prot · GW0962 · 2009-01-23 00:00:00 — Några av dem kanske till och med har tittat på det ni förmodligen skulle kalla utanförskaps-tv, eftersom de har varit hemma och varit sjuka . Jag vet inte. 85 (): Jag blir lite förvånad över att det verkade falla sig mer eller mindre naturligt för att konstatera att många människor som har arbetslöshetsersättning känner trygghet med det. Det instämmer jag i, men är de inte i utanförskap? Menar att människor som är arbetslösa, med eller utan ersättning, inte är i utanförskap? Det var vad sade alldeles , och det vore bra att få ett svar på den frågan. 86 Finansminister (): Vi har en diskussion om utanförskap. Vi har konstaterat att alla som tittar på svensk ekonomi är överens om att ska vi klara en svensk välfärdsmodell på lång sikt, med generös skola, hög kvalitet i barnomsorg och annat som utgör kärnan i vår välfärdsmodell måste vi ha fler människor i arbete. Vi har under upplevt ett växande utanförskap, där varje lågkonjunktur har inneburit att fler människor står utanför. Det har inneburit att färre unga kommer in på arbetsmarknaden, att integrationstiderna förlängs, att vi inte har uppnått den jämställda arbetsmarknad som vi önskar och att alltför många människor går i pension för . Det här är vad diskussionen om utanförskap handlar om. Diskussionen om utanförskap är spegelbilden av diskussionen om full sysselsättning. Vill vi att alla som vill och kan ska vara på arbetsmarknaden, eller inte? Om det problemet är jag och LO överens. Jag och LO har däremot olika uppfattningar om hur man ska uppnå detta. Var står i den diskussionen är mer oklart. När hon ifrågasätter utanförskapsbegreppet hamnar hon nämligen i diskussioner som gör att man får känslan av att står på ekonomisk-politiska grund, det vill säga att arbetslinjen att människor ska arbeta och försörja sig och jobba och spotta i händer och hugga i inte är viktig. I stället är det viktigt med medborgarlön och att man kan välja om man vill jobba. Det moderna industrisamhällets krav på att man jobbar är något man vill komma ifrån, för det är omodernt och gammalmodigt. Det är lite det som gör att man inte riktigt känner igen sig i begrepp. Är det att hon har bekymmer med statistiken och vill klargöra hur vi ska nå full sysselsättning, eller är det egentligen så att hon ifrågasätter den fulla sysselsättningen? Jag tror att de facto har som grundläggande utgångspunkt att hon inte delar min syn på arbete, arbetslinjen och full sysselsättning. Men då tycker jag att det är bättre att hon säger det än att låtsas att detta handlar om statistik. Varför kan jag tycka att det är så märkligt att för den här diskussionen? Jo, det sammanhänger med att begreppet helårsekvivalenter inte har uppfunnits av . Det infördes i budgetpropositionerna var finansminister. Varför gjordes det? Ett skäl var att helårsekvivalenterna blir ett mått på hur mycket offentliga utgifter vi har för de olika transfereringssystemen. Vi har ju vetat att vi har haft dålig koll på det. När det minskar i det ena transfereringssystemet ökar det nämligen i det andra, och det är helheten som belastar budgeten att människor går från arbetslöshet till sjukskrivning eller från sjukskrivning till förtidspension. Det är det ena skälet till att valde att införa detta begrepp. Det andra skälet var att fastställde ett sysselsättningsmål, där man ville öka den reguljära, långsiktiga sysselsättningen. För att kunna utvärdera det begreppet använde man begreppet helårsekvivalenter för att se hur omfattande frånvaron från arbetsmarknaden var. Jag är naturligtvis ingen expert på vilka förhandlingsstrukturer som fanns under , och samarbete. Men om det här begreppet nu är så konstigt, så fel, så missvisande och på alla sätt olämpligt, varför rapporterades det då i varje budgetproposition och varje vårproposition ? ingick ju i regeringsunderlaget. Varför ställde sig aldrig upp i förhandlingarna och sade att begreppet var jättekonstigt och låt oss ta bort det? Jag tycker att det skulle finnas ett