prot · GW0959 · 2009-01-20 00:00:00 — riktlinjer för utredning och bedömning av kvinnors skyddsbehov låter så här: Målsättningen med riktlinjerna är att öka personalens medvetandegrad kring den speciella problematik som kvinnor kan ha i asylprocessen som kvinnorna själva ska ges så goda förutsättningar som möjligt att i den mån de så vill berätta om sina egna upplevelser, och då även i delar av högst känslig och privat natur. Förhoppningen är att alla för kvinnan relevanta asylaspekter ska komma fram och bli prövade på ett rättssäkert sätt. Detta är alltså den inriktning som gäller, och det tycker jag att det kan vara viktigt att nämna för kammarens protokolls skull. har ett tydligt definierat uppdrag i de här frågorna, och detta står i verkets . Men som sagt var har vi en situation där har meddelat att handboken är under omarbetning, och kapitlet med riktlinjer för kvinnor och dessutom för HBT-personer är fortfarande under revidering. Förhoppningsvis kommer det att vara färdigt . Jag tycker också att det kan vara värt att nämna det uppdrag som har gett regeringen. Det här är ju en diskussion som även har förts tidigare i kammaren och även i utskott. I socialförsäkringsutskottets betänkande 2005/06:SfU4, Förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning, togs den här frågan också upp, och det framhölls då mycket tydligt till exempel vikten av att man ser till att man i valet av utredare, tolk och offentligt biträde samt i fråga om sekretess och separat utredning verkligen framhöll kvinnors skyddsbehov och såg till att man hade tillräcklig kompetens när man utsåg den typen av personer. När det gäller frågor om upplägget tycker jag att utskottets betänkande lämnar väldigt bra svar på hur man från sida har tänkt sig att det här ska fungera. Man säger också att det är en fråga som i första hand måste hanteras av . Det var vad utskottsmajoriteten vid det tillfället kom fram till, och det ämnar jag rätta mig efter. 35 (): Med anledning av den här lilla stickdiskussionen om EU-medlemskapet kan man väl notera, som en gång gjorde, att också en trasig klocka går rätt två gånger . Visst kan det väl hända att EU finansierar ett och annat projekt och en och annan studie som faktiskt är värdefull, men i allt väsentligt är det tyvärr så, inte minst på migrationspolitikens område, att EU går i fel riktning, begränsar möjligheterna för människor att söka asyl och försvårar för människor som flyr undan förföljelse att få en både i och i andra EU-länder. Därav min kritik. Sedan noterar jag jag tycker att det är värdefullt att så kan göras att migrationsministern hänvisar till ett betänkande som antogs under den förra majoriteten inte för att jag var överens med den socialdemokratiska regeringen i alla avseenden när det gällde migrations- och flyktingpolitiken, tvärtom. Jag var kritisk och kommer att vara det igen mot en socialdemokratisk regering om den försöker bedriva en politik som jag menar är felaktig. Men vi var ganska många som tyckte att det var ett steg framåt, i bred politisk enighet, när vi kunde konstatera att det finns särskilda asylskäl som kvinnor kan ha och har och att detta faktiskt måste hanteras. Den här interpellationen och engagemanget från oss som ifrågasätter och menar att regeringen just nu gör för lite får väl ses som uttryck för en frustration över att vi inte har kommit längre och att det inte har gått snabbare. Vi ser ju fortfarande liknande brister som dem som utskottsmajoriteten ville komma till rätta med. Vi ser fortfarande att många som arbetar på inte känner till vilka lagar och föreskrifter man har att utgå ifrån. Många kvinnor som kommer till utredning hos får aldrig frågan vem de vill ska göra utredningen, en man eller en kvinna, och många har därför också väldigt svårt att berätta om sina verkliga skyddsskäl. Det är den frustrationen som föder diskussioner som denna. vill ministern att vi återkommer när utvärderingen av hur det ser ut inom är färdigställd. Det kan jag garantera