prot · GW0982 · 2009-03-11 00:00:00 — Efter att oppositionen hade framfört krav på åtgärder och liknande krav hade framförts av många andra oberoende myndigheter och debattörer presenterade regeringen pliktskyldigast ett program och överlämnade sedan det i form av en proposition . När vi från början formulerade de här kraven avfärdade regeringen behoven och insåg inte situationens allvar. Det är hög tid att tackla finanskrisen och lågkonjunkturen med offensiva åtgärder som leder till klimatomställning som man kan skapa nya jobb. Regeringens orättvisa fördelningspolitik måste bytas mot en human politik där man ser människor. Trygghetssystemen måste förbättras, och stora investeringar göras i utbildning. För oss går skapandet av nya jobb och hållbar utveckling hand i hand. Vi menar att den lågkonjunktur vi nu upplever också kan innebära en möjlighet till offensiva åtgärder som skapar arbetstillfällen och bättre förutsättningar för hållbar utveckling. är rätt överens med EU. I likhet med menar vi att de åtgärder som sjösätts bör verka för att stärka samhällets långsiktiga utveckling och leda till att de uppsatta klimat- och miljömålen lättare nås. Hur ser det då ut om man tittar på regeringens åtgärder? Jag tror att vi måste se på innehållet i det man faktiskt gör. Om man granskar innehållet i regeringens väldigt magra åtgärder ser man att det är en otroligt liten del som går till framtidsinriktade satsningar som stärker en omställning. Varför använder ni inte till att få i gång jobb och göra sådant som är vettigt och som bidrar till ett samhälle där vi kan leva bra utan att bidra till mer klimatutsläpp än vad jorden tål som vi satsar på ny och offensiv teknik? Redan i budgetmotionen föreslog vi i en stor satsning på klimatsmart infrastruktur. föreslog vi ytterligare satsningar på infrastruktur. Regeringen föreslår nu att futtiga 400 miljoner ska tillföras kommunikationer. Merparten av dem går till väginvesteringar. Underhållet av järnväg är eftersatt i . Ytterligare underhållsarbete skulle snabbt kunna sättas i gång nu när konjunkturen vänder nedåt och mer ledig arbetskraft finns att tillgå. Det finns stora behov av underhåll och investeringar i energieffektiviseringar i de så kallade miljonprogramsområdena. Även i andra bostadsbestånd finns det en stor potential att spara energi. Bygginvesteringarna går ned snabbt, vilket gör att behovet av statliga stimulanser ökar. En effektiv och beprövad metod för att mildra de här effekterna av nedgången i byggkonjunkturen är ROT-avdrag. Men det ROT-avdrag som regeringen föreslår ställer inte tillräckliga krav på energieffektivisering eller andra miljöåtgärder kopplade till ROT-avdraget. Regeringens förslag innebär dessutom att renoveringar av hyresrätter eller av fasader på hus ägda av bostadsrättsföreningar inte kan komma i fråga trots att det är just i flerfamiljshus som de största behoven finns. Det är mycket anmärkningsvärt att man undantar de fastigheter där de största behoven finns och där den största effekten på jobben skulle finnas. Var finns logiken i detta? Hos landets kommuner och landsting planeras nu neddragningar i verksamheter inom äldreomsorgen, kultursektorn, vuxenutbildningen, , förskolan och hälso- och sjukvården. har de så kallade tysta varslen börjat verkställas runt om i kommuner och landsting. Det handlar om tusentals visstidsanställda människor inom vård och omsorg som har osäkra anställningar som löper ut. De försvinner utan att varslas och utan att det syns i statistiken. Många av dem saknar a-kassa och hamnar rakt in i försörjningsstöd. Det innebär färre anställda i vården, längre köer och sämre vård för människor. När regeringens jobbpolitik misslyckas är det tyvärr kommunernas socialbidragsköer som kommer att växa. Det drabbar de människor som har de allra lägsta inkomsterna. Antalet fattiga barn i kommer att öka. När regeringen vägrar ge besked till landets kommuner och de måste minska på personalen i skola och förskola är det barnen som drabbas. Ekot rapporterade