prot · GW0982 · 2009-03-11 00:00:00 — måste agera för att den sociala dimensionen genom multilaterala organisationer ska stärkas och hävda arbetstagarnas rättigheter och institutioner, till exempel den internationella valutafonden IMF och . Jag vet att kolleger från de andra partierna på vår sida kommer att återkomma till detta. Men det finns också i det här sammanhanget skäl att ägna lite tid åt de saker som vi står bakom men där vi har reflexioner om hur arbetet genomförs i praktiken. Det är lätt att prata om kampen mot förtryck, arbetet för mänskliga rättigheter och arbetet för att främja demokrati. Det gläder mig att biståndsministern är här . Det är sällsynt i våra biståndspolitiska debatter. Jag välkomnar att vi får lite debatt. Trots att detta inte är ett ämne som skiljer oss så väldigt mycket åt finns det skäl för oss att gemensamt debattera och försöka fördjupa debatten i de här frågorna. Det är svåra frågor vi hanterar här. Jag vet att det också inom regeringskoalitionen finns olika synsätt. Jag vet att ni för en kontinuerlig debatt i de här frågorna. I skrivelsens ursprungstext kan vi läsa lite grann om problemställningarna. Det är precis så här det ser ut: Dessa frågeställningar måste ses mot bakgrund av avsikt att aktivt bidra till utveckling och fattigdomsminskning i samarbetsländerna. Beslut om att inleda, fortsätta eller avbryta utvecklingssamarbete måste i första hand fattas med hänsyn till förhållandena i det enskilda landet. Lite längre ned i texten i skrivelsen står det: Bistånd bedrivs ofta i en svår miljö som präglas av kränkningar, korruption och bristande demokrati. Det är just där stödet bäst behövs. Det är precis så också jag och mitt parti ser på det. Det är just i de riktigt svåra miljöerna, i diktaturer och mycket korruptiva miljöer, som biståndet behövs för att hjälpa landet i rätt riktning. Men det är också här jag har förstått att det över tiden har varit svåra debatter, inte minst inom alliansen. Vissa anser å ena sidan att man ska dra sig ur på grund av att det är diktaturer eller för att det är så korrupt. Å andra sidan kan man ställa sig frågan hur vi påverkar de länderna om vi väljer att dra oss ur. Det finns flera exempel på länder där vi har dragit oss ur. Jag vet att flera höga tjänstemän på UD sliter sitt hår när de reflekterar över hur det har gått när vi har dragit oss ur. Det handlar om möjligheter till påverkan. Man får i stället leverera pressmeddelanden från och se om det har någon verkan på till exempel regimen i eller , där vi har dragit oss ur journalistsamarbete, som vi beklagar det hårdnande klimatet vad gäller yttrandefrihet och massmedier. Den här debatten är intressant. Hur ska man förhålla sig till de här länderna? De går i auktoritär riktning, de går åt fel håll. Ska vi då dra oss ur, eller ska vi fortsätta att vara verksamma där? Det är ingen enkel fråga. Men jag tror att vi gör större nytta på plats om vi stöder de krafterna. Det finns också flera exempel där vi gör just det. Det finns särskilda prioriteringar inom biståndet där vi gör på det sättet. Men det fungerar inte så överallt. En annan sak är exempel som , ett av de fyra länder har valt att prioritera i när vi har dragit oss ur andra länder. Jag vet att biståndsministern härförleden deltog i ett samtal i P1-morgon eller Ekot eller bådeoch där biståndsministern bland annat fick kommentera rapporten for sale, som är utgiven alldeles och visar hur regimen i , för övrigt biståndsministerns systerparti, tar ett allt starkare grepp om naturresurserna i . Jag lyssnade på den intervju som biståndsministern gav i radio. Jag vet att biståndsministern bland annat sade att det är så det går till i en enpartistat. Men vet jag att biståndsministern också har träffat oppositionsledaren i landet. Någon enpartistat är det inte. Men det är ändå ett av världens mest korrupta länder och ett av världens fattigaste länder, ett land jag absolut tycker att vi ska vara verksamma i. Där råder ingen skillnad. Däremot kanske man