större inslag av att vi är raka mot varandra och i stället säger som det är: Vi i tycker att det här med arbetslinjen med full sysselsättning, att folk ska spotta i nävarna och hugga i, att vi ska jobba och bygga det här samhället på att vi gemensamt står till arbetsmarknadens förfogande inte är syn. syn är att vi ska ha ett samhälle där man väljer lite grann, och där det gamla industrisamhället är någonting som man förtalar och säger att det vill vi inte ha. Det ska vara ett annat, medborgarlönsbaserat samhälle. Varför inte i stället stå för det? 87 (): levererar förbluffande nyheter här i kammarens talarstol. Det är en riktig kioskvältare. Håll i er: Jag som ekonomisk-politisk talesperson för står på ekonomisk-politiska grund! Det gör jag absolut, och det är helt otroligt att även har kommit fram till detta. Att ni har en helt felaktig tolkning av vår politik är en annan sak. Om man identifierar ett problem och sedan väljer fel statistik för att visa på det problemets utveckling och fel väg att lösa det, då visar det också på en avsaknad av probleminsikt och individperspektiv. Regeringen får fel fokus. Det är klart att vi vet, och det har jag och debatterat förut, att det statistiska begreppet helårsekvivalenter har använts och av andra än den borgerliga regeringen. Men det användes inte på det sättet. Det var ett statistiskt underlag bland andra som användes för att visa precis just det det mäter, men ni använder det för att mäta utanförskap. Det är något helt annat. Jag tycker att det skulle vara väldigt intressant om regeringen verkligen vill lösa problemet och försöka hitta sätt att mäta just det ni definierar som utanförskap. Det skulle vara väldigt intressant att visa på just det problemet på ett korrekt sätt. Det skulle jag välkomna. Men där är vi ju inte. Till vill jag säga: Självklart anser jag att människor som står långt från arbetsmarknaden, som är sjuka eller arbetslösa , har hamnat utanför arbetsmarknaden. Att sedan säga att de lever i utanförskap är något mycket större. Det är ett rätt stigmatiserande begrepp som den borgerliga regeringen har lagt sig till med. Jag skulle inte drista mig till att säga det. Men att de har hamnat utanför arbetsmarknaden är sant, och det är ett stort problem. Det är de människorna vi ska hjälpa tillbaka, och det gör man inte genom att fokusera på dem som har influensa. 88 (): Jag tror att vi här närmar oss en vattendelare i svensk politik. säger att man tillhör dem som är i utanförskap definierat på något sätt om man är arbetslös . De som är arbetslösa , några månader eller kanske upp till är tydligen inte i utanförskap enligt åsikt. Det går tillbaka också till synen på friår. De som har friår i det drömsamhälle som vill skapa, är de i utanförskap, eller är de innanför? Detta handlar ytterst om huruvida man anser att arbete är en central del, inte bara för att finansiera pensionerna utan för individen, för den självrespekt det innebär att man är med och försörjer sig själv och inte bara försörjs av andra. Anser ni i att arbete har ett egenvärde för att det stärker individens självrespekt och position i gemenskapen? 89 Finansminister (): Jag ska inte försöka ge svar till . De får återkomma till varandra i den diskussionen. värjer sig mot min kritik, men jag har svårt att riktigt ta det på allvar. Hon ifrågasätter varje mått på utanförskapet för att det kommer att innehålla personer som inte är i utanförskap, till exempel korttidssjukskrivna. Det är ju inte annat än en indikation på om vi är på väg mot full sysselsättning eller inte. Hon ifrågasätter alltså själva måttet, men jag tror att det handlar om att hon egentligen vill ifrågasätta själva problemet. Varför tror jag då det? Jo, om vi vill ha fler i arbete måste vi få in fler på arbetsmarknaden. Då måste det löna sig bättre att arbeta så att fler vill delta. Då måste vi ha bättre utbildning så att fler har en säker grund att stå på när de är på arbetsmarknaden. Då måste vi se till att ha en lönebildning som gör att vi inte