om att över 1 000 lärare redan har varslats i landet. När landsting och kommuner tvingas till nedskärningar i de offentliga välfärdstjänsterna slår det särskilt hårt mot kvinnor. Som offentligt anställda får de ta konsekvenserna i form av sämre löneutrymme, minskad bemanning och risk för uppsägning och arbetslöshet. Det är olyckligt om läget kraftigt försämras i kommuner och landsting på grund av regeringens bristande intresse för läget i landets kommuner. När kommunerna ser sina skatteinkomster sjunka innevarande år och borde staten också ta ett ansvar för det. Tillsammans med Socialdemokraterna och föreslår vi höjda statsbidrag till kommuner och landsting. Det krävs nu ett stort antal utbildningsåtgärder inom kvalificerad yrkesutbildning, yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning och vuxenutbildning samt fler högskoleplatser. Vi har tillsammans med våra vänner i det rödgröna samarbetet presenterat ett flertal kraftfulla utbildningsåtgärder. Syftet med de satsningarna har varit att skapa förutsättningar för fler människor att omskola sig och fortbilda sig nu när arbetslösheten stiger. Det mildrar både effekterna av lågkonjunkturen och gör att fler människor blir rustade att ta nya jobb när konjunkturen sedan vänder. Regeringen gör precis tvärtom. Regeringen har hitintills inte presenterat några aktiva insatser för att möta risken för ökad ungdomsarbetslöshet. Jobb till ungdomar är oerhört viktigt, och man visar nonchalans inför att åtgärda detta. I tider av ekonomisk oro är behovet av fungerande trygghetssystem som störst. Regeringen har konsekvent försämrat arbetslöshetsförsäkringen i detta land. Försäkringen har blivit dyrare och ersättningen har blivit lägre. Det har lett till att hundratusentals människor lämnat försäkringen, och de är nu utlämnade till försörjningsstöd om de blir arbetslösa. har en tradition, fru talman, av att klara strukturomvandlingar i ekonomin med stor framgång. Men en viktig del i den framgången har varit att människor känt trygghet och därför kunnat vara mindre oroliga för att förlora sitt arbete. När regeringen nu har försämrat arbetslöshetsförsäkringen har också vår förmåga till omställning i det här landet blivit sämre, och lågkonjunkturen blir djupare och kommer att hålla i . Detta är en mycket olycklig utveckling. Jag yrkar bifall till vår gemensamma reservation från Socialdemokraterna, , alltså reservation nr 3. 6 (): Jag vill först yrka bifall till förslaget i finansutskottets betänkande i sin helhet. Det råder ingen tvekan om att vårt land är i en svår ekonomisk situation. Hela världsekonomin har tvärnitat efter den finanskris som drabbade världen . Det som såg ut som en normal lågkonjunktur och vissa problem på finansmarknaden främst i har blivit en recession i hela världsekonomin och en finanskris som har orsakat stora skador också på den reala ekonomin. Den förväntade lågkonjunkturen har därför fått ett djup och en bredd som vi inte skådat i modern tid. som är en liten, öppen ekonomi är särskilt drabbat av denna kris. Just att krisen har slagit så hårt mot vår tillverkningsindustri gör det så allvarligt. Svenska tillverkningsföretag och vår exportindustri har ju starkt bidragit till att skapa vår gemensamma välfärd. Anställda och företagare inom denna sektor har skapat de resurser som har betalat mycket av våra skolor, vår sjukvård och vårt rättssystem. Eftersom problemen är globala måste också lösningarna vara gemensamma i allt högre grad. Aldrig förr har internationellt samarbete varit så angeläget. Det har också gjorts många samordnade insatser, inte minst inom EU. Det har handlat om räntesänkningar, åtgärder mot finanskrisen, stimulanser av ekonomin med mera. Krisen visar både vårt gränslösa beroende av varandra och vikten av ökat samarbete framöver. Det är naturligtvis inte bara industrin som har drabbats. Hushållen har i allra högsta grad fått känna på effekterna av krisen. Många upplever stor oro för sina jobb, och många har också fått fundera på om de har råd