prot · GX0936 · 2009-11-24 00:00:00 — Och anslaget till läsfrämjande har fördubblats inom ram. Vi får inte börja blanda ihop korten här. Insatser för läsfrämjande har ni själva lyft fram som särskilt viktiga, oavsett om det handlar om på eller om det råkar vara vägbiblioteken. Det här inte anslaget men möjligen utpekade ändamålet har funnits i ungefär . Man har säkert skaffat sig en massa erfarenheter. Vägbiblioteken har blivit väldigt uppskattade, det vet jag. Det gör också att de är väl kända. Det är kanske inte självklart men heller inte uteslutet att de inte ska kunna finnas också . Men allting behöver inte statligt stöd. Det bara är så. Jag tycker inte att man ska göra alltför stort nummer av en summa på 2, 3, 4, 5 miljoner, beroende lite på hur ansökningarna ser ut, som går till något som ska vara främjande för gemenskapen på arbetsplatsen det är ungefär så det är beskrivet och tro att det får sådana enorma konsekvenser. får det nästan till att det är det här som gör att folk blir sjukskrivna. Vi har mycket tydliga med att kulturen ska ta plats på flera områden. Man behöver inte alltid peka ut särskilda arbetsplatser utan vad som är viktigt. Läsfrämjande är en sådan sak. Att låta kulturen ta en större plats i skolan är viktigt just för att förebygga och bjuda in. Det är en tydlig politisk inriktning och prioritering som är oerhört viktig. Sedan är jag glad att även bejakar det här med kultur på recept. En liten rättelse bara: Det är inte tanken att man ska gå på teater eller på bio utan mer att man själv ska vara aktiv. Det kan vara att ta danslektioner, att delta i en kör, att man kanske själv skriver. Det är det själva aktiva deltagandet som är viktigt. Det ska vara en försöksverksamhet i och även i för att vi ska få in kunskaper och sprida det här. Då är detta oerhört viktiga projekt. Det har kommit in färre ansökningar till just det här anslaget, och det kanske beror på att mycket ändå finns. Men gör inte, tycker jag, för stort nummer av 34 miljoner när vi har runt 6 miljoner personer som arbetar i . Den betydelsen har det inte. Däremot ska vi absolut bejaka mer kultur på arbetsplatserna. Men det kanske inte är just de här statliga pengarna som är lösningen på allt detta när vi har tillgänglig kultur på så många områden. Vi lyfter också fram i kulturpropositionen hur viktigt det här är. 12 i (s): Det är härligt att det här är en fråga som engagerar så många. Det visar väl på att vi är många som ser just denna obetydliga del av den statliga budgeten som ett viktigt drivmedel för att se till att det blir verksamhet ute på arbetsplatserna. Jag tycker också att Skådebanan gör ett fantastiskt arbete i . Jag har följt några projekt som har varit väldigt framgångsrika. Bland annat har det kommunala bostadsbolaget hemma i jobbat med det här. Och jag tycker att det är bra att det finns arbetsgivare som ser nyttan med kultur på arbetsplatserna, att man faktiskt får mängder av vinningar på att man gör den här satsningen. Men tyvärr ser inte alla arbetsgivare det. Då finns det här en möjlighet att se till fler får ta del av och själva vara delaktiga i att driva kulturverksamhet. Det är så lite resurser det handlar om som man hade kunnat öronmärka. Bara för att man öronmärker dem innebär det ju inte att man inte kan dela ut ytterligare resurser. Jag tror att det är en signal att regeringen visar att detta är en viktig del av en kulturpolitik i det här landet genom att skriva det i kulturpropositionen och i betänkandet från kulturutskottet. Det gör att man ser att verksamheten finns ute på arbetsplatserna, men också att vet, utifrån sin bedömning av hur de ska fördela medlen, att man tycker att det här är viktigt. Därför tycker jag fortfarande att det är tråkigt att kulturministern inte här tar möjligheten att tala om att det är viktigt med Kultur i arbetslivet och att man också vill att det ska finnas öronmärkta medel för det. Kulturministern säger i sitt svar att i regleringsbrevet har man specificerat att anslagsposten ska användas för att bland annat främja en bred kulturverksamhet. Det står i regleringsbrevet . ställer jag frågan: Kommer kulturministern att skriva det även i regleringsbrevet ? 