får inflation så snart arbetslösheten börjar minska. Finns det en röd tråd i ekonomiska politik, med medborgarlön, försvagat jobbavdrag, höjd a-kassa och annat som man föreslår, är det att man systematiskt har åtgärder som leder till lägre arbetskraftsdeltagande och en sämre fungerande lönebildning. Det vill säga att fler människor skulle fastna i utanförskap och att fler människor av arbetsmarknadsskäl skulle stå utanför arbetsmarknaden. Vi kan titta på hur siffrorna ser ut. Sedan den här regeringen tillträdde har vi haft en kraftig minskning av utanförskapet. Det är en av de starkaste vi har upplevt . Antalet personer i sjuk- och aktivitetsersättning har minskat kraftigt. Det handlar om 20 000 personer. Antalet personer som får sjukpenning har minskat. Det handlar om 70 000 personer. Sammantaget har den totala arbetslösheten minskat. Det ser vi i den statistik vi fick från SCB . Detta är måttet på att vår politik, systematiskt inriktad med de indikatorer vi har, har bidragit till att minska utanförskapet. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2008/09:211 om inkomstskillnader i 90 Finansminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att mildra arbetslösheten för ungdomar. Vidare ställer frågan om jag anser att det finns någon gräns för hur långt skattelättnader och skillnader i inkomst kan drivas som motiv för att få folk i arbete. Regeringen har alltsedan den tillträdde haft som främsta mål att skapa förutsättningar för fler jobb, så att fler människor kan gå från utanförskap till arbete. Den enskilt viktigaste åtgärden är jobbskatteavdraget som ökar inkomsten för alla som arbetar. Jobbskatteavdraget gör det mer lönsamt att arbeta och minskar trösklarna in i arbete för dem som helt eller delvis lever på olika sociala ersättningar. När fler arbetar och färre försörjer sig på ersättningar och bidrag minskar gradvis inkomstskillnaderna i samhället. Den högkonjunktur som fortfarande pågick 2007 har, i kombination med de skattesänkningar som regeringen har genomfört, medfört en kraftig inkomstökning för hushållen. Bara ökade den ekonomiska standarden för det typiska hushållet . Hushåll i alla inkomstlägen har gynnats av denna utveckling. Kraftigt stigande kapitalinkomster har dock gjort att inkomsterna ökat mer för de med höga inkomster än för de med låga. När nu går in i en lågkonjunktur är den naturliga utvecklingen att kapitalinkomsterna faller, vilket kan förväntas minska inkomstskillnaderna . För ungdomar har den utbudsstimulerande politiken kompletterats med ytterligare åtgärder. Personer kvalificerar sig till nystartsjobb redan efter sex månaders arbetslöshet. En nedsättning av socialavgifterna för unga har införts; förstärks och utvidgas den så att den omfattar alla som vid årets ingång inte fyllt . En indikation på att politiken fungerar är att ungdomarnas relativa position på arbetsmarknaden förbättrades mer under konjunkturuppgången efter 2005 än under uppgången . Det arbetsmarknadspaket som regeringen presenterade innehåller dessutom stärkt stöd för dem som har en svag position på arbetsmarknaden. Åtgärder i form av till exempel förstärkt förmedlingsverksamhet, coachning och utökad yrkesutbildning kommer att gynna bland annat ungdomar. 91 (): Jag ska börja med att konstatera att utanförskapet faktiskt ökar i det här landet om man räknar på det sätt gjorde före valet. Man har visserligen ändrat sitt sätt att räkna efter valet. Precis som sade räknar man på ett helt annat sätt . Dessutom har utanförskapet ökat. Jag beklagar det. Det riktiga utanförskapet har ökat. Det vill säga de människor som står utan ersättning över huvud taget, de som kanske inte har fått något arbete på grund av diskriminering hur många jobb de än har sökt och som står längst bort från arbetsmarknaden. De får inga jobb nu heller. De blir utförsäkrade och får ingen ersättning alls, vad det lider. Detta utanförskap är betydligt värre för ett samhälle. Då drivs människor till kriminalitet. När de inte har något att göra drivs