prot · GW09123 · 2009-05-25 00:00:00 — Anledningen till att jag ställde den här interpellationen var att vi försökte ordna att sammanträffande med professor , men det fastnade i kanslihusbyråkratin någonstans. Därför skrev jag en interpellation. i backspegeln var det nog bra, för nu har den här debatten kommit upp. I går hade vi en debattartikel i , professor , jag och ett par andra, om antibiotikaresistens och betydelsen i världen av att bekämpa detta. var första nyhet i före atombombsbriserandet i just om antibiotikaresistensen. Det här är en fråga i tiden, en enormt viktig fråga eftersom det har stor betydelse för oss att vi inte kommer att kunna bekämpa sjukdomar, varken här hemma eller i utvecklingsländerna. Den här interpellationsdebatten gäller just vad kan göra i utvecklingsländerna för att få stopp på det här. Jag vet att statsrådet har läst den nämnda Brännpunktsartikeln, men vi måste bestämma oss för att gå över till en politiskt driven fråga så att det inte är experterna som jagar på oss här i riksdag och regering utan att vi i stället tar initiativet. Det där kanske man ska göra på EU-nivå. Jag vet inte om det är någon av EU-kandidaterna i något parti som har tagit upp denna fråga över huvud taget. Här skulle vi faktiskt kunna göra någonting tillsammans. Det kan hända att någon journalist som mot förmodan lyssnar kan ställa frågan till dem som kandiderar till . Statsrådet skriver i svaret att inte kan agera på egen hand, utan resultat kräver samverkan. Då behöver vi nästan resonera lite grann om var och hur den samverkan ska se ut. Det står också i svaret att vi bland annat bidrar genom Sida på bred front för att bekämpa fattigdomen och förbättra fattiga människors hälsa och så vidare i samverkan med WHO. Men klart är att WHO inte har varit särskilt ledande när det gäller antibiotikaresistens. Vad innebär det när det gäller utvecklingen framåt? Såvitt jag vet finns inga öronmärkta Sidapengar för det här, och WHO:s insatser förutom React finns egentligen inte. React är en alldeles utmärkt organisation. Problemet är att den är finansierad bara . Med tanke på de enorma satsningar som behöver göras måste vi bestämma oss: Ska vi vara världsledande? Ska vi ta till vara den kompetens som har, eller ska vi överlåta det till någon annan? Ska vi göra det borde vi fatta ett aktivt beslut inom EU och bestämma att den här verksamheten driver vi tillsammans. Då är det ett aktivt beslut. Att bara låta det glida i väg vore olyckligt, för vi tappar kompetenta forskare och kompetenta utvecklare som jobbar med React om de inte tror att de kan fortsätta med verksamheten. Det är också svårt att rekrytera medarbetare om man inte vet att verksamheten är långsiktig. kan faktiskt göra skillnad, för vi har komparativa fördelar. Kraftfulla satsningar krävs , och ger man React den möjligheten kan man arbeta mer effektivt. och kräver speciellt fokus och naturligtvis en långsiktig approach. Jag vet av svaret att man haft kontakt med just , och det ser jag positivt på. Agendan måste, som jag sade, drivas politiskt med stöd av experter och inte tvärtom med experter och oss som kommer springande efter. Jag hoppas att vi kan vara överens om det, . 10 Statsrådet (): Det är ingen tvekan om vikten av att kunna använda antibiotika. Vi kan se vad som har skett globalt, hur upptäckten av antibiotika förändrade världen, hur man kunde överleva, hur man kunde hantera en mängd bakteriella infektioner som lunginflammation, hjärnhinneinflammation, syfilis och blodförgiftning, till exempel. Det var enorma vinster för folkhälsan och därmed också för fattigdomsbekämpningen. Vi behöver också antibiotika för större kirurgiska ingrepp, organtransplantationer och så vidare. Därför är antibiotikaresistens ett av de allvarligaste globala hälsohoten som vi står inför och de måste också hanteras globalt eftersom resistenta bakterier inte känner av några gränser. Precis som framhåller har vi i historiskt och även nu ett väldigt gott förhållningssätt till antibiotika. Men