13 Kulturminister (): Vi har sagt att vi vill ha mindre detaljreglering. Vi har ju ett kulturråd för att vi inte ska sitta och styra på detaljnivå från departementet exakt hur de olika bidragen ska fördelas. Det är uppgift, med den breda kontaktyta man har, att fråga sig vad som fungerar bra och vad man behöver ändra. Det är också de underlagen som vi använder oss av när vi formulerar våra regleringsbrev och i arbetet med kulturpropositionen. Vi har talat mycket om böcker. De är tillgängliga på ett helt annat sätt . Vi har också slagits hårt för och lyckats få behålla den 6-procentiga momsen på ljudböcker, vilket är viktigt när vi vill försöka nå grupper som kanske har svårare att ta till sig de tryckta böckerna. talade om de fackliga organisationerna. Jag har också mött dem. Jag läste i Dagens Media att man från fackligt håll har lagt ut 100 miljoner på kampanjer för att försöka få nya medlemmar utan att lyckas. Har man använt dessa pengar rätt? Medlemmarna kanske hade önskat att man lade dessa pengar på kulturverksamhet och på att både trycka på och stötta arbetsgivarna i dessa frågor. Pengarna ligger kvar i kulturbudgeten; de försvinner inte därifrån. Vi har sagt att vi prioriterar läsfrämjande. Det kommer säkert att kunna bli fler sådana verksamheter som såväl som har nämnt. Det finns också många andra som arbetar med läsfrämjande. Läsrörelsen har varit i gång och samarbetat med näringslivet, bland annat . Så sent som delades över 900 000 böcker ut. De gick till en bred målgrupp, varav många kanske inte har så många barnböcker hemma. Det verkar dessutom som att samarbetet fortsätter. Det finns alltså fler sätt att sprida läsandet än via ett speciellt öronmärkt litet anslag. Vi tycker alla att läsandet är viktigt, och det är något som regeringen också prioriterar. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2009/10:50 om förändring av det statliga stödet till kulturtidskrifter 14 Kulturminister (): i har frågat mig om jag kommer att verka för att samhälleligt och kulturellt värdefulla tidskrifter kommer att få fortsatt stöd. har också frågat vilka initiativ jag är beredd att ta för att ingen kulturtidskrift ska komma att drabbas av ett indraget stöd med mycket kort varsel. En ytterligare fråga gäller vad jag avser att göra med anledning av den förändring av det statliga stödet till kulturtidskrifter som ska besluta om. Låt oss börja med den sista frågan. har att fatta beslut om det förslag som regeringen har lämnat i propositionen Tid för kultur om att de detaljerade förordningar som finns på litteratur- och kulturtidskriftsområdet ersätts av en generell förordning som gäller stöd till litteratur och kulturtidskrifter. Det säger sig självt att jag står bakom förslagen i propositionen och att jag avser att driva frågan framåt. Det pågår just nu ett beredningsarbete inom för att utarbeta förslag till en ny reglering där avsikten om ett förändrat stöd till kulturtidskrifter kan utvecklas. En av frågorna som uppmärksammas i detta arbete är om kravet på att en kulturtidskrift måste gå med förlust för att ha rätt till stöd bör tas bort. Regeringen anser att ett sådant krav är omodernt, ger en rättsosäker hantering och hindrar kulturtidskrifterna från att utvecklas positivt. I kulturpropositionen har regeringen också föreslagit att hela stödet till litteratur och kulturtidskrifter görs teknikneutralt för att stödet på ett bättre sätt ska följa den tekniska utvecklingen. Med dessa förändringar skulle antalet presumtiva mottagare kraftigt öka, vilket huvudsakligen är positivt. Stödet ska bidra till mångfald och bredd, men om stödet görs teknikneutralt och om förlusttäckningskravet tas bort som den nuvarande definitionen står fast skulle det innebära att i princip alla tidskrifter i landet skulle kunna ansöka om statligt stöd över