att vi kommer att göra. 36 Statsrådet (): Once in a blue moon det är nog första gången under mina år här i och som statsråd som jag har hört säga att Europeiska unionen kan åstadkomma någonting bra när det gäller asylfrågor. Det händer faktiskt inte , och därför kan det vara värt att nämna detta specifikt. Jag tycker att det här har varit en intressant interpellationsdebatt, och jag tycker att det är bra det vill jag säga till både interpellanten och övriga deltagare att vi har en diskussion om kvinnors asylskäl. Här delar jag faktiskt uppfattning, nämligen att dessa kan vara mycket specifika. Och är de specifika finns det också anledning att särskilt lyfta fram det eventuella utbildningsbehov som kan finnas när det gäller utredare och beslutsfattare hos de myndigheter som ska handlägga de här frågorna. Av just den anledningen känner jag mig stolt över att den nuvarande regeringen tagit initiativ till att fått mycket specifika instruktioner i regleringsbrevet och att de dessutom själva tagit tag i dessa frågor och gjort en utredning som vi ivrigt väntar på ska läggas fram för allmänt beskådande. Jag tycker också att det är bra att diskussionen kommer att fortsätta när dessa papper väl ligger på bordet, men ännu viktigare är att inte glömma bort det som dagens debatt visat, nämligen att det är angeläget att hålla diskussionen levande om sådana saker som kan vara specifika samt se till att alla de asylaspekter som kan vara relevanta, i det här fallet för kvinnor, kommer fram och blir prövade på ett rättssäkert sätt. Det är regeringens ledstjärna. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2008/09:229 om fångar 37 Statsrådet (): har frågat om utrikesministern är beredd att ge utrikesminister stöd för dennes uppmaning till europeiska länder att ta emot Guantánamofångar som inte kan skickas tillbaka till sina ursprungsländer. Vidare har frågat vilka initiativ utrikesministern är beredd att vidta för att eventuellt ta emot och ge det stöd som behövs till de friade Guantánamofångar som skulle kunna få ett värdigt liv i . Interpellationen har lämnats över till mig för besvarande, eftersom den har migrationspolitiska aspekter. Det har länge varit den ståndpunkt att de frihetsberövade på Guantánamobasen antingen ska behandlas som krigsfångar eller civila som gripits i samband med en väpnad konflikt och i båda fallen behandlas i enlighet med och att de i den mån de gjort sig skyldiga till brott ska ställas till ansvar för detta inför opartiska domstolar. Regeringens uppfattning är att fånglägret på måste avvecklas . Eftersom upprättat och drivit är det som har ansvaret för att avveckla lägret i enlighet med folkrättens principer, i synnerhet respekten för mänskliga rättigheter. har också förpliktat sig till detta. Det naturliga är att erbjuder skydd åt dem som inte kan åtalas och inte kan återsändas till sitt hemland. Regeringen räknar med en diskussion inom EU-kretsen i denna fråga. Det är positivt att EU gemensamt analyserar de olika aspekterna av en stängning av lägret. Det är som fattar beslut om uppehållstillstånd för enskilda personer. Vidarebosättning är ett instrument för att erbjuda skydd för flyktingar och skyddsbehövande i övrigt och därigenom tillhandahålla en lösning som inte står i utsikt där de befinner sig. Vidarebosättning är också ett sätt att dela ansvaret med länder som hyser stora flyktinggrupper. I normalfallet kommer förslag om vidarebosättning från UNHCR. Någon sådan framställning har inte gjorts, men för det fall en framställan skulle komma in skulle den behandlas av . 