prot · GX0918 · 2009-10-21 00:00:00 — Jag ställer samma fråga till som jag har ställt till : När tror ni att ni kan vara framme med ett gemensamt alternativ från vänsteroppositionens sida som visar hur er rovdjurspolitik ser ut? 24 () replik: När tror ni att ni kan vara framme med detta med att kriminalisera förberedelse till jaktbrott? Det kan jag ställa en motfråga om. Jag tycker att det är ett väldigt påhopp att påstå att alltid vill trycka på allting uppifrån, att det alltid är uppifrånbeslut. Nej, tvärtom! Vi tycker absolut inte så. Det är mycket viktigt att det finns en lokal förankring, att man diskuterar med människor och att människor har inflytande. Men det är inte samma sak som att kanske flytta beslutsnivån till en väldigt oklar juridisk grund. Där finns en mycket stor skillnad. När det gäller frågor som har att göra med övergripande saker djur som förflyttar sig eller växter som vi har ett större ansvar för än rent nationellt samt klimatfrågor behövs det en vidare vy här. Det är inte meningen att nonchalera människor eller att man inte ska kunna ta diskussioner med människor och låta dem få inflytande. Det är en helt annan sak. Jag har försökt klargöra det. Men vill man inte lyssna gör man naturligtvis inte det. Jag skulle också vilja fråga om en annan sak som kommer upp i diskussionen. Licensjakt på varg kommer att införas. Det gäller då ett djur för vilket bara ett etappmål uppnåtts. har vi ju talat om att uppnå etappmålet och om att sedan göra en utvärdering av hur långsiktigt hållbar den här djurstammen är och sådant. Det gör man inte . Däremot görs ett slags utvärdering. Utifrån vad jag kan utläsa av regeringens förslag handlar det där om att ta fram vissa delar beträffande konsekvenserna av vargförekomsten, förnyade mål och så vidare. Men det gör man liksom efter det att man har bestämt sig för att införa licensjakt och regional förvaltning. Är inte det verkligen fel väg att gå när det gäller en art som ändå finns och som är hotad enligt EU:s art- och habitatdirektiv? 25 () replik: Inte heller den här gången fick jag något svar om när vi kan se ett alternativ från oppositionen. Vi tar ett antal steg i olika ordning. I fråga om det som berörts tidigare här i debatten har vi haft utredningar om en ny jordbrukspolitik där ett antal förslag pekats ut. Det har vi kompletterat i det här betänkandet med ytterligare ett antal förslag. Givetvis ska vi utvärdera dem på vägen. Licensjakten är en viktig del av den nya rovdjursförvaltningen. Den är en viktig del för att få en ökad acceptans för rovdjursförvaltningen och för att få en bättre genetik. Den är också en viktig del för att, som vi ser detta, begränsa vargstammens utveckling. Förslagen i detta betänkande, som vi ju ska fatta beslut om, visar på en ordentlig skillnad gentemot i många delar givetvis också i synen på hur människor ska vara delaktiga. Vi ger människor ett reellt inflytande. Vi ger dem en reell möjlighet att påverka sin situation ute i vardagen. Det är en skillnad mellan oss i alliansen och , mellan kan jag konstatera alliansens och syn på delaktigheten. 26 () replik: Detta med anspråk på att vara ute i verkligheten är lite lustigt. Alla är vi väl numera, har jag förstått, verklighetens folk. Min verklighet är att jag bor utanför en storstad. Jag har visserligen inga vargar på tomten, såvitt jag vet. Däremot har jag då och då älgar på tomten. Inte heller de är att leka med när de bestämmer sig för att vara retade. En granne trodde att han skulle skrämma en älg. Då gick älgen, förstås, till attack och skadade grannen. Den älgen fick man skjuta eftersom den var inne i bostadsområden och var lite tokig. finns det också alla möjligheter att skjuta en varg som är stortokig. Också denna hade man kunnat skjuta, så den möjligheten finns. Även detta är en liten verklighet. Det jag tänkte fråga om gäller det långsiktiga och inplanteringen. Jag vill veta var en inplantering gjorts och om den har varit lyckad. Det kan det vara bra att känna till. Om inplanteringen har varit lyckad och man därmed får en bättre genetisk status var tror du då att acceptansen går för hur många vargar som ska finnas? Är det vid de 210 djur som ni vill ha, eller tror ni att acceptansen ökar om vi får genetiskt bättre djur och licensjakt? Frågan är alltså om vi då kan ha mer varg. 27 () replik: Jag bor inte särskilt långt ifrån . Det har varit varg i våra områden också, kan jag påpeka för . Det var dock inte det frågan gällde egentligen. Som jag sade i mitt anförande och som har framförts här tidigare är licensjakten en del i att kunna arbeta för förbättrad genetik. Jag tror att acceptansen ökar när vi ser att vi har en livskraftig rovdjursstam i det här specifika fallet en vargstam som mår bra, har en bra genetik och inte har några skador av inavel. Det är också så att de förstärkningar vi gör möjliggör licensjakten. De gör även att man kanske inte måste låta vargstammen växa sig så otroligt stor som den gör. Hade vi inte vidtagit dessa åtgärder för att förstärka genetiken hade vi inte heller klarat av att införa en licensjakt. Det två delarna hänger alltså ihop, och det går inte att spekulera fram och tillbaka i exakt hur många vargar vi ska ha. Allt vi gör nu hänger ihop, och vi gör också en utvärdering för att se om de åtgärder vi vidtar får önskad effekt. 