måste reflektera över de rekommendationer som bland annat den här rättighetsorganisationen har givit, bland annat att vi som givarland ska ställa hårdare krav på regimen i att vi ska se till att den antikorruptionslag som år har skjutits upp införs och att vi ska ställa hårdare krav på att regimen ska leva upp till mänskliga rättigheter. Jag skulle vilja be biståndsministern att utveckla sin syn på exemplet . Eftersom detta är ett område där vi har många gemensamma uppfattningar kan det också vara intressant att debattera hur det ser ut i praktiken på fältet. Där måste vi alla hjälpas åt, så att vi blir så bra vi kan. 52 HANS (): För oss vänsterpartister är demokrati och mänskliga rättigheter inte förhandlingsbara. Vi vill att ska vara ett land som konsekvent försvarar demokrati och mänskliga rättigheter, oavsett var, av vem och med vilka motiv de kränks eller inskränks. Därför vill jag inleda med att yrka bifall till reservationerna 1 och 5. utgångspunkt är att de mänskliga rättigheterna är universella, odelbara och ömsesidigt beroende. De orden är någonting som vi ganska ofta upprepar, alla i den här kammaren. De återupprepas även i regeringens skrivelse om demokratibistånd och i utrikesutskottets betänkande, men kanske utan att man reflekterar över ordens innebörd. Att säga att de mänskliga rättigheterna är universella, odelbara och ömsesidigt beroende förpliktar. Att säga att de mänskliga rättigheterna är universella är att diskvalificera varje ursäkt för ett brott med hänvisning till kultur, religion, det motiv förbrytaren har, ett lands historia, ett lands säkerhetssituation etcetera. Att säga att de mänskliga rättigheterna är universella innebär att man måste ha en måttstock när det gäller mänskliga rättigheter, att man måste vara beredd att kritisera varje inskränkning, oavsett om den sker på Guantánamobas, på de av ockuperade palestinska områdena, i fängelser eller på . Tyvärr ser vi att den borgerliga regeringen har dubbla måttstockar. Så länge brotten begås av eller deras allierade möts de med tystnad, ursäkter och bortförklaringar. Men när brotten begås av fiender används de för att försvara folkrättsbrott, ockupation och isolering. Vi vänsterpartister har välkomnat den här skrivelsen. Vi tycker att det är positivt att man lyfter fram frågan om demokrati och mänskliga rättigheter inom biståndet. Men vi känner också en överhängande oro över att regeringens dubbla måttstockar när det kommer till de mänskliga rättigheterna även kommer att färga demokratibiståndet, att de kommer att färga valet av vilka länder man väljer att engagera sig i, att de kommer att färga valet av vilka aktörer som kommer att få stöd. Ett exempel som bekräftar oron över att regeringens mörkblå glasögon kommer att skymma sikten i demokratiarbetet är att man i skrivelsen i stort sett ignorerar betydelsen av fackföreningar i demokratiarbetet. Det gör man trots att vi vet från land efter land att fackföreningsrörelsen spelat en central roll i försvaret av de mänskliga rättigheterna och i kampen för demokrati i stort. Det gäller exempelvis i länder som , eller . Att säga att de mänskliga rättigheterna är odelbara är att inse att de inte kan behandlas som ett smörgåsbord. Man kan inte plocka ut delar av FN:s konvention och helt ignorera andra delar och ändå tro att man ska hitta helhetslösningar. Tyvärr är det precis så den borgerliga regeringen gör genom att ensidigt i sin skrivelse fokusera på de medborgerliga och politiska rättigheterna men ignorera de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Det gör man trots att FN så tydligt sagt att dessa rättigheter är likvärdiga. Man behandlar från den borgerliga regeringens sida de mänskliga rättigheterna just som om de vore delbara. Ett tydligt exempel på detta är hur den borgerliga regeringen betraktar frågan om tilläggsprotokoll till konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Genom detta protokoll, som antogs av , skulle det bli möjligt för enskilda individer och grupper