prot · GW09109 · 2009-04-29 00:00:00 — Men jag tycker också att det finns skäl att arbeta för en ökad tillgänglighet när det gäller den kvalificerade rådgivning man kan få på ett apotek. Därför tycker jag att det är väldigt mycket bättre om man på en liten ort kan ha ett riktigt apotek i stället för bara ett ombud. Det tillför en hel del för de enskilda kunderna/patienterna. Med det resonemang som för kanske man skulle föreställa sig att i sitt remissvar hade landat i att avråda från en omreglering av apoteksmarknaden, men det gör man inte. Man landar i att man betonar vikten av en väl fungerande konkurrens när vi har tagit det här steget. 18 () replik: Vi har lyssnat på de borgerliga ledamöternas anföranden och även på socialministerns anförande. Man kan notera att ingen, inklusive socialministern, över huvud taget har nämnt en av målsättningarna med avregleringen, nämligen att det skulle bli en förbättrad läkemedelsanvändning. Att ingen ens har nämnt frågan stöder vår uppfattning att regeringens ambition på det området är obefintlig, som jag sade i mitt anförande. Jag ska ge socialministern en chans till att svara på de frågor som jag tog upp i mitt anförande. Ska reformens alla mål utvärderas och följas upp även målet om förbättrad läkemedelsanvändning? Vem har i så fall fått i uppdrag att genomföra den utvärderingen och uppföljningen? Hur och vad ska följas upp och utvärderas när det gäller läkemedelsanvändning? Jag skulle även vilja ha svar på om det finns någon analys eller utredning om nuläget. Som jag förstår blir det väldigt svårt att utvärdera om avregleringen har lett till en förbättrad läkemedelsanvändning eller inte om man inte har någon som helst statistik på hur det ser ut . Om regeringen menar allvar med att reformen även ska förbättra läkemedelsanvändningen borde det vara tämligen enkelt för socialministern att ge klara och tydliga svar på dessa frågor. 19 Socialminister () replik: Den fråga som tar upp är ju av utomordentligt stor betydelse, framför allt för den enskilde patienten. Vi vet att vi här har stora problem som vi inte har kunnat komma åt. Mot bakgrund av resonemang kan man konstatera att problemen med felaktig läkemedelsanvändning och överförskrivning, inte minst till äldre personer, har tillkommit i dagens system. Frågan är hur vi möter de problemen på bästa möjliga sätt. Vi har det som vi har diskuterat , nämligen läkemedelsgenomgångar. Det är en viktig sak. Vi har expeditionsstöd. Vi har förskrivarstöd, det vill säga ett hjälpmedel för den enskilde läkaren att hantera läkemedel till den enskilde. Vi har det som prövas inom apoteksverksamheten, nämligen en automatiserad läkemedelskontroll som innebär att systemet slår larm när man skriver ut läkemedel som kan interagera med andra läkemedel på ett sätt som är negativt för patienten, och man får möjlighet att avgöra hur man bör göra i stället. Det finns en stor mängd åtgärder. Vi har också en arbetsgrupp tillsammans med Kommuner och Landsting, den så kallade P 16-gruppen, som jobbar med hur vi får en bättre läkemedelsanvändning för den enskilde. Vi tror att det kommer att spara stora kostnader på läkemedelssidan och när det gäller vård som vi måste ge till följd av att patienterna far illa. Med patienten i centrum tror jag att vi kan spara pengar på det här området. 20 () replik: Trots att socialministern säger att det här är en fråga av utomordentligt stor betydelse lyckas inte socialministern svara på någon av de frågor som jag ställde. Frågan om målet med förbättrad läkemedelsanvändning verkligen ska utvärderas fick vi inget svar på. Vi fick inte heller svar på frågan om vem som i så fall har fått i uppdrag att göra utvärderingen och uppföljningen. Vi fick inte heller svar på frågan om det finns någon analys och utredning om nuläget. Det tolkar vi som ett stöd för vår uppfattning att detta inte är något som regeringen prioriterar och tar på allvar. Jag ska fråga om en annan sak som jag också tog upp i mitt anförande. Det gäller en annan