att amortera på sina lån. Många har varslats om uppsägning, och andra har redan förlorat sina jobb. Värdet på hushållens aktiefonder har minskat drastiskt i värde. Värdet på bostäder har sjunkit för många. Människor är oroliga både för sin egen ekonomi och för hur skola och äldreomsorg ska finansieras i fortsättningen då också kommunernas ekonomi pressas alltmer framöver. Detta är en naturlig följd av de problem vi brottas med över hela världen. Trygghet i det lilla är trygghet i det stora. Det ena ger det andra. När tryggheten i arbetet är hotad blir också behoven av den lilla världen än större. När makten över det egna livet ökar när lönen kommer in och arbetskamraterna frågar efter en när man är borta då växer också tryggheten. Politikens roll blir därför att skapa så trygga och långsiktiga spelregler för samhällsekonomin och jobben som möjligt. Men hur duktig en svensk regering än är kan vi aldrig inbilla oss att vi kan glida igenom den världsvida ekonomiska krisen utan att påverkas. Vi måste också se till att det vi nu gör är sådant som inte föröder statsfinanserna och skapar andra långsiktiga problem. Därför har regeringens politik sedan tillträdet varit att dels skapa sysselsättning och bryta utanförskap, dels ha ordning och reda i statsfinanserna. Vi har ett allvarligt läge, men det hade kunnat vara ännu värre. Våra statsfinanser är nämligen starkare än , och alliansens jobbpolitik har medverkat till att minska utanförskapet med uppemot 200 000 personer innan krisen slog till med full kraft. Arbetsförmedlingens egna prognoser visar att inte ens kommer sysselsättningen att understiga den nivå som gällde då regeringen tillträdde 2006. Vårt utgångsläge att möta krisens effekter är därför ganska goda. Därför har också regeringen haft utrymme att i höstens budgetproposition samt genom de åtgärder som beslutas om satsa på åtgärder för att öka efterfrågan i ekonomin och dämpa effekterna av nedgången som följer i krisens spår. Kommuner och landsting har redan fått skattelättnader och ökade intäkter på runt . Men mer behöver göras för att i rådande läge skapa rimliga förutsättningar för kommuner och landsting. Regeringen återkommer i samband med vårpropositionen med besked i frågan så att kommuner och landsting vet vilka förutsättningar de har för sitt budgetarbete . Men så används i den här debatten också påståenden från nyheterna nu om att var tredje kommun varslar lärare. Det är uppgifter från en facklig organisation som har gjort en undersökning, och vi har inte de formella och officiella siffrorna på detta. Men att kommuner minskar antalet lärare beror främst på att vi får färre elever i framför allt grundskoleåldern. Däremot växer antalet barn i förskolorna. I exempelvis min egen hemkommun minskar antalet lärare i skolan man varslar inte, men man krymper ändå antalet lärare men man ökar antalet inom förskolan. Det är en naturlig utveckling när demografin förändras. En intressant fråga till oppositionen är: Ska kommunerna inte agera så att man anpassar bemanning och verksamhet efter behov och efterfrågan? Det som kan bli problem är om man utöver detta gör saker och ting som långsiktigt inte är sunda för välfärd och verksamheter. Till det jag räknat upp här ska också läggas att regering och riksdag har utfärdat statliga garantier på mer än för att skapa stabilitet bland annat på finansmarknaden. Läser man också utskottets betänkande på s. 2021 räknas det upp ett antal olika beslut vi har fattat om paket för att bemöta krisen och mildra effekterna och skapa stabilitet. Det har handlat om en stabilitetsplan vi har antagit, kapitaltillskott till och , förstärkt exportfinansiering, fordonssektorpaket, lån till våra grannländer som exempelvis och arbetsmarknadspolitiska insatser. Och så påstår oppositionen att vi är passiva! Det är något märkligt. Jag skulle vilja påstå att tillhör de EU-länder som gör störst satsningar på att bemöta krisen och som har en av de mest expansiva inriktningarna i finanspolitiken . Som sagt var fattar