världen över att klaga till när de anser att en stat inte skyddar individens ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Vi i och oppositionen tycker att det är ett stort steg framåt och att självklart borde ansluta sig till tilläggsprotokollet och välkomna individers klagorätt på området. Men den borgerliga regeringen har ställt sig kritisk till ett tilläggsprotokoll på området. Den har aktivt motsatt sig att individer ska få klagorätt på det området. välkomnade man tilläggsprotokollet som gäller de medborgerliga och politiska rättigheterna och den individuella klagorätten på det området. Den borgerliga regeringen förespråkar med andra ord helt olika regelverk för de olika typerna av mänskliga rättigheter. Man förespråkar att enskilda individer ska ha helt olika möjligheter att ställa sina stater inför rätta när de utsatts för brott mot de mänskliga rättigheterna beroende på vilken mänsklig rättighet det är som kränks. Det går inte att säga att de mänskliga rättigheterna är odelbara och sedan behandla dem som att det fanns ett A- och ett B-lag. Att säga att de mänskliga rättigheterna är ömsesidigt beroende innebär att man inser att verklig demokrati förutsätter att de medborgerliga och politiska rättigheterna såväl som de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna respekteras. Vi vet från vår egen historia här i att rätten till utbildning, arbete, bostad, mat med mera måste respekteras. Det var en förutsättning för att alla i vårt land skulle ha en möjlighet att utnyttja sina politiska och medborgerliga rättigheter. På samma sätt har vi lärt från vår egen historia att politiska och medborgerliga rättigheter som yttrandefrihet, mötesfrihet och rätten att organisera sig fackligt var en förutsättning för att alla grupper i samhället skulle kunna kräva sina sociala, ekonomiska och kulturella rättigheter. FN har , bland annat vid den stora om mänskliga rättigheter , slagit fast att mänskliga rättigheter inte bara handlar om medborgerliga och politiska rättigheter. Lika stor vikt läggs inom FN-systemet vid sociala framsteg, förbättrade levnadsvillkor och mäns och kvinnors lika rättigheter. Det är uppenbart när man läser regeringens skrivelse att den inte ser att de medborgerliga och politiska rättigheterna är beroende av de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Med en sådan utgångspunkt som den borgerliga regeringen har i skrivelsen är risken överhängande att de medborgerliga rättigheter som den säger att den vill kämpa för inte blir mer än en lyx för en välbemedlad elit. Världens fattiga och maktlösa kommer aldrig i realiteten att få möjlighet att få utnyttja sin yttrandefrihet och föreningsfrihet. Riktig demokrati kan bara byggas underifrån utifrån ett folkligt engagemang och stöd. Demokrati är aldrig någonting som kan exporteras av givare eller införas från ovan med vapenmakt. Vår uppgift här i som biståndsgivare måste vara att understödja de krafter som finns i , och . De måste på sina egna villkor och utifrån sina egna förutsättningar organisera sig för en demokratisk förändring. Utvecklingssamarbete även när det kommer till demokratibistånd måste grundas på en jämbördig dialog och ett utbyte också i praktiken. Tyvärr ser vi tvärtom att man i skrivelsen har ett ovanförperspektiv. Man beskriver en bild där vi i har alla lösningar, alla svaren på de brister som finns i demokrati och mänskliga rättigheter i länder i , och . Vi måste inse att vi inte har alla svar här i . Tvärtom skulle vår demokrati här i kunna vitaliseras om vi var beredda att lyssna till demokratiaktivister i syd och se de försök som finns runt om i , och att vitalisera deras demokratier. Vi behöver en dialog även när det gäller demokrati. Ett sådant exempel där jag tror att vi i skulle behöva inspireras av utvecklingar i andra länder är de försök som pågår i flera latinamerikanska länder med deltagande i demokrati. Det handlar om hur man kan involvera människor i beslutsprocesser i deras egen vardag. Jag tror att det