målsättning med apoteksavregleringen, nämligen låga läkemedelskostnader till nytta för konsumenten och det offentliga. Vad menas med låga läkemedelskostnader i förhållande till vad? Är det i förhållande till tidigare situation i eller andra EU-länders kostnadsläge? Detta är intressant. har de borgerliga representanterna och socialministern alltid pratat om att apoteksavregleringen skulle ge lägre läkemedelskostnader. Vissa representanter har också pratat om lägre kostnader. står det låga i propositionen. Jag skulle vilja veta vad som menas med låga läkemedelskostnader, och i förhållande till vad. 21 Socialminister () replik: Frågan om låga och lägre är naturligtvis också betydelsefull. Jag har svårt att se att vi kommer att ha lägre kostnader för läkemedel i pengar räknat, helt enkelt av det skälet att det kommer fram nya effektiva läkemedel som kommer att kosta nya pengar. Jag tror inte att vi framöver kommer att kunna se lägre siffror i statsbudgetens tabeller än vad vi har sett historiskt. Det tror jag inte. Utvecklingen går så rasande snabbt och det kommer fram nya fantastiska läkemedel. Det ska vi glädja oss åt. Det måste vara ett resonemang om lägre i förhållande till vad det annars skulle ha varit. Vi hamnar då i ett kontrafaktiskt resonemang där det inte är särskilt lätt att föra det ena eller andra i bevis. Det handlar om att vi på alla upptänkliga sätt försöker pressa på kostnaderna. För detta har vi till exempel våra myndigheter som ska göra sitt jobb, och det arbete som vi gör tillsammans med Kommuner och Landsting. Myndigheten prövar kostnaden i förhållande till nyttan. Vi ska även framgent lägga stora pengar på läkemedel när det är det mest effektiva behandlingssättet. Om det finns andra sätt som är mer effektiva ska vi använda dem. Jag tror inte att vi framöver kommer att ha lägre summor än vad vi har haft historiskt. När det gäller frågan om utvärderingar och uppföljningar vet att det finns många studier som pekar på problemen med läkemedelshanteringen. Jag kan inte säga att något är det sanna och annat är osant, men det finns många larmsignaler som vi måste använda som ett underlag för att åstadkomma förbättringar. Självklart är detta också någonting som ska följas upp i ljuset av alla de förändringar som vi gör på detta område. 22 FINN (): Jag ska i mitt anförande försöka kasta lite ljus på den fråga som det senaste meningsutbytet mellan socialministern och tangerade. Men låt mig först reflektera lite grann över dagens diskussion ur ett ideologiskt perspektiv. Den visar att sjukvården faktiskt är en av socialisternas sista bastion här i . Trots att samtliga länder i hela vår civiliserade omvärld, inklusive nära grannländer, lämnat en statligt ägd monopolmarknad för läkemedelsdistribution och försäljning kramar i stället de svenska socialdemokraterna med stödpartierna fortsatt denna förlegade ordning på ett närmast krampaktigt sätt. Offentligägda monopol är ett välkänt ideologiskt för socialistiska regimer. I totalitära samhällen har monopolen ett egenvärde för socialisterna. Men för våra mer pragmatiska socialister i riksdag är det möjligt att det inte är egenvärdet av ett monopol som är styrande utan att en statlig monopolmarknad för just läkemedelshantering enligt dem förutsätts ha ett funktionellt syfte på något sätt. Detta är i så fall inget som vår nära eller fjärran civiliserade omvärld har förstått eller håller med om för, som sagt, inte ens socialdemokratiskt styrda länder världen runt har kvar något apoteksmonopol. Det är därför ytterst förvånande att som talesperson för Socialdemokraterna i dessa frågor i sitt avslutningsanförande vid socialutskottets öppna utfrågning inför detta betänkande konstaterade att man bygger sitt envisa motstånd mot en förändring, i otakt med omvärlden, på huvudsakligen tre argument som står att läsa i bil. 3 på s. 125. hävdar att ett statligt monopol för apoteksmarknaden är en garant för: 1.varsam och effektiv användning av skattebetalarnas pengar för främst receptbelagda