan ingår i eurosamarbete och de som inte gör det, att hitta system för gemensam övervakning av de finansmarknader som sitter ihop men med länder som har olika system för budget, arbetsmarknad och sådana saker. Då ser det bra ut på papperet att principen nu finns för ett gemensamt övervakningssystem. Men det är viktigt att det här sjösätts och funkar utan att det blir för mycket reglering av finansmarknaderna. Därför vill jag fråga statsministern vad nästa steg är. Hur bedömer han konkretionsgraden i det som toppmötet har kommit fram till? Hur går vi vidare nu både inom EU och globalt inom framför allt G 20-samarbetet som vi har nära framför oss? 39 Statsminister (): Utgångspunkten är att det finansiella systemet i sig självt har inbyggt en del grund för instabilitet. Det är dessutom gränsöverskridande. Vi lever med finanskrisens härjningar i och , men de flesta vet att den ursprungligen kommer från . Det är alltså i svansen av andras felbedömningar, men det påverkar ändå oss så mycket. Dessutom har vi lärt oss att problem i den finansiella sektorn inte stannar där. Det leder snabbt till omfattande problem i hela samhällsekonomin. En lärdom som drog , då vi hade en bank- och finanskris mer isolerat till och , var att vi måste bli bättre på att förutse kriserna. Vi måste bli bättre på att ha genomlysning av det finansiella systemet. Då byggde vi ut vår nationella tillsyn. har vi insett att vi behöver förstärka den gränsöverskridande. Men det är inte enkelt att göra det, för det handlar om att hitta rätt balans och rätt typ av åtgärder som ger just den här finanstillsynen och grunden för ökad stabilitet utan att överreglera eller baka in protektionism. Detta ska vi heller aldrig underskatta; här kan man också passa på att försöka gynna sin egen bank på andra bankers bekostnad, vilket är dåligt för konsumenterna. Det kommer att leda till högre räntor och sämre priser. Det är uppdraget att hitta den balansen som kommer att följa det svenska ordförandeskapet . Vi har givit en klar signal om att vi önskar detta. Men det var känt för alla som följde det att det inte var total enighet i om detta. Det finns länder som har invändningar. Lagstiftningsarbetet är kvar att göra. Det kommer att möta precis den typ av avvägningar och balanseringsproblem som frågeställaren indikerar. 40 (): Jag börjar med att instämma i fråga, som är ungefär densamma som jag hade. Men jag tycker att det finns en svaghet i slutsatserna, och det är just den som jag tror att egentligen efterlyste. Man ska på ett klarare och tydligare sätt göra klart att det inte handlar om att utöka regleringsmässigt mot det protektionistiska hållet. Det är klart att vi behöver en översyn. Vi är nog överens, varenda en här i kammaren, om att den översynen behövs. Men jag tror att det behövs ett tydligare anslag om att det inte är åt hållet protektionism vi ska gå. Det här är en del av krisen. En annan är att vi ser företag som går dåligt i hela där det pågår en ganska intensiv debatt om förstatligande och att föra in statliga medel direkt i det privata näringslivet som vore mycket olyckligt. Det vore bra om statsministern kunde utveckla något mer om detta. Jag skulle också vilja gå in på en av de internationella frågorna och krisen som just nu pågår i . Hur gick diskussionen om det som pågår där? Vi ser olika typer av nyhetsförmedlingar, framför allt via sociala medier som är den enda egentliga källa vi har när de stora internationella nyhetskällorna emellanåt kan bekräfta eller dementera de uppgifter som kommer fram. Vad diskuterar man på ministerrådet? Finns det några planerade åtgärder att vidta? Vilka åtgärder skulle statsministern tro är möjliga att vidta? Vi vet ju att när man vidtar ekonomiska sanktioner är det befolkningen, som vi egentligen vill skydda, som drabbas allra hårdast. Det är en mycket allvarlig situation. Vi vet att det finns goda krafter inne i nu som försöker mobilisera sig. Det är oerhört viktigt att Europeiska unionen och tydliga demokratiska krafter som är aktiva och engagerade i debatten. 