de till upplopp och kravaller, som vi har sett i andra delar av världen. Vi har sett det i och . Den stora skillnad som det innebär om inte alla får känna en gemenskap och ha ekonomisk trygghet är mycket oroande för ett samhälle. Det var faktiskt därför jag skrev interpellationen. Jag kan inte annat än hålla med i diskussionen om utanförskapet. Jag vet hur tufft det är för många löntagare att få tiden att gå ihop, att hinna med att lämna och hämta barn, att handla och släpa hem kassarna och att också se till att ekonomin fungerar. De som har ett arbete , de löntagare som bygger upp vårt land, har en tuff situation, men de som står utanför har det ännu tuffare för att de inte kommer in på arbetsmarknaden. Sedan den borgerliga regeringen tog över har arbetslösheten ökat i det här landet. Det är högre arbetslöshet än 2006, när vi styrde landet. Dessutom har ungdomsarbetslösheten ökat ännu mer, och utanförskapet har ökat, som jag sade. Det är inte bra för tryggheten i ett samhälle om klyftorna ökar så. Den ekonomiska tryggheten minskar, och oron ute i förorterna ökar. Socialkontor beskriver nu att de inte hinner med att ta hand om alla som behöver en ersättning. De har minskat tiden för att ta emot människorna ute på socialkontoren, och de har skrivit bort möjligheten för människorna att bland annat få ett . Om man inte får något har man inte möjlighet att flytta sig utanför förorten på , vilket också ökar risken för att det kan bli oroligt i de här förorterna. Misstro sprider sig. Dessutom finns den här oron. Man känner det inte som att man är inne i samhället. Det känns som att det inte är någon som bryr sig. De som står längst från arbetsmarknaden står nämligen ännu längre bort. Jag vet att den borgerliga regeringen gick till val på att det är bra med ökade klyftor. Det stärker incitamentet. Blir de bara fattiga så hittar de ett jobb. Jag känner till den retoriken. Ändå blir jag orolig för vad som kan inträffa på många håll i landet när de här klyftorna ökar, som de gör . 92 Finansminister (): Låt oss börja med att titta på hur utanförskapssiffrorna vi kan använda lite olika mått har utvecklats. Vi kan lägga ihop öppen arbetslöshet och de som befinner sig i arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller av andra skäl söker jobb. Det antalet har minskat. Det har minskat sedan valet med i storleksordningen 31 000. Dessutom har personerna med sjukpenning minskat med i storleksordningen 70 000 och antalet med förtidspension med ungefär 20 000. Det är så siffrorna ser ut i den statistik som redovisas senast i arbetskraftsundersökningen och i den månatliga avrapporteringen från . Sedan kan vi naturligtvis diskutera om detta beror på att det har skett en folkhälsorevolution i som gör att folk är mycket mindre sjuka eller inte. Jag tror att det beror på att arbetsmarknaden fungerar lite bättre än den gjort tidigare. I interpellation ställs frågan: Hur långt är finansministern beredd att gå när det gäller att sänka skatterna för att få fler i arbete, för att öka skillnaden mellan att arbeta och att inte arbeta, för att vi ska få in fler på arbetsmarknaden? Jag är beredd att gå relativt långt där. Det är nämligen för liten skillnad mellan att arbeta och att inte arbeta. Det är en viktig del när det gäller hur många som deltar på arbetsmarknaden. Därför är det viktigt att vi fortsätter att sänka skatterna i den takt som ekonomin tillåter. Det ska naturligtvis vägas av mot andra viktiga mål, att förbättra kvaliteten på sjukvård, höja kunskapsinnehållet i skolan eller för den delen förbättra kvaliteten i äldreomsorgen. Sedan gäller det klyftorna. Ja, vi har i olika debatter här diskuterat den frågeställningen, och vi ska fortsätta med det även med . Jag kan konstatera att vi under de socialdemokratiska regeringsåren hade en bekymmersam utveckling vad gäller klyftorna i samhället. Vi hade en stigande förmögenhetskoncentration. Vi hade stigande löneskillnader. På det sätt som det redovisats steg de med . hade vi också en