är någonting vi här i skulle kunna lära av till exempel utvecklingen i . Jag har överskridit min talartid och ber om ursäkt för det. Jag vill avsluta med att säga att ser ett stort behov av regeringar och länder som vågar stå upp för demokrati och mänskliga rättigheter. skulle kunna vara ett sådant land. Tillsammans har vi i oppositionen från Socialdemokraterna, i våra reservationer och motioner visat på hur skulle kunna ta ett par men avgörande steg för att bli ett land som konsekvent och med stor trovärdighet stod upp för de mänskliga rättigheterna. Det gäller oavsett vilka av de mänskliga rättigheterna som kränks, oavsett var det sker eller med vilka motiv som brotten utförs. Tyvärr kan vi från oppositionen konstatera att för att ska bli ett sådant land krävs en helt annan demokratiskrivelse och i grunden en helt annan regering. Jag vill därför avsluta med att yrka bifall till reservationerna 1 och 5. 53 (): Jag vill inleda med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Grunden för bistånd till utvecklingsländer måste vara att åstadkomma verklig nytta och att stimulera till en positiv och bestående utveckling på de områden som omfattas av insatserna. Prioriterade områden är fattigdomsbekämpning, demokratiutveckling, kvinnors och barns rättigheter och generella frågor som rör mänskliga rättigheter. Värnandet om demokratiska värderingar och respekten för de mänskliga rättigheterna är dessutom inte bara ett mål i sig utan måste även vara vägledande för utformningen av alla delar som ingår i biståndet. Ett bra bistånd karakteriseras inte bara av tydliga mål och av att vi förmår avsätta tillräckliga resurser. Hur biståndet utformas rent konkret är helt avgörande för att det ska bli effektivt. Det ställer höga krav på kunskap om förhållanden i olika länder och respekt för kulturer och traditioner. Att stimulera utvecklingen av fungerande demokratier där människors lika rättigheter respekteras fullt ut är ett självklart mål för demokratibistånd. Förutom att det är ett värde i sig är demokratin en grundläggande förutsättning för såväl social som ekonomisk utveckling. Det är viktigt att poängtera att arbetet måste ske tillsammans med mottagarländerna och att det är dessa som äger sin egen utveckling. Mottagarländernas ansvar i det här hänseendet fick tydligare fokus genom Parisdeklarationen om biståndseffektivitet som antogs . Det har även fört med sig ett större krav på biståndsgivarna att anpassa sitt bistånd till varje enskilt samarbetsland. Det handlar om att stimulera utveckling på plats genom stöd och uppmuntran till lokala organisationer. Biståndet ska bestå av en hjälp till självhjälp och får inte andas kolonialism. måste vi se till att vi blir bättre på att följa upp hur olika åtgärder fallit ut och se till att mottagarländerna tar sitt ansvar. Olika länder har kommit olika långt i sin demokratiutveckling, och förutsättningarna för demokratibiståndets utformning varierar stort. En av de stora utmaningarna för ett effektivt demokratibistånd är att identifiera de lokala organisationer och institutioner som förmår vara drivande för utvecklingen på plats. Det kan röra sig om nationella parlament, andra politiska församlingar, myndigheter och organisationer som arbetar med att bekämpa korruption. Att verka för framväxten av stabila och demokratiska system med ett välfungerande rättsväsen är helt avgörande för en utveckling på andra områden. Rent konkret anser vi att bör arbeta för att förbättra rättsväsen och politiska system genom att stärka parlamentens roll, motverka korruption och möjliggöra fria val genom exempelvis valobservatörsinsatser och genom att bidra till ökad medvetenhet och kunskap om demokratins principer. En förutsättning för en stark demokrati är även ett välfungerande partiväsen något som vi vill stimulera genom bland annat demokratistöd via partianknutna organisationer. Det är en typ av samarbete som har finansierats . Starka lokala partiorganisationer ger ökad legitimitet till hela det