kulturbudgeten. Det tror jag att ingen av oss tycker är rimligt. Stödet till kulturtidskrifter kan med fördel bli mindre detaljstyrt, mer rättssäkert och ge större möjligheter till nya kategorier av stödmottagare. Även med ett förändrat stöd i den riktning som har skisserats i kulturpropositionen kommer samhälleligt och kulturellt värdefulla kulturtidskrifter att få fortsatt statligt stöd. Det gäller förstås så länge de också lever upp till de kriterier som sätter upp, bland annat om kvalitet. Min ambition är att vi kan ha en förändrad förordning för statligt stöd till kulturtidskrifter som gäller från och med . som ansvarar för fördelningen av stödet till kulturtidskrifterna har i så fall till uppgift att därefter göra fördelningen med utgångspunkt i de nya bestämmelserna. Det innebär att det får reella konsekvenser för stöd som beviljas . Hur stödet sedan kommer att fördelas till enskilda tidskrifter kan jag förstås inte sia om. Jag vill därtill påminna om att statliga stöd är ettåriga och därmed omprövas . 15 i (s): Jag tackar kulturministern för svaret. Denna fråga blev också aktuell i och med kulturpropositionen. Det känns nästan som om vi har kulturdebatt utifrån kulturpropositionen, men den ska vi inte ha förrän . Dock kan vi få en försmak här. Det väcks alltid en massa frågor när det kommer en ny proposition. Det är som ska fatta beslut om propositionen. I propositionen skriver regeringen att man vill förtydliga den breda definitionen av vad en kulturtidskrift är. Regeringen skriver också att stödet i första hand bör gå till att främja utgivning av tidskrifter vars huvudsakliga inriktning är kulturell debatt och analys och presentation inom de skilda konstarternas område. Det är just denna insnävning av begreppet kulturtidskrifter som har lyfts upp och debatterats en hel del. Många ledande kulturskribenter kritiserar regeringen för att man vill snäva in definitionen. har ännu inte fattat beslut. satt vi i kulturutskottet och skulle titta på skrivningar. Vad jag förstår har majoriteten inte riktigt bestämt sig. Jag hoppas att man har blivit påverkad av den diskussion som förs i denna fråga och inte heller ställer upp på regeringens förslag i propositionen. Det vet vi dock inte ännu, för vi har inte sett skrivningarna på det. I förra debatten sade kulturministern att man inte ska detaljstyra, men här detaljstyr man verkligen vilka kulturtidskrifter som ska få stöd. Man snävar in begreppet och säger att det bara är de som skriver om ren kulturverksamhet. Har man i huvudsak samhällsdiskussioner och samhällsdebatter ska man inte få stöd. Ser inte kulturministern en fara i den här snäva definitionen av vad en kulturtidskrift är när bara kulturbegreppet ska vara med och inte någon samhällsdiskussion? Kan det inte vara en fara för samhällsutvecklingen? I detta anförande instämde i (s). 16 (): Många förslag från den borgerliga regeringen har upprört mig, men få har upprört mig så mycket som detta. Det kan inte tolkas som något annat än ett försök att tysta en önskvärd debatt. Jag tror inte alls att det är en slump att det är tidskrifter som Arena, , och Bang som riskerar att bli utan detta samhällsstöd om förslaget går igenom. Det är tidskrifter som är samhällskritiska. Det är tidskrifter som tar upp djupa orättvisor och de sköra människornas vardag på ett eller annat sätt. Inte sällan är det också tidskrifter som kritiserar de styrande i samhället. Min fråga till kulturministern måste bli: Är det inte rent av pinsamt att en regering i ett land som lägger fram ett förslag som innebär att röster som kan kritisera regeringen avsiktligt ska tystas? Ett annat regeringsparti har talat om radikala elit som ett hot mot samhällsutvecklingen. Frågan är om det partiet och dess partiledare har haft för stort inflytande på den kulturproposition som regeringen har lagt fram. 17 Kulturminister (): Det är självklart att det är nödvändigt att med jämna mellanrum se över samhällsområden. Samma sak gäller naturligtvis kulturområdet