vi beslut om paket som omfattar . Det handlar om att intensifiera Arbetsförmedlingens matchningsverksamhet med . Totalt satsar vi 6,6 miljarder på fler praktikplatser. Det motsvarar ungefär 53 000 platser . Vi höjer Arbetsförmedlingens anslag för att öka deras möjlighet att möta den ökade efterfrågan under detta år. Nystartsjobben som introducerades av regeringen för att stärka möjligheterna för långtidsarbetslösa att komma tillbaka in på arbetsmarknaden vidgas och får fler möjligheter att fungera. Det blir fler platser inom yrkesutbildningen och fler yrkesvuxutbildningsplatser etcetera. Vi omfördelar också platser inom högskolan så att platser som inte besätts flyttas över till områden där det finns ett efterfrågetryck på högskoleplatser. Det gör vi så att vi i första hand använder befintliga resurser på ett effektivare sätt innan vi går in med nya resurser. Läser man oppositionens motioner kan man ju snart tro att högskolor och universitet snarare är arbetsmarknadspolitiska inrättningar, och det ska de inte vara. Högskolor och universitet ska vara högskolor och universitet oavsett konjunkturläge, men självklart ska de möta efterfrågan på utbildningsplatser. Men som sagt ska första steget vara att använda befintliga platser på ett effektivt sätt. Lågkonjunkturen inom bygg- och anläggningsindustrin är ett bra tillfälle att satsa på infrastrukturinvesteringar som sysselsättningen ökar. Regeringen satsar nu sammanlagt till och för drift och underhåll av väg och järnväg. Skattereduktionen för hushållsarbete vill jag säga är en succé. Mot bakgrund av detta och den försvagade byggkonjunkturen inför vi nu en motsvarande skattereduktion för byggsektorn. Satsningen motsvarar ett skattebortfall på ca . Det är stora summor. Därigenom gör vi också en mycket verkningsfull insats mot svartarbete. Som ordförande i finansutskott men också som kristdemokrat är jag mån om att vi har ordning och reda i de offentliga finanserna. Det är en grundförutsättning för en långsiktigt hållbar politik. Den ekonomiska politiken ska också hålla en hög etisk profil. Med det menar jag att vi politiker ska hushålla med medborgarnas pengar. Varje skattekrona måste användas så effektivt som möjligt, och vi får inte dra på oss alltför stora skulder som dagens unga får betala dyrt för . När jag läser oppositionens motioner blir jag besviken. Det är ständiga utspel och krav om nya paket. Lägger man ihop alla uttalanden, debattartiklar och motioner här i skulle effekterna på statsfinanserna bli förödande. Regeringen påstås vara passiv, men med samma logik skulle man kunna kalla oppositionspartiernas agerande hysteriskt. Sanningen är att oppositionens förslag är, vill jag påstå, oansvariga, oseriösa och ologiska. De är oansvariga för att förslagen hotar statsfinanserna och driver upp budgetunderskottet till en nivå där vi riskerar att inte kunna finansiera vår gemensamma välfärd långsiktigt. går vi från ett kraftigt budgetöverskott 2007 och 2008 till ett kraftigt underskott 2009. Det är delvis engångseffekter, men utvecklingen gör att vi måste höja ett varningens finger och vara varsamma med vad vi använder pengarna till. Jag tycker att man är oseriös när man påstår, som exempelvis Socialdemokraterna, att man i den här motionen vill satsa ytterligare 3,5 miljarder på kommunerna men läser man noggrant upptäcker man att det beträffande det mesta av pengarna handlar om sådant som kommunerna måste motprestera. Det handlar om traineeprogram, utbildningsvikariat och renoveringar. Alltså: För att få pengarna måste man göra motsvarande insatser från kommunkassan och troligtvis också mer därtill, för man ska också handleda de ungdomar som blir trainee och liknande saker. Det är bara en liten del som utgörs av nya, friska pengar. Kommunernas ekonomi förbättras alltså inte av detta, om det är det som är argumentet. Är det en arbetsmarknadspolitisk åtgärd finns det kanske mer logik i det hela, men försök inte slå i kommunpolitikerna att de får en bättre ekonomi i kommunerna av era