ett problem utifrån mitt perspektiv som ansvarigt statsråd för utvecklingsfrågor är bristen i hälsosystemen att väldigt mycket av förskrivningen av antibiotika inte sker på ett tillräckligt varsamt sätt, vilket riskerar att bidra till ökad antibiotikaresistens. Därför är det givetvis också ett utvecklingsproblem. Vi har inom ramen för Sida ca i stöd på hälsoområdet. Det är då naturligtvis viktigt att inte bara titta på just antibiotikaresistens utan också på ett fungerande hälso- och sjukvårdssystem där man ska kunna hantera bland annat antibiotikaanvändningen. Det är naturligtvis också insatser till forskning. Därutöver tillkommer stöd genom multilaterala aktörer, där är en av de största givarna till bland annat Globala fonden, , , för att nämna några. Så visst är vi synnerligen aktiva här och inte minst min kollega som ser vikten av att EU nu gör mer av detta. Antibiotikaresistensen är ett europeiskt problem. Den ökar nu inte minst i södra delarna av , vad jag har förstått. Vi behöver också ha mer av globalt ansvarstagande för detta. Det är därför som det nu har tagits initiativ inför det svenska ordförandeskapet, för att hantera detta som ett globalt hälsohot. Det är helt i linje med politik för global utveckling där smittsamma sjukdomar och andra ohälsotillstånd är en av de sex globala utmaningar som vi jobbar väldigt aktivt med tillsammans med forskare men också inom ramen för vad ett helt regeringskansli och också en riksdag kan hantera. 11 (): Tack så mycket, ! Det är alldeles uppenbart att vi är väldigt överens om vad som behöver göras. gäller det att se till att vi får det utfört på ett bra sätt och att det går vidare i precis de spåren. Just hade en genomgång av förskrivning i . Det är illa nog att det är åtta eller nio av tio som fått antibiotika utan att ha varit sjuka. Det är än värre i många andra länder, framför allt i utvecklingsländerna där antibiotika antingen förskrivs rutinmässigt eller går att köpa över disk. Vi behöver inte åka längre än till för att kunna gå in och köpa antibiotika över disk. Det här måste vi tillsammans bekämpa kraftfullt för att vi ska kunna få någon ordning på det. Kan vi då vara överens om att vi verkar för att får en ledartröja i det här, att vi för det första bevarar och utvecklar den kompetens vi har, att vi för det andra gör det långsiktigt så att vi har en plan inte bara för ordförandeåret utan också längre framåt, gärna tillsammans med våra kolleger och kamrater i Europeiska unionen, och att vi för det tredje driver det här politiskt och inte låter oss skjutsas med? 12 Statsrådet (): Ja, absolut, och det är därför som nu anordnar en konferens som syftar till att lägga grunden till slagkraftiga rådsslutsatser vid det formella hälsoministermötet . Det är ett steg. Jag vill också påminna om att länge har varit aktivt inom WHO för att just uppmärksamma antimikrobiell resistens och se till att vi som medlemsland i WHO kan agera nationellt, regionalt och globalt för att möta detta hälsohot. Detta är ett initiativ som togs . Det här är en fråga som vi arbetar aktivt med i , som har bäring på en mängd olika departement. Det är en fråga som jag är glad att riksdagsledamöter väcker eftersom det antagligen är en fråga som än så länge är i sin linda, och det är fortfarande förfärande obalanser i hur vi ser på hälsa. Jag tycker också som privatperson att det är ett bekymmer att vi inte hanterar läkemedel i på det sätt som är avsikten, som framgår av artikeln som riksdagsledamoten hänvisar till. Än så länge är det ett problem i den utvecklade världen. Jag förfasas fortfarande över att bristen på rent vatten i utvecklingsländerna än så länge skördar långt fler dödsoffer än antibiotikaresistensen. Därför måste vi se de här frågorna sammantaget. Det går inte att bara attackera detta utan att också se på vikten av ekonomisk utveckling, fattigdomsbekämpning och uppbyggande av fungerande hälsosystem. Där måste inte minst kvinnors och barns rättigheter bättre tas till vara som en väldigt viktig insats för att göra någonting åt detta långsiktigt. 