och dess olika delar. Det är därför vi hade en kulturutredning, och det är därför som vi har lagt fram en kulturproposition. Under den granskning som har skett av kulturområdet har det visat sig att det finns många områden som behöver förstärkas och andra där stöd har tappat sin relevans eftersom den tekniska utvecklingen kan ha gått i en takt där politiken inte har hunnit med. Ett sådant område är tidskriftsområdet. Det gäller inte bara kulturtidskrifter utan medier generellt. För stödet till kulturtidskrifter finns det krav på att tidskrifterna ska gå med förlust. fanns också krav på att de måste finnas i pappersform. Den här regeringen öppnade för ett drygt år sedan möjligheten också för nättidskrifter att få stöd via . Det är möjligt . Den möjligheten fanns inte tidigare. Kravet att en tidning ska gå med förlust för att få stöd ger inte precis någon drivkraft att få fler prenumeranter och utvecklas till att bli en ännu bättre tidskrift. Därför har vi velat ta bort det kravet. Vi tycker att det är viktigt att kulturdebatten finns. Det finns inga motsättningar mellan en aktiv kulturdebatt och samhällskritik. De går tvärtom ofta hand i hand. Att en definition som samhällsinformation ska kvala in i begreppet kulturtidskrifter tycker vi inte är rimligt. Vi kommer att se över stödet eftersom det är nödvändigt att det följer med sin tid. Vi vill också öppna möjligheten för fler kulturtidskrifter att söka och få stöd. Det är till exempel ett bekymmer att det bara finns en kulturtidskrift på barnområdet Opsis Kalopsis. Den har också problem, trots att den får stöd från med det här speciella anslaget. Fler kommer att söka och fler kommer att kunna få stöd. Det är inte min sak att tala om vilka tidskrifter som inte skulle få stöd, men det finns ingen som helst motsättning mellan något som skulle ha hög kvalitet, vara samhällskritiskt och kommersiellt gångbart. 18 i (s): Man säger att man vill förtydliga vad begreppet kulturtidskrift bör innebära. Vi socialdemokrater är inte emot att man tittar över hur stödet ser ut, men vi är kritiska till att man vill snäva in begreppet. Det är det som frågan handlar om. Att man behöver titta över hur man ska fördela stöd ställer vi oss bakom. Att man vill snäva in begreppet gör att vi reagerar. Det är inte bara vi som gör det. Många andra har också reagerat. Jag förmodar att också kulturministern har fått en och annan propå från skribenter och andra som ifrågasätter detta. Som säger behöver vi mer debatt, inte mindre. Risken med förslaget är att man minskar och stryper debatten om tidskrifterna inte får finnas kvar. Vad skulle vi ha för debatt om inte hade funnits? Det är en kulturtidskrift som verkligen behövs i dagens samhälle med allt fler främlingsfientliga diskussioner. Det är anmärkningsvärt att man inte ser hela kadern av kulturtidskrifter som något positivt. Det är viktigt att ha kulturtidskrifter som handlar om konst och kultur och att man ser det som en del i det samtida offentliga samtalet och inte är rädd för dem som ibland kritiserar oss. Kritik får vi ju också i diskussionen i kulturtidskrifterna. Vi är inte emot en generell översyn, men vi är kritiska till att man snävar in begreppet kulturtidskrift. Det handlar om yttrandefriheten. Hur ska vi se till att vi har en yttrandefrihet och demokrati som gör att man har möjlighet att diskutera samhällsviktiga och samhällskritiska frågor? Är kulturministern beredd att säga: Nej, vi kommer inte att snäva in begreppet. Vi kommer att se till att kulturtidskrifterna även kan få ta del av stöd från staten. 19 (): Jag är, precis som , rätt säker på att det finns många i vårt samhälle som har reagerat på det här förslaget. Jag vet att kulturministern fick en fråga på bokmässan i . Kulturministern svarade: Det finns anledning att lyfta fram de rena kulturtidskrifterna. Jag tycker att den nuvarande definitionen är väl bred. Jag kan inte tolka det på annat sätt än att det är okej att skriva om de sköna konsterna särskilt på de statliga institutionerna men det är inte okej för var och en att behålla rätten att definiera vad som är kultur, vad som är samhällsdebatt, vad som är den fria tanken och vad som är det fria ordet. Detta tyder på en repressiv och kontrollerande kultursyn som är främmande i ett öppet demokratiskt samhälle 2009. Jag instämmer i fråga. 