38 (): Jag vill inledningsvis tacka migrationsministern för svaret, men jag måste säga att det är beklagligt att väljer att lämna över interpellationen till migrationsministern. Regeringen är förvisso kollektivt ansvarig. Det finns förvisso migrationspolitiska aspekter på frågan, men frågan om Guantánamofångarna och är större än så. Dessutom var min första fråga tydligt riktad till utrikesministern utifrån den portugisiska utrikesministerns initiativ att man tillsammans inom ramen för skulle ta ett gemensamt initiativ och erbjuda en till de 5060 befriade fångarna, alltså till dem som redan är bortom misstanke om att ha utövat terror men som inte kan komma vidare utan lever i ett moment 22. Därmed gör den moderatledda regeringen sig ansvarig till att reducera frågan till enbart en migrationsfråga och passar i ärendet. När jag skrev min interpellation hade få regeringar sagt vad de tyckte. Därefter har jag sett att , nuvarande ordförandeland, , och visat sig vara oerhört positiva till initiativet. har även deklarerat andra saker om kriget mot terror och den logik som skapades efter elfte september. Det är mycket som den borgerliga, moderatledda, regeringen och oppositionen är överens om. Vi tycker att ska stängas så fort som möjligt. Vi är glada över att vi just får en ny amerikansk administration som lovat att stänga lägret. Det ser vi fram emot. Vi anser att har ansvaret för upprättandet av lägret och följaktligen också har huvudansvaret för avvecklandet av det. Det handlar också om hur de processer som är kvar ska genomföras, att de rättegångar som återstår genomförs på ett korrekt sätt och att den dokumentation och de bevis som tagits fram genom tortyr kasseras. Vi vet nämligen att tortyr förekommit för att framtvinga bevis. Vi kan också sätta tryck på att de individer som drabbats och senare visat sig vara oskyldiga får ett högt skadestånd, kanske till och med får amerikanskt medborgarskap om de så vill. Allt detta hade det varit bra att göra tillsammans, inom ramen för EU. Det svar jag får är dels att man väljer att hantera frågan som en migrationspolitisk fråga i stället för en utrikespolitisk fråga, vilket signalerar någonting, dels att man säger att det är bra att man pratar om frågan inom ramen för EU. Det är den borgerliga regeringens hållning i frågan just , att det är positivt att vi pratar om det. Vad tycker den moderatledda regeringen i frågan? I vilken riktning vill man att samtalen ska gå? Vill man gå armkrok med i och erbjuda en lösning? Vill man bidra genom att ta ett moraliskt ansvar för avvecklandet av lägret? Där kan vara med och bidra. 39 (): har kommit att bli nästan synonymt med de övergrepp mot mänskligheten som det USA-ledda kriget mot terrorismen inneburit. Man struntar i mänskliga rättigheter om de mänskliga rättigheterna skulle gälla muslimer eller andra som på vaga eller inga grunder påstås hota den amerikanska säkerheten. Vi vet numera mycket om vad som hänt i . Inte bara personer som suttit där har i böcker, tidningsartiklar och på alla upptänkliga sätt berättat vad de varit med om, utan också personer som deltagit i utdelandet av straff och medverkat till tortyr har vittnat om att de gjort det. Vi vet att det har förekommit. Vi vet inte vad som förekommer . Det är självklart att vi måste försöka vara överens, och det tycks som om ska stängas. Den avgörande frågan är om regeringen är beredd att bidra till stängningen av lägret. Än så länge är svaret på frågan ett njae, i alla fall inte genom att hjälpa oskyldiga, eller personer mot vilka det åtminstone inte finns några misstankar, att få komma till för att kunna börja bygga sig en framtid här. Denna lilla konkreta handling av solidaritet är ingen stor gest för . Vi pratar inte om tusentals människor. Vi pratar om några få personer. Det är emellertid en viktig symbolisk markering att är berett att hjälpa till att stänga lägret. I annat fall kommer det att ta . Många av de länder från vilka de som sitter i kommer kommer inte att beredvilligt ta emot sina medborgare. Om de gjorde det är det inte säkert att det vore så bra. Risken är stor för att man, om man en gång suttit i , drabbas av förföljelse i hemlandet. Det svar som avges innehåller ett intressant användande av begreppet väpnad konflikt. Sådana finns tydligen i en rad länder över världen. Jag ska försöka undvika att påminna migrationsministern om alla de diskussioner vi har haft här