förslag. Det är ologiskt när man skiljer på reparation av det egna hemmet och möjligheten att köpa städtjänster. Ni är för att typiskt manliga tjänster ska få en skattereduktion, men mer typiskt kvinnliga tjänster får ingen skattereduktion. Var finns logiken i detta? Det kan ju inte vara så att man ser ned på arbeten som utförs i högre grad av kvinnor än av män. I det anförande som jag höll här i kammaren , då ekonomin gick på högvarv och statsbudgeten uppvisade rekordstora överskott, manade jag till besinning när oppositionen ville öka statens utgifter. Jag sade så här: Vi har också konjunkturkänsliga finanser som gör att det måste finnas reserver om det verkligen vänder nedåt i ekonomin framöver. Och där är vi . Jag vet inte hur lång eller djup den här lågkonjunkturen kommer att bli. Det enda jag vet med säkerhet är att vi måste ha en beredskap att kunna göra ytterligare reformer och stimulanser om så krävs, och det kan vi inte göra om vi för tidigt spenderar alla resurser vi har, som man kan tro att oppositionen vill. Det är endast med en ansvarig ekonomisk politik, där varje insats prövas noga, som vi skapar så mycket av trygghet som möjligt i en allt otryggare värld. 7 () replik: Det är en global kris som vi möter. Det innebär inte på något sätt att och riksdag kan avhända sig ansvaret för att möta den krisen. Det är det som vi är så djupt kritiska mot. Varför ska ha en galopperande ungdomsarbetslöshet, en arbetslöshet bland ungdomar som ökar mycket snabbare än i andra europeiska länder? Varför tar ni inte ansvar för att vända en sådan utveckling? Varför ska nu hamna i ett läge där socialbidragstagarna ökar och där människor inte längre tillhör försäkringar? Det är ju någonting som ni har åstadkommit genom att knuffa ut en halv miljon människor ur a-kassan vi går in i en djup recession. är ordförande i finansutskott. Tillsammans med tillhör du den lilla grupp som har störst ansvar för den situation vi nu är i, det vill säga att du har mycket illa förberett inför en lågkonjunktur. Det är inte bara det att du har bidragit till att knuffa ut människor ur a-kassan. Du kunde inte låta bli, när högkonjunkturen var som starkast, att sätta sprätt på pengarna genom skattesänkningar på , nästan allt koncentrerat till dem som har det riktigt gott ställt. Det har gjort att du tvingas stå här och säga: Jag kan inte göra så mycket åt ungdomsarbetslösheten, jag kan inte göra så mycket åt kreditproblemen bland småföretagen och jag kan inte göra så mycket åt att stötta välfärden, därför att jag satte sprätt på pengarna. har vi en situation där det är så här: När man som löntagare blir pensionär får man höjd skatt. När man som löntagare blir arbetslös får man höjd skatt. När man som löntagare blir sjuk får man höjd skatt. Men du lånar pengar för att ge oss som tjänar mer än en skattesänkning på 13 000. Tänker du fortsätta säga ja till en politik som lånar pengar till att sänka skatten för dem som har det riktigt gott ställt? Och på vilket sätt ger en sådan skattesänkning ett enda nytt jobb i ? 8 () replik: Jag börjar med ungdomsarbetslösheten. Ja, det är bekymmersamt att ungdomar är de som ofta får gå först. De har kommit in sist på arbetsplatserna, och de har i högre grad också tillfälliga jobb. Vi har sänkt skatten genom att sänka arbetsgivaravgiften för ungdomar från . Socialdemokraterna vill höja beskattningen av arbete för unga. Kommer det att bli fler jobb med en sådan politik, ? Vi gör ytterligare insatser på utbildningsområdet för inte minst unga människor. Det kommer att vara verkningsfullt för att hjälpa många unga att få en ny start och en hjälp in på arbetsmarknaden. Men det är bekymmersamt, och där måste vi följa utvecklingen och fundera över vad vi kan göra mer. Jag är lika bekymrad som du över situationen för ungdomar, men jag tror inte att den politik som och för kommer att leda till fler unga människor i arbete. Visst, jag tar ett stort ansvar som riksdagsledamot, som ordförande i finansutskottet och som en del i alliansen. Men vi kan titta på exempelvis det här med högkonjunkturen. Då hade Socialdemokraterna i sitt budgetalternativ exakt samma saldo som regeringen. Det skilde några få kronor, tror jag. Det innebär att ni inte samlade något mer i ladorna. Det fanns däremot en skillnad i politisk inriktning. Ni hade mer bidrag, mer utgifter för mer bidrag, och vi hade lägre skatter, inte minst för löntagare. Det är en ideologisk skiljelinje ja! Men påstå inte att hade större saldo. I höstens budget, som vi antog, hade ni till och med räknat fel, så ni hade ett par miljarder sämre saldo än ni själva uppgav. 