41 Statsminister (): Vi uppfattar vår relation till vår bank som någonting som är lokalt förankrat, kanske ibland nationellt. Vi pratar om svenska banker. Så har mycket vår bild av världen också i andra länder vuxit fram. Vi har haft en bild av att det är nationella system. Det som har hänt är att de finansiella systemen är gränsöverskridande i allt större utsträckning. Produkter säljs från ett land till ett annat, vilket också har lärt oss att vidare problem också vidareskickas från ett land till ett annat. Återigen: Vi lever i svansen av vad som i grunden emanerade från amerikanska problem när det gällde att finansiera deras bostadssektor. Det är klart att den fråga som då kommer i andra ändan är vem som bär ansvaret för de garantier och de systemsvar som vi nu har byggt in om en bank fallerar. Det är i andra ändan en fråga om vem som ska bli sittande med notan för detta. Den utgångspunkt har varit att inte skicka notan till de svenska skattebetalarna. I stället bör man ställa större krav på ägarna och på ledningarna för bankerna att fullt ut ta sitt ansvar när de riskexponerat sig i för stor utsträckning, men man måste också vara beredd att skydda samhällsekonomin eftersom skadeverkan av att en bank fallerar är så pass mycket större än att det begränsar sig till en bank. I den andan har vi fått våra garantisystem på plats, och vi försöker att få den här finanstillsynen på plats. Men det är utomordentligt viktigt att säkerställa att det inte blir en grund för protektionism och för att låsa sina system till att bli nationella och stänga ute konkurrensen. Vi kommer att behöva fortsätta att titta på detta. Händelserna i berör många människor. De berör många iranier här i . Det är många som känner oro inför situationen. Det berör många i regionen eftersom det som händer påverkar hela förloppet runt omkring. Låt oss konstatera att vi är oroliga för den våldsanvändning som redan har skett. Det finns en risk för upptrappning. Låt oss konstatera att det är ett folkligt rop på reformer och ökad frihet som vi ser. Vi behöver följa utvecklingen, och det är också EU:s mening. Det får inte ske på ett sätt som ger en ursäkt för religiösa ledare att peka på väst och med detta som grund hävda ytterligare våldsanvändning. 42 (): Först vill jag göra en reflexion om , och sedan vill jag ställa en fråga om krisen. Ansvaret för de baltiska staterna känner vi särskilt i och i . När vi nu ser siffror om att bnp i kommer att falla med kanske tycker jag ändå att vi ska ha i minnet att det innebär att man återgår till den situation som man hade ungefär 2005 vad gäller bnp. Det handlar alltså om en period med en extremt uppblåst och snabb tillväxttakt som inte är uthållig och aldrig kan bli det om inte den produktiva basen för ekonomin växer i ungefär samma takt. Det som jag tycker är väldigt bekymmersamt i den här situationen är alltså egentligen inte den ekonomiska åtstramningen, utan det är korruptionen i detta land och den bristande tillförlitligheten och tilltron till det politiska systemet. Det finns en myriad av väldigt små partier, och det är mycket svårt att bilda stabila regeringar. Jag tycker kanske att vi skulle försöka fokusera mer på det. Jag skulle gärna vilja höra en reflexion från statsministern om detta, men jag inser att det kanske inte var ett ämne för . När det gäller krisen kan man diskutera om botten är nådd eller inte. I det här dokumentet talas det rätt mycket om en exitstrategi, något slags utväg ur krisen. Då får man tänka sig att det finns något slags upplägg eller tankeram för hur detta ska gå till. Det är utmärkt. Men frågan är hur det här ser ut. Sedan kommer man till hur-frågan, som statsministern brukar formulera det. Hur ska den här exitstrategin genomföras? Jag tycker att det är väldigt intressant att det står någonting om att den finanspolitiska ramen ska förbättras på medellång sikt. Vad menas med det? Vilka möjligheter har vi, som stående utanför euroområdet, att ha ett avgörande inflytande över hur denna strategi eller detta ramverk utformas? 43 Statsminister (): Obalanserna i den lettiska ekonomin har varit kända . Det var ett land med tecken på tydlig överhettning innan finanskris och ekonomisk nedgång drabbade världen. vet en del att berätta om hur det är när en ekonomi i obalans blir träffad av en extern chock. Då blir krisens förlopp så mycket djupare. Det är mycket riktigt bland annat det som också har skett i . Skälet till att tar upp är att det finns en ibland spridd uppfattning att det inte kommer att gå att göra tillräckligt i för att möta den situation som råder. I detta läge upplever vi att vi har en lettisk regering som mycket kraftfullt genomför åtgärder för att sluta det finanspolitiska gapet och genomföra besparingsåtgärder