i kammaren där migrationsministern har vägrat att säga huruvida det råder väpnad konflikt i eller . Det må vara hänt. Det svar vi får är: Det naturliga är att erbjuder skydd. Men, herr talman, detta är inte en fråga vilken som helst, där man kan gå enligt naturliga och rimliga riktlinjer. Det här är ett av de värsta fångläger som mänskligheten har sett. Det är övergrepp satta i system. Måste vi då inte frångå vad som känns naturligt, rimligt och rätt och göra vad vi kan för att underlätta stängandet? Jag citerar igen ur svaret: I normalfallet kommer förslag om vidarebosättning från UNHCR. Men, herr talman, det här är inget normalfall. Det här är ett fall som kräver omedelbar handling. Det är trots allt ingenting som hindrar att oberoende av UNHCR kan ha en åsikt om att man behöver hjälpa människor som befinner sig i det desperata ingenmanslandet, som är. Det som just nu pågår är att land efter land har föredömligt berättat om detta nu säger: Vi kan hjälpa till! Vi kan ta en liten del av ansvaret! Men beskrivs just nu i internationell press som ett av de länder som håller emot, som ett av de länder som vägrar ta det ansvaret. Vi har ett rykte om oss att vara ett land som har en human och generös flyktingpolitik. Det må vara hur det vill med den saken, men det ryktet håller just nu på att skjutas i sank. En liten enkel handling går att göra för att ställa det till rätta. 40 Statsrådet (): Låt mig börja med att vända mig till interpellanten. Skälet till att det är jag som står här i kammaren och besvarar frågor är att arbetet i regeringen är så fördelat. Det här är en migrationspolitisk fråga. Även om den kommer att diskuteras av utrikesministrarna inom Europeiska unionen, som interpellationen tar upp, kommer den också att diskuteras av ministrarna med ansvar för rättsliga och inrikes frågor, där jag representerar tillsammans med justitieminister . Om den här frågan ska hanteras på olika sätt kommer detta att få konsekvenser för vidarebosättningssystemet i , som jag är ansvarig för. Det är alltså inget konstigt i att det är jag som står här och svarar på frågor. Jag har fått lite olika synpunkter. Jag ska försöka dra igenom dem. Först och främst är det, som har sagts tidigare, så att frågan och detta initiativ diskuteras i EU-kretsen. Det är bra att vi gemensamt belyser de aspekter som en eventuell stängning innefattar. Den tillträdande amerikanske presidenten , som nämndes här tidigare, har uttalat sina avsikter att stänga lägret. Men han tillträder sin post . Det gör att tidsramen för det här är mycket oklar. Det återstår också att se hur administrationen avser att lagföra de fångar som man bedömer att man inte kan släppa, liksom hur frågan var de dömda ska avtjäna sina straff hanteras och vart de frisläppta ska sändas i den mån de riskerar repressalier i sina hemländer. Allt detta är frågor som måste redas ut i grunden. Jag tycker också att det är viktigt att fundera lite över den vidare aspekten på detta. I mitt svar redogjorde jag för det svenska systemet. Det innebär att det är , en myndighet som jag är ansvarig för, inte utrikesministern, som i första instans beslutar i ärenden om uppehållstillstånd i . Detta hänger som sagt samman med vidarebosättningskvoten. Det är lite lustigt att höra uttalande om att vi skulle ha ett moraliskt ansvar för avvecklandet av ungefär som om startat . För mig är det helt självklart att det är som har huvudansvaret för . Det är inte heller man får höra representanter från tala om att hjälpa . Det är också någonting nytt. Jag tycker nog att man bör vara lite försiktig med den typen av ställningstaganden och först se till att folk sopar rent framför egen dörr. Jag har ägnat större delen av min vakna tid på den här posten åt att sopa rent efter . Jag tycker att kanske också kan börja med lite renhållning självt innan man kommer och ropar på hjälp från andra. 