20 (): I lagen om yttrandefrihet finns ingen rättighet att få pengar för att ge ut tidskrifter. Jag blir beklämd när jag hör att vi nu skulle inskränka yttrandefriheten. Yttrandefriheten är en hörnsten för svensk demokrati och för liberala i hela världen. Att det skulle vara sammankopplat med en rättighet att få bidrag för att ge ut sina åsikter har aldrig förekommit vare sig i eller i något annat land. er argumentation och använd inte ord som yttrandefrihet i det här sammanhanget. nämnde att hon och Socialdemokraterna också vill se över stödet. Bli lite mer precis. Vad är det? Ifrågasätter ni teknikneutralitet? Ifrågasätter ni att man inte längre behöver gå med förlust? Vad är det ni ifrågasätter? Vad är ni beredda att undersöka när det gäller stödet? Vad vill ni förändra? Det är rimligt att ni säger det. Ska vi ta bort kvalitetskravet? Ska politiken ha mer att säga? Ska vi politiker bestämma mer om vilka tidskrifter som ska ges ut eller ska vi fortfarande ha det så att avgör? sade att hon aldrig har blivit så upprörd som över det här förslaget. Vad är det som gör dig upprörd? Är det att vi tar bort kravet på att de ska gå med förlust? Är det att vi tar bort kravet på teknikneutralitet? Är det att vi håller fast vid att det ska vara kvalitet på de tidskrifter som får stöd? Blir ni upprörda över att vi tycker att även fortsättningsvis ska avgöra vilka tidskrifter som ska få stöd? Från majoriteten i utskottet vill jag säga att frågan just nu diskuteras i utskottet. De skrivningar som kommer att göras på området sammanfaller naturligtvis helt och hållet med det som sägs i svaret i interpellationsdebatten . Vi är alldeles övertygade om att också det stöd som kommer att finnas framöver ger utrymme för en bred kulturdebatt. Det är viktigt. Det är en viktig del av svensk demokrati att vi har en bred kulturdebatt. Vilka som får stöd framöver kommer att avgöras av . Jag är av den bestämda åsikten att det inte är politiken i kulturutskottet som ska avgöra vilka kulturtidskrifter som ska få stöd framöver. 21 Kulturminister (): Jag tycker mig kunna se av inläggen från oppositionen att det, nästan oavsett vad man föreslår, finns en oerhörd förändringsrädsla. Nej, rör inte det. Det fungerar så bra. Det gäller i synnerhet om det är något som kanske är hotat. Det fungerar inte alltid bra. Men man vill ändå inte förändra någonting. Det är så tydligt i fråga efter fråga. När jag mötte i en debatt i det var inte på utan på en helt annan mässa stödde han absolut kravet på att ta bort förlusttäckningskravet. Han tyckte att detta var en självklarhet. Då måste man fråga sig: Ska man ha kvar detta krav? Ska en tidskrift kunna få stöd även om den går bra men utan att man gör någonting åt definitionen av vilka tidskrifter som ska kunna få del av kulturtidskriftsstödet? Då har man öppnat i stort sett allting. Då kan, med de formuleringar som finns , , Veckan Affärer, Affärsvärlden och andra kunna kvalificera sig för ett sådant stöd. Vi tycker inte att det är rimligt. Precis som sade är det inte fråga om att strypa det fria ordet. Den nya tekniken har snarare gjort att yttrandefriheten i någon mening och möjligheterna att uttrycka både bekväma och obekväma åsikter är större än . Det vill vi bejaka. Vi vill också ge möjlighet till fler kulturtidskrifter just genom att göra det teknikneutralt att nå sin publik inte bara via papperstidningen utan också på andra sätt. Vi vill att kulturen ska ta mer plats. Det är också därför som vi vill att fler kulturtidskrifter ska kunna få stöd. Som jag sade tidigare finns det ingen motsättning i att en kulturtidskrift skulle kunna vara såväl starkt kritisk som hålla en hög kvalitet och vara samhällsbärande. 