demokratiska systemet. Här har de svenska politiska partierna värdefull och mångårig erfarenhet att dela med sig av. Vi måste också verka för de grundläggande medborgerliga och politiska rättigheter som ger människor möjligheten att arbeta politiskt och att uttrycka sig fritt utan risk för repressalier. Starka och stabila samhällen består inte enbart av politiska system och organisationer. Även det civila samhället, det vill säga den arena som lever skild från staten marknaden och den enskilda individen eller det enskilda hushållet är en förutsättning för demokrati. I länder med auktoritärt styre är det ofta ur det civila samhällets organisationer som demokratiska oppositionella krafter och nya initiativ kan växa fram. Vi menar att det är viktigt att ge stöd till de civila insatser som verkar i enlighet med befintliga riktlinjer. Det är även viktigt att understryka betydelsen av stöd till kvinnoorganisationer och andra sammanslutningar som arbetar för kvinnors rättigheter. Det är aspekter som redan till fullo genomsyrar den linje vi vill driva och som dessutom ingår som en självklar del i begreppet mänskliga rättigheter. För att lösa stora frågor krävs multilaterala samarbeten och ett samlat helhetsperspektiv. Det gäller som en självklarhet på exempelvis miljöområdet, men är lika giltigt när det handlar om det globala arbetet för demokrati och mänskliga rättigheter. Vid sidan av de projekt som drivs från svensk sida sker en stor del av biståndet via andra aktörer, exempelvis EU, och olika organ. I många fall är en av de största givarna, och vi har rätten att försöka påverka hur dessa pengar används. Att olika insatser ska visa goda resultat och vara av hög kvalitet är mycket viktigt. Vi måste ställa krav på att pengarna används rätt. På så sätt kan vi försäkra oss om att de svenska skattebetalarnas pengar verkligen hamnar där de gör störst nytta och ger så många som möjligt förutsättningar till ett liv med alla de fri- och rättigheter som vi tar för givna. 54 (): Frihet från förtryck är naturligtvis en viktig utgångspunkt för oss när vi formar vårt demokratibistånd. Det är centralt att försöka uppnå den friheten. I den här skrivelsen är basen egentligen det som vi har lagt fast i politik för global utveckling. Det genomsyrar allt vårt arbete även på detta område. Syftet, herr talman, är att utrota fattigdomen inget mindre. Det handlar om att skapa möjligheter för människor oavsett var man är född och var man verkar och bor. Från svensk utgångspunkt vill vi göra skillnad. Vi vill bidra till utveckling. Vi har identifierat tre teman som viktiga för vårt bidrag, herr talman. Det handlar om mänskliga rättigheter och demokrati. Det handlar om jämställdhet och om kvinnors roll i utveckling. Båda dessa områden och teman handlar om att skapa motorer och bästa möjliga grund för förändring och utveckling. Det är människor som förändrar. Det är människor som gör skillnad. Det är människor som är fria som kan åstadkomma att berg flyttas. Vi vet också, herr talman, att vi har skapat en situation som inte är långsiktigt hållbar. Det handlar naturligtvis om klimatet och klimatfrågorna, som hotar att förändra människors möjligheter och hotar att lägga krokben för barns och barnbarns och kommande generationers rätt att också få vara fria och utvecklas. Därför är detta också ett av de viktiga benen i vår biståndspolitik. För mig, herr talman, som centerpartist och grön liberal handlar det verkligen om att skapa möjligheter för människor. Det ska råda frihet inte bara för män utan för alla. Det handlar om kvinnor kvinnor som är centrala i förändring av utvecklingen. Jag tror att det var många som i likhet med mig såg ett tv-program om kvinnor som förändrade . De tog på sig de vita kläderna, gick ut och sade: är det nog! Vi vill inte längre leva i denna miljö. Vi vill åstadkomma fred. Kvinnor har förändrat på när man har upplevt tider av oro och krig och känt att man inte har fått chansen och att möjligheter har förspillts. Kvinnor är oerhört