13 (): Det sista som statsrådet säger är vi totalt överens om. Vi har drivit de frågorna tillsammans i utrikesutskottet tidigare, så det råder ingen som helst tvekan om det. fokuserar jag på antibiotikaresistensen som en del av detta. Eftersom det dör flera barn i många delar av världen just på grund av att man inte kan behandla bakterieinfektioner är det viktigt att vi fokuserar också på det. Det ena får absolut inte utesluta det andra. Vad kan vi då göra? Vi kan från sida satsa på de här sakerna som vi har enats om, men vi kan också satsa på utbildning. Utbildning i fattiga länder men även utbildning inom landet är avgörande för att man ska kunna komma till rätta med det här. En enkel sak är att använda handsprit. Jag har här med mig en liten flaska som är en av mina favoriter. Den är svenskutvecklad och heter Mano+, men det finns många andra. Jag vill avslutningsvis överräcka den till statsrådet. Den luktar lavendel. Man kan ju tänka sig att man använder den på temat sluta lukta sprit på jobbet. 14 Statsrådet (): Jag tror att vi härmed har hittat vikten av en väl fungerande politik, mer av internationellt samarbete om de globala hälsohoten, vikten av utbildning och kunnande och möjligheter att vara delaktig i sin hälsa. Men det är också viktigt att det finns ett personligt ansvar. Man kan göra en hel del för att stoppa smittspridning och ta egna initiativ. Vi har sett hur man på bland annat en del dagis har lyckats minska enklare förkylningar genom bättre handhygien. Så visst behövs dessa insatser på alla nivåer. Jag ser fram emot det svenska ordförandeskapet som bland annat ger oss möjligheter att lyfta fram denna fråga, inte minst genom min kollega försorg. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2008/09:521 om bistånd i 15 Statsrådet (): har frågat mig vilka initiativ jag tar för att den bakomliggande orsaken till piratverksamheten vid den somaliska kusten ska åtgärdas samt på vilka skäl jag grundar prioriteringen att i ett av världens fattigaste länder satsa mer på operation än på bistånd. Sjörövarproblematiken måste ses mot bakgrund av den pågående konflikten och laglösheten i , fattigdomen och det illegala fiske som pågått utanför landets kust . Det är ingen tvekan om att avsaknaden av en fungerande central regering som har kapacitet att skydda landets kust och bidra till att utveckla försörjningsmöjligheter för befolkningen har bidragit till den nuvarande situationen. har ett starkt engagemang för fred och utveckling i . Det kommer till uttryck i vårt aktiva deltagande i den internationella kontaktgruppen för , genom vårt pådrivande arbete i EU när det gäller utformningen av EU:s engagemang och stöd för fred, försoning och utveckling i liksom genom vårt bilaterala bistånd. Det är just hållbar fred, stabilitet och utveckling som måste till för att sjörövarverksamheten ska upphöra. Det krävs en bestående politisk lösning på konflikten i som kan bana väg för ett effektivt samhällsstyre. Detta är inte något som görs i en handvändning, och det är dessutom inte något som det internationella samfundet kan åstadkomma. Det måste göras av somalierna själva. Vi ska däremot stödja den processen, och det gör vi såväl politiskt som finansiellt. bidrar bland annat till den så kallade Djiboutiprocessen, Amisom och AU:s arbete tillsammans med övergångsregeringen. Som mycket riktigt påpekar har också ett bilateralt utvecklingssamarbete med och bidrar med medel i humanitärt bistånd. Ett förbättrat säkerhetsläge är ett viktigt första steg för att ta itu med de bakomliggande orsakerna till sjörövarverksamheten, men övergångsregeringen måste också få i gång en fungerande ekonomi som kan erbjuda försörjningsmöjligheter för befolkningen så att värvning till fundamentalistiska väpnade grupper eller sjöröveri inte framstår som de enda alternativen. Detta leder mig till andra fråga om prioriteringen att i ett av världens fattigaste länder satsa mer på operation än på