läkemedel 2.att man med ett monopol långsiktigt kan säkerställa låga kostnader 3.att vårt monopol säkerställer patientsäkerheten eftersom det enligt utan monopol är vinstmaximering utan krav på tillräcklig kompetens som ska vara regleringen för att sälja läkemedel. De två första påståendena har debatterats flitigt här , och jag lämnar dem därför med konstaterandet att omregleringen bör leda till en bättre tillgänglighet med bibehållen eller förbättrad läkemedelsekonomi. Jag vill i stället skjuta in mig på det sista påståendet att ett statligt monopol på apoteksmarknaden skulle vara en garant för patientsäkerheten. Vad är det som säger detta? Är det så att resten av världens läkemedelsintagande befolkning ständigt skadas och till och med dör bara därför att deras läkemedel distribueras på ett mer lättillgängligt sätt utanför ett statligt ägt monopol? Var finns denna statistik? Var finns dessa vetenskapliga studier som belägger detta osakliga påstående att ett monopol i hanteringen och försäljningen av läkemedel skulle garantera patientsäkerheten på detta område? Nej, sådana studier finns naturligtvis inte, och det är därför som detta argument för att behålla apoteksmonopolet är så bedrägligt falskt. Patientnyttan och patientsäkerheten relaterad till läkemedelsanvändningen för befolkningen är en fråga långt mycket större, långt mycket viktigare och långt mycket mer komplex än att bara förenkla den till att relateras till hur distributionen av förpackningar innehållande läkemedel ska organiseras i ett land. Den samlade patientsäkerheten i relation till hela läkemedelsanvändningen är en fråga inte främst för det mer tekniska fackområdet farmaci eller apotekslära utan ett kompetens- och ansvarsområde som vid sidan av farmacin ligger inom de medicinska specialiteterna experimentell och klinisk farmakologi, det vill säga läkemedelslära relaterad till biologins funktioner hos levande organismer och sjukvårdens tvunget nära koppling till patienternas sjukdomar. Utvecklingen av modern vetenskaplig och klinisk kompetens inom den medicinskt och sjukvårdsmässigt orienterade läkemedelsläran under det senaste seklet utgör själva grunden för vår kunskap om patientnytta och patientsäkerhet för läkemedel. Det finns således ingen säkerställd relation som säger att just detaljhandelsmonopolet för läkemedel skulle gagna patientsäkerheten. Snarare kan ett forskningsmässigt stelbent apoteksmonopol i sig motverka den forskningspotential som krävs för att bäst utveckla patientnyttan och patientsäkerheten för läkemedel. Jo, för att slutlig nytta och säkerhet för läkemedel inte enbart eller ens primärt skapas bakom apotekens diskar utan ute i vården bland sjukvårdspersonalen, förskrivarna av läkemedel och bland alla unika patienter som där exponeras för läkemedel . Det är här det ska studeras och följas upp inom sjukvården. Ljuset för utveckling på detta område kommer därför från till exempel regeringens utredare för klinisk forskning som lägger fram sitt slutbetänkande , vill jag minnas, vilket är mycket snart. Det är också mycket glädjande att vi har ett EU-engagemang som innebär att denna fråga kommer att belysas när nu går in i sitt ordförandeskap. EU har tagit initiativ till ett så kallat läkemedelspaket vars två huvudkomponenter för läkemedelssäkerhet innebär följande: Det innebär för det första en efterlängtad satsning på vad vi kallar farmakovigilans, det vill säga studiet av hur läkemedel efter registrering av ansvariga myndigheter för förskrivning faktiskt faller ut vad gäller effekter och biverkningar efter exponering av större befolkningslager som speglar situationerna i en verklig klinisk vardagsanvändning. Det innebär för det andra en internationell strategi för att möta det ökande hotet mot läkemedelssäkerhet som förfalskning av läkemedel faktiskt innebär. Det finns alltså inga belägg för att dessa viktiga insatser för att öka patientsäkerheten vid läkemedelsanvändning är beroende av, eller ens gynnas av, ett bevarat apoteksmonopol