22 i (s): Bara för att vi ifrågasätter regeringens politik får vi tillbaka påståenden om att vi säger: Rör ingenting. Vi värnar bara det gamla. Det gör vi definitivt inte. Vi ser att man behöver förändringar. Vi har också sagt att vi gärna ser att man ser över stödet till kulturtidskrifterna. Men det som vi vänder oss emot är just att man ska snäva in begreppet när det gäller vad en kulturtidskrift är och att man ska lägga över ansvaret på att bedöma det. Även reagerar precis exakt likadant som jag gör här i talarstolen. På känner man sig rädd för hur man ska kunna sätta sig och göra en definition av vilka som ska vara kulturtidskrifter. Precis det var reaktionen när propositionen kom. Då är det klart att det inte är så konstigt att det är många andra som reagerar exakt likadant. Det är det som min interpellation handlar om, nämligen att man vill snäva in kulturtidskriftsbegreppet. Jag har frågat kulturministern hur hon ser på detta och om hon fortsättningsvis kan tänka sig att faktiskt ge stöd till kulturtidskrifter som också är en del av samhällsdebatten och som inte bara handlar om konst och kultur utan också för en samhällsdiskussion. Jag tror att det är jätteviktigt att vi faktiskt har det och att vi värnar det. Det är det som frågan handlar om . Sedan är det inte så lätt att hinna besvara alla frågor. Jag har sagt att vi inte är emot att man ser över litteraturstödet och stödet till kulturtidsskrifter. Men har vi debatt i kammaren om detta, och då har vi mycket mer talartid. Jag tror därför att vi tar upp detta då. 23 (): Jag begärde ordet för att ge till för att ge besked i de frågor som jag ställde. Jag tror att hon därmed har möjlighet till det. Vilka förändringar är det som ni vill se? Är det inte teknikneutralitet? Vill ni inte se att avgör vilka som ska få stödet utan att vi politiker i utskottet ska göra det i stället, eller är det någonting annat? Jag ger ytterligare på sig att ge besked i dessa frågor. Ni säger att ni vill genomföra förändringar också i fråga om detta. Vilka förändringar är ni beredda till på detta område? Vi är nog i så fall överens om att det verkligen behövs förändringar. 24 Kulturminister (): sade att det inte är konstigt att ni ifrågasätter. Nej, det ska en opposition göra. Men i fråga om snart sagt varje förändring säger ni: Nej, nej, nej. Rör ingenting, förändra ingenting. Ni säger gärna: Vi vill också se över detta. Men ser ni inte konsekvenserna. Om man ska förändra någonting får det naturligtvis konsekvenser. Ni kan inte säga att ni är för teknikneutralitet och att ni också vill ta bort förlusttäckningsgarantin men ändå inte se över definitionen. frågar: Vad är kultur? Kultur är väldigt mycket. Det är ett vitt begrepp. Man kan säga att det är allt som i någon mening är mänskligt skapande. Det är inte bara några smala sköna konster. Kultur är ett tillräckligt starkt begrepp för att det också ska kunna täcka en kritisk samhällsdebatt, om man så vill. Men jag tycker att det finns så mycket inom kulturen som skulle behöva debatteras men som inte får utrymme. Det är det som är möjligt om man förändrar definitionen och gör dessa nödvändiga förändringar i denna förordning. Det är inget hinder eller hot mot yttrandefriheten, tvärtom. Det är många röster som kommer att bli hörda som inte har blivit hörda. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2009/10:56 om ett levande EWK-museum 25 Kulturminister (): har frågat mig om jag anser att det är värdefullt att det finns ett levande EWK-museum, och hur jag i så fall avser att agera för att göra det möjligt. Det är glädjande att det mångåriga arbete som bland annat gjort för att åstadkomma ett EWK-museum har krönts med framgång. Museet har skapats genom donationer och bidrag från , , och . När denna fråga tidigare diskuterades i kammaren framhöll jag möjligheten att söka alternativa finansieringsmöjligheter för ändamålet. Det har visat sig framgångsrikt och gör att samlingen kan bevaras för framtiden.