bistånd. har den svenska styrkan varit operativ i EU:s insats utanför i . Det svenska förbandet har i övergripande ansvar för att säkra att FN:s världslivsmedelprograms, WFP:s, humanitära transporter säkert anlöper hamn i . genomfördes 60 fartygsleveranser med totalt livsmedelsbistånd till . Det beräknas föda 3,2 miljoner människor och möter därmed behoven i där , eller 3,2 miljoner människor, är i akut behov av nödhjälp. Utan eskort kan WFP:s fartyg inte leverera denna livsnödvändiga last. Därmed är eskorten motiverad hur dyrköpt den än kan framstå. fråga ger mig också en möjlighet att belysa det faktum att det finns en komplementaritet mellan stöd till säkerhet och utveckling snarare än ett motsatsförhållande. Utan fred och säkerhet försvåras möjligheterna till utveckling, och utan förbättrade levnadsvillkor hotas i det långa loppet säkerheten. Stabilitet, säkerhet och tillträde är grundläggande förutsättningar för att bekämpa fattigdom och genomföra biståndsinsatser med syfte att få till stånd en långsiktigt hållbar politisk, ekonomisk och social utveckling. Detta gäller såväl i som i och Kosovo. Låt mig avslutningsvis betona att regeringen är medveten om att operation inte utgör det långsiktiga svar vi söker för att komma till rätta med sjörövarverksamheten. Vårt deltagande i insatsen är dock något som vi konkret kan göra för befolkning och för säkerheten utanför landets kust. Detta bör tillsammans med vårt humanitära och utvecklingsrelaterade bistånd och vårt engagemang för Djiboutiprocessen ses som kompletterande och samverkande delar av samlade stöd för säkerhet och utveckling i . 16 (): Jag tackar biståndsministern för ett utförligt svar om situationen i . Jag delar i mycket den syn som regeringen företräder. Men jag ställde också frågan hur vi går vidare. Med tanke på den situation som råder i , både i landet och utefter kusterna, är det viktigt att komma till rätta med de bakomliggande orsakerna till varför det är som det är. är ett land utan en legal, fungerande regering. Övergångsregeringen brottas med enorma problem. Framför allt handlar det om de oerhörda konflikter som finns i landet, inte minst i södra delen av , i Mogadishuområdet. I Atalantaoperationen ingår åtta länder i . Två av dem, bland annat , anklagas för att ha haft fiskefartyg som har fiskat illegalt i somaliskt vatten. Det är givetvis besvärande med tanke på att samma land också deltar i Atalantaoperationen för att skydda mot pirater. Operation skyddar handelsfartyg och fartyg med livsnödvändig last till det somaliska folket. Operationen går ut . medverkar till en stor kostnad av . Vad blir nästa steg? Ska man skydda handelsfartyg och olika former av biståndsinsatser utefter de långa kusterna eller ska man göra insatser i landet som förändrar situationen? Det är i huvudsak ett fattigt folk som inte har fått möjlighet att utveckla sig av egen kraft på grund av de olika konflikterna. Man har från övergångsregeringen vid ett flertal tillfällen vädjat till FN om fredsstyrkor i . Den fredsstyrka som finns från Afrikanska unionen på 4 000 man är inte alls tillräcklig för att skapa säkerhet och trygghet för människorna i landet. Det krävs alltså andra insatser. Man kan även titta på möjligheten att göra insatser för det fattiga folket i de olika kustsamhällena. Vad gör man där? För lite från svensk sida, tycker jag. Här kommer frågan om prioriteringen in. Man medverkar med stora pengar i , men när det gäller biståndsinsatser kan man göra mycket mer. I staden och på andra platser utefter och även i Puntland ned mot Mogadishuområdet lever människor i fattigdom i de olika kustsamhällena. De levde tidigare på fiske innan rovfisket blev så omfattande. Vad gör vi där för att öka insatserna? Man måste satsa långsiktigt för att människor ska kunna leva på en egen utkomst och därmed dra undan mattan för den piratverksamhet som förekommer. 