i . Det är inte genom en inskränkt forskningsutblick offrad på ideologins altare, parat med en protektionistisk utgångspunkt för att förhindra en mångfaldslösning av apoteksmarknaden, som möter framtiden på läkemedelssäkerhetsområdet i en global finanskris. Jag ska avslutningsvis säga att om och oppositionen verkligen menar allvar med att de vill värna patientsäkerheten vid läkemedelsanvändning bör de i stället studera de förslag som regeringens utredare av klinisk forskning snart levererar och anta alliansregeringens med positiva förtecken stöd för EU:s engagemang för en ökad internationell patientsäkerhet på läkemedelsområdet. 23 (): Mina utgångspunkter i denna debatt grundar sig på näringspolitiska, konkurrenspolitiska och regionalpolitiska aspekter. Vi socialdemokrater anser att den moderatledda regeringens förslag till omreglering innebär en stor risk för att det kommer att uppstå en situation på apoteksmarknaden liknande den i med några få stora företag. Vi kan inte se några fördelar ur konkurrenssynpunkt med att ersätta ett statligt monopol, som enligt bland annat fungerar effektivt, med ett privat oligopol. En effekt av den ineffektiva konkurrens som kan förväntas är att det blir höjda priser. Regeringen har i propositionen inte lagt fram något förslag om hur prisregleringsmodellen konkret ska utformas. I stället har getts i uppdrag att ta fram ett förslag. Detta uppdrag har inte redovisats. Det som sägs i propositionen och som i övrigt framkommit tyder dock på att det är en stor risk för att resultatet kommer att bli högre priser. Den prispress som finns på apoteksmarknaden riskerar att upphöra. Det nuvarande systemet för prissättning av läkemedel, där dessa får en värdebaserad prissättning som motsvarar den nytta som läkemedlet i fråga erbjuder patienten och det offentliga, har blivit internationellt uppmärksammat. Vidare finner vi det oacceptabelt att staten ska påta sig rollen att garantera lönsamheten i privata företag. Med det som bakgrund är det inte konstigt att det finns sådana som applåderar förslaget och som till och med, enligt uppgift, tydligen också ger blommor. Om det är så att man ska bli garanterad sin inkomst genom att starta ett eget företag och någon annan ser till att det blir en garanterad lönsamhet är en blomsterkvast inte någon speciellt stor kostnad. I propositionen sägs det rakt ut att ersättningen till apoteken ska bestämmas så att det säkerställs en lönsamhet på marknaden som inte är väsensskild från lönsamheten för noterade apoteksbolag i andra länder. Det är inte svårt att starta företag med sådana förutsättningar. Inom vilka andra branscher gäller motsvarande? Vi avvisar ett sådant system för att fastställa handelsmarginaler. Det är oacceptabelt att regeringen vill ersätta det nuvarande effektiva systemet med ett mindre effektivt och dyrare system. Ytterligare ett område som jag vill kommentera rör den regionalpolitiska dimensionen i regeringens förslag. När det gäller tillgängligheten i hela landet spelar apoteken på små orter och apoteksombuden en stor roll. har en täckning som det med stor sannolikhet kommer att vara svårt att uppnå på en framtida om- och avreglerad apoteksmarknad. Det kommer att krävas särskilda åtgärder från staten för att servicen i hela landet ska kunna upprätthållas. Hur det här ska organiseras, vad det kommer att kosta och vilken ambitionsnivå som finns från statens sida klargörs inte i propositionen. Det enda som sägs är att det ska regleras i olika avtal och att bör få behålla sina apoteksombud . Några tydliga långsiktiga lösningar finns inte. Vi befarar därför att en omreglering kommer att innebära att det blir svårt att säkra servicen i landsbygd och glesbygd. Om huvudsyftet skulle vara att öka tillgängligheten och få en bättre service är det bara att besluta att så ska ske. Den nuvarande organisationen ägs ju av staten, och det är regeringen som företräder i det ärendet. Jag är inte förvånad över att den borgerliga regeringen vill sälja ut apoteken. Det