41 (): Det moraliska ansvaret handlar om de länder som var kritiska till det illegala krig som uppstod i och den logik som skapades efter elfte september om ett krig mot terror, vilket ledde till , till att människor från hela världen har fångats och behandlats som djur. De har torterats och tvingats till erkännanden de kanske tvingas ta tillbaka. De kränks för sin religiösa utövning och hanteras på det mest vedervärdiga och inhumana sätt man kan tänka sig. hade jag en debatt med Bildt om detta. Jag citerade ur en av de böcker som skrivits om det här av en av fångarna, om hur krymplingar misshandlas av soldater, trots att de knappt kan röra sig. Det mänskliga, humana och moraliska ansvaret, inte svärdets, innebär att alla regeringar i världen, förvisso med tummen hårt satt på och dem som skapade det här problemet, säger att vi är beredda att bidra till att återställa ordningen när det gäller humanitära principer och internationell rätt. Vi är beredda att ge den nya amerikanska administrationen lite hjälp. Förvisso är det som har det stora ansvaret för det här. Den uppfattningen delar jag med . Men det hindrar inte oss alla, enskilda individer och regeringar, från att fundera på vad man kan bidra med. Här har ett historiskt arv att vara mycket stolt över. Det är det ansvar jag pratar om tillsammans med britterna, tyskarna, irländarna, portugiserna och tjeckerna, som säger: Vi är beredda att hjälpa till att återställa ordningen i världen! Ändamålen har aldrig medlen i det här fallet. Terror kan inte bekämpas med terror. Frihet och demokrati kan inte vinnas genom att människovärdet och internationell rätt kränks. Det är det som frågan handlar om. Det är inte en asylpolitisk fråga. Den har de aspekterna med sig också, men detta handlar om ett moraliskt ansvar som är större än så. Men om vi ska reducera det till det och ta en diskussion om det tar jag ett exempel av många. Bland de friade som sitter kvar finns 22 uigurer. Flertalet av dem har inte kunnat komma därifrån . Ett par stycken har blivit mottagna av och fått en där. Det är klart att de inte kan skickas tillbaka till . I tillämpar man dödsstraff, och det vore katastrofalt om man skickade dem dit, där de kanske skulle gå ett ännu värre öde till mötes. Det är ett av många konkreta exempel. Jag hade hoppats att tillsammans med alla de länder vi har nämnt skulle välja att vara en aktiv aktör för att förändra den världsordning vi har haft, inte en passiv åskådare. Men det är den linjen som den borgerliga regeringen väljer för . Det är synnerligen allvarligt, tycker jag, och ett brott mot svensk tradition. 42 (): Med nästan lite ovanligt mycket darr på rösten avslutade migrationsministern med att berätta att han inte vill vara städgumma åt . Tro mig, jag förstår den känslan! Vem vill städa upp efter andras oförrätter? Vem vill ta hand om de problem som en förblindad president i täten för en förblindad nation har skapat runt om i världen? Alla de väpnade konflikter och brott mot mänskliga rättigheter och folkrätt som har skapat och begått är egentligen inte ansvar, i något slags formell mening. Det är alldeles sant och riktigt. Man kan inom parentes säga att den diskussionen väl är lite sent påkommen. Hade varit tydligare och den regering själv tillhör talat ut och framfört den kritik som verkar ligga bakom den darriga rösten lite tidigare hade man kanske åtminstone kunnat visa att det finns en kritik från sida mot de krig och brott mot mänskliga rättigheter och folkrätt som bedriver. Men tillbaka till huvudfrågan. Det är ingen stor grupp människor vi talar om. Det rör sig om 5060 personer som inte ens har några misstankar mot men som ändå hålls i fängsligt förvar i . Det enda vi begär är enkelt. Det är att säger: Okej, några av de här personerna kan komma till oss. Vi kan bistå med några platser runt om i landets kommuner. har redan erbjudit sig att ta emot en av personerna. Det finns säkert fler kommuner som är beredda att ta det internationella ansvar av solidaritet som ministern i det längsta försöker undvika att ta för egen del. Jag tycker att det borde vara en fråga som kunde vara enkel också för migrationsministern. Varför inte helt enkelt hjälpa att stänga ? Det är det vi kräver. 