som med våra politiska utgångspunkter måste beskrivas som drakoniska men som har till syfte att föra till åtminstone balans . Vi är väldigt övertygade om att denna regering har både kraft och fortsatt stöd för att driva den politiken. Det ska i sin tur möjliggöra att multilaterala stödresurser utbetalas. Det var syftet med att ta upp det på . Annars blir risken att de blir ensamma om sina åtgärder och att det bilaterala och det multilaterala stödet inte kommer på plats. Därför tycker jag att det var en framgång att vi faktiskt fick gehör för det. Exitstrategin är naturligtvis någonting att diskutera i ett där det nu svänger över från diskussioner om att tillåta finanspolitiska stimulanser inom ramen för stabilitets- och tillväxtpakten även när det ledde till större budgetunderskott än vad som egentligen medges till att nu diskutera att få nationella program till svar på hur man avser att återföra till åtminstone medelfristig balans i de offentliga finanserna. Jag förutsätter att det är detta som Ekofinkretsen kommer att föra diskussioner om . Det ankommer naturligtvis på var och en att sedan känna det ansvaret inom ramen för sina respektive ekonomiska förhållanden. 44 (): Låt mig fortsätta med huvudfrågan. Ett centralt övervägande är naturligtvis i vilken utsträckning som länderna vill göra detta samordnat, det vill säga ett gemensamt europeiskt förhållningssätt till hur man ska gå ur krisen. Hur bedömer statsministern viljan att inte bara komma överens i den akuta fasen utan nu också vara mer samordnade när det gäller ramverket, det vill säga hur man ska göra detta, reglerna för det och själva viljeinriktningen att hålla tillbaka budgetunderskott eller vara expansiva? Hur sammanhållen är den politiska viljan? 45 Statsminister (): Det vore märkligt om vi har 27 regeringar som tycker precis samma sak. Dessutom har inte alla samma förutsättningar. Vi har ju länder med små men allvarliga budgetunderskott, och vi har en del länder som har mycket omfattande budgetunderskott i tvåsiffriga tal. Det är naturligen så att man först måste diskutera med de länder som har väldigt allvarliga underskott i sina ekonomier. Men det är inte alltid just där som det politiska ledarskapet tycker att det är den viktigaste diskussionen. Jag tror att kammarens ledamöter kan dra den slutsatsen själva. Det är min bedömning att det finns en snabbt växande insikt om att vi måste möta denna situation. Vi får inte återgå till ett i snabbt växande skuldsättning, för det leder i sin tur till nya obalanser, tryck på räntan och svårigheter att klara av att finansiera välfärden långsiktigt. Jag förutser att det kommer att bli mer tydligt att det är den typen av diskussioner som kommer att föras under svenskt ordförandeskap. 46 (): Jag vill fördjupa och utvidga frågan om krisen ytterligare lite grann. Statsministern har beskrivit överläggningarna om förslagen till åtgärder inom unionen. Det står också i vår rapport att man ska få en samordnad EU-ståndpunkt, som ska vara grundlig, före G 20-mötet. Mina frågor är: Vad händer på den globala nivån? Vad är steget ut i världen? Statsministern har nämnt att vi fick problemen från . Vi vet det mycket väl. Vad händer i det steget? Blir det fråga om bilaterala överläggningar mellan och och kanske med som är en annan viktig spelare i sammanhanget? Kan det svenska ordförandeskapet få en roll i det här sammanhanget? Vad kan statsministern se framför sig? Handlar det om en myndighet för kontroll, öppenhet och tillsyn? Eller är det bara ett samtal om att vi får försöka undvika detta ? Hur pass konkret kan det förväntas bli? Går det att säga något om det? 47 Statsminister (): Den svenska positionen har varit mycket tydlig. Man kan inte förvänta sig en återhämtning fullt ut i den reala ekonomin med mindre än att man adresserar och löser finanskrisen. Vår erfarenhet är att den måste lösas på ett grundligt vis som separerar dåliga krediter från bra krediter, som återställer balansräkningar i det finansiella systemet, som återställer förtroende och dessutom lägger en grund för att uppkapitalisera, det vill säga ge möjlighet för banker och finansiella institutioner att utöka sin kreditgivning. Gör man inte det blir det lätt så att det blir många andra åtgärder som är kostsamma men som i realiteten inte når fram till det avsedda målet. Är detta allas uppfattning i världen? Nej, det är inte mitt intryck.