ökning av inkomstspridningen, mätt som den här Gini-koefficienten. Det är klart att det hade sina randiga och rutiga skäl. Det grundläggande skälet var naturligtvis att Socialdemokraterna misslyckades med den fulla sysselsättningen, att vi hade ett tilltagande utanförskap och att det var många människor som stod utanför arbetsmarknaden, som inte var i reguljär sysselsättning därför att svensk arbetsmarknad inte förmådde att producera tillräckligt många jobb. Den här regeringens övergripande uppgift är att motverka utanförskap och sträva efter full sysselsättning, bland annat för att det minskar klyftorna i samhället, i den direkta meningen inkomstskillnader, men kanske ännu mer för att full sysselsättning lägger grunden för att människor aktivt deltar i samhället, har arbetskamrater och får den trygghet som kommer av detta. Det är därför full sysselsättning är en sådan central och viktig del av den svenska samhällsmodellen. 93 (): Det var ytterligare ett besked vi fick här. Det är fortfarande för liten skillnad. Det är det jag ska säga till de arbetslösa hemma i : Nej, du har valt att vara arbetslös, så du får skylla dig själv. Det är fortfarande för liten skillnad, säger . Han visar visserligen ärligt högerns rätta ansikte, men jag är ändå förvånad över att man inte ens vill minska skillnaderna, att man inte ens vill se oron och ta oron på allvar. SCB:s siffror visar alltså att under de här 30 åren har gapet mellan dem som har det svårast och dem som har det bäst inte varit större än vad det är . Ni valde vägen att sänka skatterna mest för dem som har det bäst och dem som har mest. De fick mest i skattesänkning. De som äger mest och männen och de som tjänar mest har fått de stora skattesänkningarna, för ni vill ha det så. Ni vill ha ökade klyftor. Det var naturligtvis klargörande att få höra att det fortfarande inte är tillräckligt stor skillnad. Dessutom står och säger: Vi vill jobba för att fler ska komma i arbete. Retoriken är det väl inget fel på, om han menar att han ska jobba för det. Men i praktiken blir det tvärtom. I praktiken ökar arbetslösheten . Jag undrar om ni gick till val på det här: Vi ska se till att det blir fler jobb bara de soliga dagarna. Bara när det är högkonjunktur ska det vara fler i arbete. Då ska vi se till att folk kommer i jobb. Det var väl inte det ni gick till val på? Ni gick väl till val på att skapa fler jobb och se till att det blev en långsiktig lösning? Praktiken visar något helt annat än det säger. Att surfa på högkonjunkturen är en sak, men att sedan se till att de som står längst från arbetsmarknaden också kommer in på arbetsmarknaden är en helt annan sak. Det handlar om de människor som av olika skäl har diskriminerats . På grund av att de har ett konstigt efternamn eller för att de inte talar språket helt perfekt diskriminerar andra människor dessa människor, och de kommer inte in på arbetsmarknaden. Det är dem som vi måste underlätta för, så att de kommer in, så att vi ser till att det blir en trygghet ute i förorterna, så att det inte blir som i eller i med upplopp och kravaller. Höginkomsttagarna drar ifrån . Sedan kan säga att klyftorna ökade även . Ja, vi gjorde inte allting rätt. Det vet vi. Vi vet också att marknaden alltid ser till att klyftorna är stora. Vi försöker med vår politik att minska dem. Vi vill använda skatteinstrumentet som ett sätt att minska skillnaderna. Det vill inte . Han vill inte använda skatteinstrumentet till det. Han vill i stället öka skillnaderna, och det oroar mig. Jag förstår att jag fick ett tydligt besked från om att det fortfarande inte är tillräckligt stor skillnad blir de arbetslösa bara fattigare kommer de säkert att hitta ett jobb. Även om jag förstår det har jag svårt att ta till mig det, för det är inte det som vi har byggt den svenska modellen på. Den svenska och den nordiska modellen har byggt på en trygghet för alla och på att vi ska se till att människor snabbt kommer i arbete. 