9 () replik: Ungdomsarbetslösheten visar vilken slösaktig politik som tillsammans med har bedrivit. En enad expertis säger: Slösa inte bort mycket stora resurser, 1015 miljarder, på att sänka skatten i form av sänkt arbetsgivaravgift för de storföretag som har ungdomar anställda! fick i fickan . Expertisen sade: Det ger inga ungdomsjobb. Mycket riktigt, nu ökar ungdomsarbetslösheten snabbare i än i andra länder, och du har satt sprätt på pengarna. De ungdomarna hade behövt en gymnasieutbildning, för många av dem har inte fullgjort sin gymnasieutbildning. De ungdomarna hade behövt ett första steg in i arbetslivet. De ungdomarna hade behövt lite resurser så att vi skulle ha kunnat investera i dem så att de inte behöver gå som , helt sysslolösa, och riskera att slås ut ur arbetslivet. Men kunde inte låta bli. Pengarna brände i fickan. Man satte sprätt på dem. Återigen upplevde vi samma sak. Men ställde jag ju en fråga till . Hur var det med det här att låna pengar så att höginkomsttagarna ska kunna få ordentliga skattesänkningar på ? Alla vet att det inte ger några jobb. Det är en fördelningspolitisk fråga. Pensionärerna får högre skatt än löntagarna. När man blir arbetslös får man inte bara en djävligt dålig a-kassa; man får dessutom höjd skatt. Och när man är sjuk får man dessutom höjd skatt. Men en höginkomsttagare får, med lånade pengar, en rejäl skattesänkning. På vilket sätt ger det jobb? Är du beredd att fortsätta en sådan politik? Vi har när ni sänkt skatten haft ett alternativ. Vi hade haft en starkare välfärd. Vi hade haft mer av infrastrukturprojekt. Vi hade haft ett bättre trygghetssystem, och vi hade haft bättre trygghet också för småföretagare. har vi lagt fram alternativen. Ni är i majoritet. Ni kör igenom era skattesänkningar. Därmed sätter ni, återigen, sprätt på skattebetalarnas pengar. 10 () replik: Den fantastiska politik som målar upp i sina anföranden har prövats. har suttit i regeringen, haft flera ministerposter, prövat detta under högkonjunkturår. Ändå lyckades inte bryta utanförskapet och minska arbetslösheten. Vi hade högre arbetslöshet 2006 än 2002, den sista mandatperioden då parti var i regeringsställning. Hur kommer det sig att en så kallad arbetarregering under goda, normala konjunkturomständigheter misslyckas med att skapa fler arbeten? När vi kom till makten ökade vi antalet människor i arbete och minskade utanförskapet. Vi har fler människor i arbete , och enligt alla ekonomiska experter är jobbskatteavdraget en del i en sådan verkningsfull politik. Förutom att det skapar arbete ökar det också människors makt över det egna livet. Man har mer egna pengar att leva på. Dessutom har det haft en stimulerande effekt i den lågkonjunktur vi gått in i. Självklart ska ungdomar få utbildning. Vi kommer att se till att det inte är brist på utbildningsplatser för unga människor. Det finns fortfarande lediga platser exempelvis inom högskolan. Sedan kommer de fördelningspolitiska resonemangen från oppositionens sida. De blandar hej vilt och ger extrema exempel med helårseffekter och månadseffekter. De blandar ihop korten så att vanliga människor har svårt att hänga med i retoriken. Se på din egen regeringsperiod, ! ökade inkomstspridningen i under socialdemokratisk regeringstid. Förmögenhetskoncentrationen ökade ungefär lika mycket. Det är facit av Socialdemokraternas ekonomiska politik, men det döljs i en hög och vacker retorik.