43 Statsrådet (): Med anledning av det sista: Vi kan väl åtminstone låta flytta in i Vita huset och installera sig innan vi fortsätter diskussionen med honom. Det beror möjligen på hur man räknar, men jag tycker att det är ett rimligt krav. Att existens är fel från början till slut är något som jag tror att hela kammaren kan ställa upp på, liksom större delen av svenska folket som har följt de senaste årens diskussion. Om detta är ståndpunkt är vi överens i sakfrågan. Sedan kommer den intressanta frågan om avvecklingen. Det handlar inte om en asylpolitisk fråga, säger lite kavat. Det handlar tydligen om någonting annat enligt honom. Men, , har en utlänningslag som riksdag har fattat beslut om. Denna utlänningslag gäller även för de fall man ska hantera den här typen av frågor. Det är som fattar beslut om uppehållstillstånd för enskilda personer. Ska något göras är det inom ramen för vidarebosättningen. Vidarebosättningen är ett instrument för att erbjuda skydd för flyktingar och skyddsbehövande i övrigt och därmed tillhandahålla en lösning som inte står i utsikt där de befinner sig. Ska man börja använda vidarebosättningskvoten kommer det också att föranleda diskussioner om vem som i så fall ska stå tillbaka, vem som inte kommer att få den plats som annars var avsatt. Är det flyktingfamiljen i djungler i så fall som inte ska få lov att komma till ? Eller är det några andra skyddsbehövande som har tänkt sig ska ställas åt sidan för att vi ska lösa det här problemet? Detta är en avvägning som måste göras, och den måste göras tillsammans med UNHCR, United Nations High Commissioner for Refugees, som har överlåtit de här platserna åt. Det är också något som gör att det är mycket påtagligt att prata om detta som en migrationspolitisk fråga, mycket mer än en utrikespolitisk fråga. Vi har inte fått någon framställning från UNHCR . Men kommer vi att få en sådan framställning kommer den att behandlas av i enlighet med det regelverk som gäller. Jag tycker att det kunde vara värt att här i kammaren understryka att det inte alls är så att några diskussioner är slutförda på EU-nivå och att står vid sidan av. Det intrycket kan man få när man lyssnar på och . Så är det inte alls. Det är inte alls enbart som väntar på att den amerikanska administrationen ska hantera de här frågorna. Det räcker med att titta på vårt södra grannland . Ja, det är helt riktigt. Utrikesministern i har uttalat sig positivt, men inrikesministern i har sagt att han vill avvakta utvecklingen därför att han också är medveten om de här problemen som kommer att uppstå när man ska försöka stänga och lösa de frågor som vi nu har diskuterat. Så jag tycker att man kan låta diskussionen fortgå ett tag och se vad den amerikanska administrationen presenterar för lösningar. För mig är rättssäkerheten det viktigaste. Men ännu viktigare är att man faktiskt gör det här tillsammans med den organisation till vilken har överlåtit sin flyktingkvot, det vill säga UNHCR. Deras bedömning och deras kunnande kommer att vara mycket viktig för regeringens bedömning, eftersom har erfarenhet av samverkan och samarbete med UNHCR i bagaget. Vi litar på dem, och vi tror att de är kompetenta att göra den här typen av bedömningar. 44 (): Det är alldeles uppenbart att den moderatledda regeringen väljer att passa i frågan. Man väljer att vara en passiv åskådare i den här frågan och inte en aktiv aktör för att återställa ordningen i världen, för att återställa rättssäkerheten i den internationella rätten och den humanitära rätten efter den oordning som skapades i kölvattnet av . Man väljer att inte följa det brittiska exemplet, det portugisiska exemplet och det tyska, delvis splittrade, exemplet. Men åtminstone ett statsråd gick ut och sade att han ställer upp för det här. Det gör också det tjeckiska ordförandeskapet nu i och med den utrikesministerns uttalande i frågan.