94 (): och världens ekonomi befinner sig verkligen i en mycket problematisk situation. Jag blir väldigt bekymrad när jag hör . Klyftorna blir större med ökad arbetslöshet. Det var därför som vårt alternativ i politiken gick till val på arbetslinjen, för att minska klyftorna. Varför heter det socialdemokratiska arbetarepartiet? Varför har Socialdemokraterna satsat så mycket på att bekämpa arbetslöshet och på full sysselsättning? Jo, det gjorde man därför att det är den mest effektiva metoden att minska klyftorna och få en jämnare inkomst- och förmögenhetsfördelning. Om man ska tro på ökar klyftorna. Men det är helt fel. Du kan hålla upp vilket papper som helst, , men läs börskurserna . Den har fortsatt att falla. Någon större förmögenhetsutradering och någon större inkomstutradering har sannolikt inte funnits i sedan som den som har pågått . Vi kommer att kunna läsa det i olika koefficienter framöver. Är det bra? Ja, de fallande företagsvinsterna och börskurserna innebär lägre pensioner. Det innebär också att de kapitalinkomster som staten ska få faller, och därmed faller även skatteinkomsterna dramatiskt. Det ökar budgetunderskotten. Men vi får förvisso mindre klyftor. Vi får en ökad jämlikhet. Vi får en förmögenhetsutjämning. Men det är inte bra. Det finns ett lagom på denna punkt, och vi har passerat det för länge sedan. Men är så totalt ensidig genom att hon bara ser i en enda riktning, att minskade klyftor är bra. Se hur det har gått, se på den förmögenhets- och inkomstutradering som har skett och hur det påverkar den offentliga sektorns finansiering! Nej, jag tror att vi måste sluta med att hylla den uppgivna linjen vad beträffar arbetslöshet och ekonomisk tillväxt som först hävdade men som Socialdemokraterna i allt större utsträckning ansluter sig till. Nej till bidragslinjen, ja till arbetslinjen. 95 Finansminister (): Låt oss föra diskussionen om skillnaderna mellan dem som har mycket och dem som har lite i svensk ekonomi. Den mäter vi i termer av hur mycket topp i äger. Den ökade från . Det är en 25-procentig ökning under det socialdemokratiska regeringsinnehavet. Lönespridningen mäter vi i hur mycket decilgrupp 5 tjänar i relation till decilgrupp 9. Det var 1997 och 2006, det vill säga att löneskillnaderna ökade . Den allmänna inkomstspridningen mäter vi normalt sett med den så kallade Gini-koefficienten. Det är ett komplext mått för att bedöma skevheten i inkomsterna. Den var 1997 och hade stigit till 2006. Det är en ökning . På en lång rad punkter kan vi alltså se att skillnaderna i svensk ekonomi har ökat. Vad beror det på? Ja, det har olika forskare tittat på. Bland annat har det gjorts en studie av den mycket erkända NBER i i samarbete med SNS. Där konstaterar man att den jämna inkomstfördelningen i har byggt på flera komponenter ett välfungerande utbildningssystem, starka fackliga organisationer och ett högt arbetskraftsuttagande. Det som har hänt och 2000-talets början är att när utanförskapet har ökat har också skillnaderna mellan dem som har arbete och som inte har arbete ökat. Man kan aldrig kompensera för vad utanförskapet betyder med olika bidragssystem. Det beror på att för dem som arbetar stiger produktiviteten, kompetensen ökar och man gör en lönekarriär. Man kan aldrig kompensera det med olika typer av bidragsinkomster. Det är därför man aldrig kan skilja frågan om hur fördelningen ser ut i samhället från frågan hur många som arbetar. Arbetslinjen är kärnan i fördelningspolitiken i ett välfungerande välfärdssamhälle. talar om soliga dagar. Vad är det som bestämmer arbetslöshet och sysselsättning när vi inte tittar på bara soliga dagar utan tittar på soliga, molniga, regniga, stormiga och igen soliga dagar, alltså den normala cykeln i ekonomin? Jo, det är hur många som anser att de vill delta i arbetskraften och har möjligheter att delta i arbetskraften. Det hänger ihop med hur väl utbildningssystemet fungerar och hur man får ut människor på arbetsmarknaden som har en god kompetens. Det hänger ihop med hur mycket det lönar sig att arbeta. Det är en komponent.