är ju det sättet man i alla lägen använder när man vill ta så lite ansvar som möjligt. Det här är bara ytterligare ett exempel. Man vill överlämna åt någon annan att höja ribban. Avslutningsvis, herr talman, kan jag konstatera att det med dessa utgångspunkter finns fler frågor än svar i den här 570 sidor stora produkten. Jag tycker att det hade varit på sin plats att ha svaren innan beslut fattas om man nu är så övertygad om att det här är den enda rätta vägen att gå. Det som hänt under de som det tidigare talats om och då detta varit en statlig verksamhet är att man har fått en kraftig förbättring av apoteksverksamheten. Om någonting fungerar bra ska man, tycker jag, i första hand bygga vidare på det som redan finns i stället för att riskera att hamna i situationen att det blir ett sämre resultat än man utgått från. Med detta, herr talman, instämmer jag i yrkande. I detta anförande instämde , , och (alla s) samt () och (). 24 () replik: Jag ska koncentrera mig på en fråga. sade här tidigare, och detta har också tidigare i debatten framförts av socialdemokrater, att om man vill ha ökad tillgänglighet och fler apotek är det bara för staten att ge om att öppna fler apotek. Jag vill därför fråga varför antalet apotek i under den socialdemokratiska regeringens tid och det statliga monopolets tid i så fall sjönk. Mellan och sjönk antalet apotek i från 890 till 872. Antalet apoteksombud sjönk från 963 till 871. Om det är så enkelt som att bara ge det statliga bolaget direktiv om att öppna fler apotek, varför gjorde Socialdemokraterna inte det då det statliga monopolet fanns? 25 () replik: Jag kan inte svara för varje enskilt fall. Men bilden av är, uppfattar jag, att en absolut majoritet av dem som använder sig av det här anser att den verksamhet som bedrivs är bra. Därför tror jag att man tycker att man har legat på rätt nivå och att i varje enskilt fall har tagit ställning till att man kan uppnå goda resultat trots att ett och annat kanske försvinner. Poängen med det jag sade var att ett av era huvudskäl i er argumentering för att sälja ut är att ni vill öka tillgängligheten. Vore det då inte på sin plats för frågeställaren att i det här fallet i stället för att prata om en förgången tid fråga sig: Om det är det som är kravet varför använder inte vi då den möjligheten när det är vi som sitter vid makten? Det här är ju någonting som ska spegla framtiden. Vad som gjordes på 60-, 70-, har liksom ingen betydelse. Om det gäller tillgängligheten och är det den nuvarande regeringen som ska ge de direktiven. Eller är det så att man vill frånsvära sig ansvaret och bara prata historia i stället för att ta ansvar för framtiden? Ska vi uppfatta frågan på det sättet? 26 () replik: Jag fick inget riktigt svar på min fråga. Vi diskuterar frågan om monopol är bra för att det ska vara många apotek i eller inte, om det ska bli fler apotek eller inte. Bland annat med utgångspunkt i de erfarenheter som finns från där antalet apotek sedan omregleringen har ökat med och det blivit fler apotek i både glesbygd och storstad är vi övertygade om att vi kan se fram emot en sådan utveckling också i . står här och försvarar monopolet och säger att det inte behövs fler aktörer på apoteksmarknaden, att det är bra med ett fortsatt statligt monopol och att det bara är att ge om att starta fler apotek så enkelt är det tydligen. Men vi kan se till hur det sett ut vi haft statligt monopol och Socialdemokraterna och dessutom styrt det här landet. Mellan och har antalet apotek och apoteksombud minskat. Vilken slutsats ska vi rimligen dra av det? Jo, att det faktum att vi haft ett statligt monopol inte har lett till fler apotek, inte har lett till en ökad tillgänglighet, utan tvärtom har lett till en minskad tillgänglighet. Vilken annan slutsats kan vi dra av hur det har sett ut? säger att vi inte ska titta bakåt i historien. Nej, jag kan förstå att inte vill titta bakåt i historien. Men vi måste också våga dra slutsatser. Det är precis det som regeringen och alliansen gör. Det statliga monopolet har nått vägs ände. Det inser nu de flesta aktörer och de flesta personer som bedömer apoteksmarknaden. Det är väldigt spännande att här höra säga att det bara är att ge om att starta nya apotek. Men verkställande direktör säger själv att det inte fungerar, att vi måste ha en ny, öppen apoteksmarknad. Ta nu ansvar och se framåt, ! Apoteksmonopolets tid är förbi. 