17 Statsrådet (): Jag tackar för interpellationen. Jag tror att den mycket bekymmersamma situation som råder i politiskt, ekonomiskt, socialt och säkerhetsmässigt är något som vi har hög beredskap att hantera. Jag tror att det kommer att vara stor anledning också för som EU-ordförandeland att ha beredskap att kunna bidra mer och se till att EU gör rätt saker. är utifrån ett biståndsperspektiv en stor aktör. bidrog med i humanitärt bistånd, bland annat till Programme. Därutöver anslog vi till utvecklingssamarbete med . Vi ser också till att ibland kunna anslå extra medel till bland annat Djiboutiprocessen och den östafrikanska fredsstyrkan . har ett starkt engagemang för . Vi ser att vi behöver göra mer gemensamt, inte minst inom ramen för EU, och bland annat titta på det som tar upp, nämligen grundproblematiken. Vad jag har lärt mig är att den är extremt komplex. Det handlar om hur grannländerna agerar och om hur landet självt kan resa sig för enighet, försoning och fred. Vi ska komma ihåg att det har varit av konflikt i . Den tillfälliga övergångsregeringen är inne på sitt 15:e fredsförsök. Det finns en trötthet. Den humanitära katastrofen, inte bara i , förvärras dessutom. tilltar sjöröveriet som kanske inte bara handlar om utan har andra typer av förgreningar. Förutom att säkra de humanitära transporterna av den livsnödvändiga livsmedelshjälpen är det i det långsiktiga perspektivet viktigt att ha synpunkter på EU:s fiskeripolitik, till exempel att den hämmar den globala utvecklingen och att fiskeriavtalen är alltför ensidiga och varken gynnar det globala perspektivet eller den lokala utvecklingskraften. Jag håller helt med om detta. har också förmågan att jobba med utveckling och säkerhet . En av frågeställningarna gällde om det är relevant och rimligt att lägga så pass mycket pengar på . Mitt svar är ja, som en del i en helhet där fler länder ställer upp för att ta sin del av ansvaret. Att nu gör en säkerhetsfrämjande insats handlar om att säkra och legitimera åratal av humanitärt bistånd och utvecklingsbistånd till och om en stark diplomatisk närvaro för att underlätta för övergångsregeringen och Sheikh som utsätts för stort politiskt tryck internt i landet. Därför ser jag att det här är en fråga där EU har ett ansvar. EU kan göra mer tillsammans, men måste också ha förmåga att se hur utveckling och säkerhet hänger ihop. Vi måste också kräva att grannländerna tar mer ansvar för att skapa förutsättningar för en långsiktig och hållbar freds- och försoningsprocess på . 18 (): Jag fick inte svar på den ena frågan jag ställde, nämligen vad statsrådet anser om FN:s insats. Den somaliska övergångsregeringen vill ju ha ökad FN-insats när det gäller att få fram säkerhetsstyrkor i större omfattning som kan jobba med fredsbevarande insatser. Risken är annars att man återgår till den situation man hade då den etiopiska armén gick in och skapade ännu större konflikter. Det var vad den dåvarande presidenten ansåg var den enda möjligheten för att få en någorlunda säker situation i landet. Det skapade å andra sidan nya konflikter. Det måste till en internationell fredsstyrka som kan medverka till avspänning på olika sätt. Jag vill gärna veta vad regeringens uppfattning är i den frågan. Jag tycker att det finns insatser man kan göra. består av olika regioner. I den norra delen, Somaliland, är det relativt lugnt, bortsett från piratverksamhet. I Puntland, som är mellanregionen, är det också relativt lugnt, men där förekommer också piratverksamhet utanför kusten. Jag har därför haft kontakt med mina vänner i där de internationella organisationer som jobbar i är medlemmar. Jag fick en uppgift om att det pågår aktivitet även hos Puntlands polis. Vi får i intrycket att det är den här insatsen som är den enda som förekommer för att komma till rätta med piratverksamheten. Enligt de uppgifter jag fick arresterade Puntlands polis 15 misstänkta pirater och beslagtog fem snabbgående båtar i en polisräd mot ett antal hamnstäder. Det pågår också sådan antipiratoperation i landet från den polismyndighet som finns både i Galkayo och i Garowe. Det finns alltså en sådan