viktiga som förändringskrafter för frihet, för utveckling och för möjligheter för människor. Det handlar om barn, som också ska ha rätt. Det handlar om homosexuella, bisexuella och transpersoner HBT-personer. Det handlar om människor med olika religioner och så vidare. För oss, herr talman, är det i grunden en fråga om respekt och tolerans för människors fria val och fria väg genom livet. Vår utgångspunkt måste vara att stötta. Vi ska stötta kvinnor, stötta det civila samhället, stötta good governance, god förvaltning, och goda regeringar samt rättsstatsutbyggnad. Det handlar om att stötta yttrandefrihet och medier. Men det handlar också, herr talman, om att vi ska vara det goda exemplet. Genom vårt sätt att agera ska vi visa att det finns möjligheter och att det finns hopp. Som vi kan läsa i en rapport som presenteras måste vi naturligtvis titta på oss själva och granska oss själva kritiskt. Kampen mot terrorism har inte skett på ett sätt som har varit främjande i alla delar, och det måste vi våga ta itu med. Det handlar om rättsstatligheten i den delen. I annat fall riskerar vi att andra kryper bakom och använder de dåliga exempel som vi har utgjort för att fortsätta att förtrycka människor. Mycket har redan sagts som jag kan instämma i. Innan jag avslutar mitt inlägg måste jag dock titta lite grann på var någonstans skillnaderna finns i den här frågan, herr talman. Jag ser då på s- och v-reservationen. Där lyfter man fram och talar om att mänskliga rättigheter ska vara odelbara. Men, herr talman, det är ju det vi säger! Det är det vi har skrivit, och det är det vi har lyft fram. Så vad är då kärnmeningen? Uppenbarligen vill man dela de mänskliga rättigheterna. De ska tydligen inte vara odelbara. Man lyfter nämligen fram några andra områden som man vill betona. Man säger att dagens två huvudperspektiv för politik för global utveckling måste kompletteras med ett jämställdhetsperspektiv. Men, herr talman, jag frågar mig om de då inte har läst skrivelsen. Har de inte varit med när vi har diskuterat politik för global utveckling? Det är ett av de tre teman som vi har. Någon måste ha varit borta när vi fattade de här besluten. På annat sätt kan jag inte tolka den reservationen. När det gäller de medborgerliga och politiska rättigheterna går man från att säga att de ska vara odelbara till att börja prata om de fackliga rättigheterna. Har vi inte skrivit om detta, herr talman? Vi var helt överens om hur viktigt det är i politik för global utveckling. Handlar inte just föreningsfrihet och rätten att samlas om de fackliga rättigheterna? Vi har inte pekat ut dem i förhållande till något annat. Menar vi frihet och möjligheter för människor, herr talman, är det inte bara i vissa sammanhang. Det är måhända det som leder fel, för de brukar tala om frihet bara på vissa områden. På andra områden talar de tystare om detta, även om det låter högt i denna talarstol. Jag yrkar bifall till förslagen i betänkandet. 55 HANS () replik: Jag hade vissa problem att få in alla mina åsikter och idéer om hur man ska utveckla svenskt demokratibistånd . hade över huvud taget inga problem att få sin talartid att räcka till. Hon använde många minuter åt att beklaga sig över oppositionens reservationer. Det visar hur ihålig den borgerliga alliansens politik på området är och hur lite och egentligen har att komma med i de här frågorna. Jag vill trots allt ta upp några saker. I retoriken lyfte upp förändringskraften i kvinnors organisering. Det är svårt att inte hålla med om den vackra retoriken, men sedan finns det en praktik också. Det finns en konkret skrivelse och en verklighet i den borgerliga biståndspolitiken, och där ser det annorlunda ut. Det är därför vi i oppositionen har valt att reservera oss på flera punkter. Vi ser en retorik från den borgerliga alliansen, och vi ser en verklighet som ser väldigt annorlunda ut. Det finns två huvudperspektiv inom politik för global utveckling, nämligen de fattigas perspektiv och ett rättighetsperspektiv.