27 () replik: Om jag hade en direktör för ett helägt bolag som sade att han inte kan utföra den arbetsuppgift som han är ålagd skulle jag till att börja med ta en allvarlig fundering över hur verksamheten såg ut. Det är klart att det ska fungera. Det är klart att de direktiv som regeringen ger till sitt helägda bolag ska följas. Det är klart att man ska uppnå de resultat som regering och riksdag fastställer. Om man inte anser att det fungerar måste man se över den organisation man har. Jag ser från min utgångspunkt att det med de goda resultat som har finns förutsättningar för att bygga vidare på den organisationen. Bara för att den verkställande direktören har en viss åsikt är svaret för mig inte automatiskt: Jaha, då måste vi väl sälja ut dem. Det tycker jag inte håller. Man måste ta sitt ansvar utifrån den ägarsituation man har som ägare. Men som jag nämnde tidigare är det inte ovanligt att regeringen och den nuvarande majoriteten söker de lösningar som innebär att när det kör ihop sig, om man nu har en sådan åsikt, då drar man sig ur i stället för att ta tag i situationen. Jag upplever bland de väljare som jag företräder att det finns en stor acceptans och att de till och med försvarar det system som vi har . Den oro som jag har framfört här om den framtida utvecklingen är inte min egen, utan det är mina väljares åsikter som jag gör mig till tolk för. Jag tycker att de ska finnas som grund för det beslut som tas. Ingen ska efteråt komma och säga: Det där visste inte vi. 28 HANS (): fattas beslut om ytterligare en viktig frihetsreform i riksdag. Det handlar om att bryta den långa tradition av apoteksmonopol som vi haft i . Målsättningen med reformen är att människor i ska få tillgång till fler apotek med längre och mer varierade öppettider, detta genom att göra det möjligt för entreprenörer att antingen starta egna apotek eller ta över verksamheten vid redan befintliga apotek. Det finns en tydlig målsättning med reformen. Den är att öka tillgängligheten och skapa bättre service och ett utökat utbud till konsumenterna, patienterna och medborgarna, till dig och mig. Tillgänglighet, service och kvalitet är ledord för en framtida omreglerad apoteksmarknad som präglas av effektiv konkurrens och en fungerande prisregleringsmodell men även av fungerande infrastruktur och tillgänglighet i hela landet. Den ökade tillgängligheten är en viktig välfärdsfråga för alla de människor som är i behov av läkemedel. Vi är alla beroende av tillgänglighet till våra apotek med god och professionell service. I jämförelse med många andra länder i är ett av de länder som har sämst tillgång till apotek. vill jag be att lyssna extra noga. Tillsammans med och är ett av få länder i världen som fortfarande har ett apoteksmonopol. har övergivit modellen. har gjort det. har gjort det. , och även har gjort det för länge sedan om vi nu ska ta några välfärdsländer som exempel. Efter att 2001 omreglerade sin apoteksmarknad har antalet apotek ökat med . när apoteksmarknaden öppnas för konkurrens även i innebär det inte bara att tillgängligheten ökar, utan också att vi som kunder får tillgång till ett bredare sortiment med större valfrihet. Dessutom innebär reformen inte minst nya möjligheter för yrkesgrupper som varit helt utestängda från möjligheten att bli entreprenörer. En del av dem står utanför och ger sitt bifall till det beslut som kommer att fatta. Enligt har redan fler än 1 000 av deras medlemmar visat intresse för att starta egna apotek, det vill säga fler personer än vad det finns apotek. Av dessa är kvinnor, och många av dessa är också nya svenskar.