verksamhet. Det jag syftar på är att man måste jobba med de bakomliggande orsakerna. Man måste också arbeta med de progressiva krafter som finns i landet och stödja den polisorganisation som finns där och som naturligtvis är ganska bräcklig. Det behövs alltså stöd utifrån. Där kan FN medverka. I nästa steg, efter eller gärna tidigare, kan EU medverka i att delta i ett sådant uppbyggnadsarbete. Man stärker landets legitima myndigheter indirekt genom att ha resurser för den organisation som måste byggas upp i landet. Jag menar att det som görs på utsidan, att hålla kusterna någorlunda rena från piratverksamhet, naturligtvis är väldigt bra. Men man måste också jobba inne i landet eftersom det är där grogrunden till piratverksamheten finns. Man måste alltså på olika sätt medverka till att stärka de somaliska myndigheterna för att de ska komma till rätta med den rekrytering som pågår till piratorganisationer som jagar båtar utanför kusterna. Jag har en annan fråga som jag vill höra statsrådets åsikt om. Det gäller det som har pågått utefter kusterna, nämligen rovfisket. Jag förstod att anser att man bör se över det och komma med förslag till förändringar. Det låter positivt. Både och , som det finns beskyllningar mot, deltar nu i . Det handlar också om dumpningen av miljöfarligt avfall. Är vi beredda att under ordförandeskapet , där får ett ökat ansvar, verka för att det tillsätts en internationell kommission för att ta reda på om dessa anklagelser är korrekta? 19 Statsrådet (): Tack för en bra diskussion. Detta visar vikten av att kan vara med och bidra tillsammans med andra, men framför allt att ansvaret mycket vilar på somalierna själva. Vi måste erkänna att det finns kapacitet i för att lösa sina problem. Vårt ansvar är att bistå och se de globala utmaningarna som till exempel rovfiske eller dumpning av miljöfarligt avfall. Vi har inte bara ansvaret att assistera utan kanske ett direkt ansvar att titta på hur lagstiftningen ser ut och hur olika processer ser ut för att stoppa de illegala aktiviteter som sker och som sker lättare i situationer där det inte finns rättssäkerhet. är en stat med en tillfällig övergångsregering och med fredsförsök som kanske inte har kapacitet att själv ta itu med alla problem. Därför blir ansvaret för oss större att bidra mer aktivt för att se vad som sker i spåren av ett sönderfall på och hur det påverkar svensk utveckling och säkerhet. Frågorna om rovfiske och EU:s fiskeripolitik blir därmed relevanta. Det handlar om konsumentupplysning, hantering av miljöfarligt avfall och annat. Det spelar också roll för vad vi gör här hemma. Därmed är det en global utvecklingsfråga som uppstår i och med att vi hanterar en extremt svår humanitär situation i . Man räknar med 1,3 miljoner internflyktingar. Hunger och sjukdomar grasserar naturligtvis. Vad gör då världen? Finns det förutsättningar för en fredsbevarande FN-styrka i ? råder det konsensus i säkerhetsrådet om att en fredsbevarande FN-insats inte är aktuell . Rådet betonar i stället vikten av att man stöttar Afrikanska unionens fredsbevarande insats i , Amisom. Möjligheten att generera trupp till en fredsbevarande FN-insats får anses vara mycket begränsad så långt som har ansvar för fred och säkerhet i världen. Afrikanska unionen bygger nu upp i många stycken imponerande kapacitet, tycker jag. har, förutom utvecklingsbiståndet och de humanitära insatserna, anslagit för att stötta Afrikanska unionen i Amisomstyrkan. Den får förmodligen, med tanke på förutsättningarna just nu och som interpellanten antydde, anses vara något för liten. Den har under rådande förutsättningar inte möjlighet att bidra till det skydd som somalierna har rätt till. Jag tror att det i den kommande fredsprocessen är viktigt att se vilket ansvar som ligger på grannländerna och den kapacitet som finns hos somalierna själva. Vi tittar ibland bara på den svenska insatsen. Det kan ibland handla om medierapportering och annat. Jag vill understryka det som säger. Det finns kapacitet.