28 () replik: Jag förstår att det inte går att här säga att vi ska ha 212 eller 318 individer. Det är inte riktigt det som ligger i min fråga. , du säger att acceptansen ökar om vi får vargar som mår bra. Okej hur då? Är det inte själva antalet vargar som gör att man inte vill acceptera att det finns varg? Jag undrar alltså: Om vi får en livskraftig vargstam som är genetiskt bättre även om jag ifrågasätter hur det ska gå till, och vi får fortfarande inte veta hur och när utplanteringen av dessa tennsoldater ska gå till kan vi då öka antalet? Jag vill inte ha någon numerär, men kan vi till exempel fördubbla antalet vargar? Ökar acceptansen på det sättet, bara för att man får skjuta på licens? 29 () replik: Jag vet inte om helt har missuppfattat det som står i propositionen. Vi lägger en begränsning på hur många vargar vi vill ha. Vi ser inte att vi kan ha hur mycket varg som helst. Vi ser inte att vi kan ha 2 0005 000 vargar i det här landet om vi ska klara att ha en acceptans för den förda rovdjurspolitiken. ska vi dock ha en rovdjursstam som är livskraftig och långsiktig. Då måste vi förstärka genetiken. Men jag tycker också att vi ska ha en begränsning av hur många vargar vi har långsiktigt. Det är just därför propositionen ser ut som den gör, och det är också tydligt att det har varit en politik som har fört under en väldigt . 30 (): Jag vill börja med att säga att det är väldigt glädjande att stå här och debattera miljö- och jordbruksutskottets betänkande om propositionen En ny rovdjursförvaltning. Det är otroligt glädjande att vi äntligen har kommit så här långt i dessa frågor. Jag vill också säga att jag givetvis yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. liberalerna värnar den biologiska mångfalden. Att främja mångfalden hos växter och djur i vår natur är en fundamental del i vår politik, och det gäller inte minst våra stora rovdjur. För att få livskraftiga stammar av våra stora rovdjur krävs ytterst en acceptans för den förda politiken, vilket är anledningen till att vi står här och anledningen till att fattar beslut om en ny rovdjursförvaltning. Den nya förvaltningen innebär bland annat att länsstyrelserna ska inrätta viltförvaltningsdelegationer. Regeringen avser att dela in denna förvaltning i tre rovdjursförvaltningsområden med tillhörande samverkansråd, och ska fastställa miniminivåer för rovdjursstammarna inom varje förvaltningsområde. Det införs en tillfällig begränsning av vargstammens tillväxttakt, och åtgärder för att stärka vargstammens genetiska status kommer att vidtas. Lodjursstammens föryngringsprocess tillåts variera ned till 250 föryngringar , och informationsinsatser för att minska konfliktytorna mellan rovdjur och mänsklig verksamhet ska genomföras. För att få långsiktigt livskraftiga rovdjursstammar krävs ytterst en acceptans för den förda politiken. Denna acceptans grundar sig på att människor över hela landet kan känna att politiken tar dessa frågor på största allvar och tar sig an de målkonflikter som finns i ämnet. Den nya rovdjursförvaltningen innebär inte att rovdjuren utrotas, utan den innebär att vi långsiktigt får en acceptans för vår biologiska mångfald och att förutsättningarna för livskraftiga stammar av våra rovdjur ökar. Denna rovdjursförvaltning är fortsättningen på en rovdjurspolitik som tar hänsyn till såväl naturvårdsintressen och internationella åtaganden som intressen från djurägare och andra berörda i områden med rovdjur. När det gäller vargen har den gått från att ha varit i det närmaste utrotad i till att ha uppvisat en tillväxt på . När etappmålet för varg beslutades fanns det ungefär 80 vargar i . meddelade att etappmålet på 20 föryngringar hade nåtts, och man kunde då konstatera att det fanns minst 200 vargar. Tillväxten har dock skett på en ytterst smal genetisk bas bestående av bara några få individer. Den genetiska situationen för vargstammen är problematisk, och stammen uppvisar en varierande grad av inavelsdefekter. Även om antalet vargar ökar är vargstammen inte långsiktigt säkrad. För del är detta inte tillfredsställande, och därför förordar vi till och med, som sista utväg, lösningen att tillföra individer som är opåverkade av inavel till den svenska vargstammen. För att få en långsiktigt livskraftig vargstam är en förbättring av stammens genetiska status mer angelägen än fortsatt tillväxt på en smal genetisk bas. De åtgärder som är avsedda att genomföras är att underlätta för naturligt invandrade vargar att förflytta sig söder om renskötselområdet, att flytta varg som vandrat in och, som sagt, att i sista hand tillföra vargar med östligt ursprung som är opåverkade av inavel. Sammanlagt ska genom dessa åtgärder högst 20 vargar införlivas i den svenska vargpopulationen fram . begränsas vargstammens tillväxt fram till dess att konsekvenserna av vargstammens utveckling i och bedömningen av stammens bevarandestatus kan utvärderas och redovisas på ett tillfredsställande sätt. Vargstammen bör hållas på en nivå som långsiktigt skapar en större acceptans för vargen i vår fauna. Vargstammen ska inte överstiga 210 djur, och detta sker genom förvaltning i form av begränsad licensjakt och skyddsjakt på skadegörande individer. Den tillfälliga begränsningen av vargstammens tillväxttakt skapar långsiktiga förutsättningar för en livskraftig vargstam genom att förbättringen av stammens genetiska status snabbare kan ske, som det möjliggör ökad acceptans för vargstammen och därmed för rovdjurspolitiken i dess helhet. Rennäringen är den areella näring som drabbas hårdast av rovdjurens närvaro. är det lodjur som orsakar de sammantaget största skadorna. Rovdjursförekomsten inom renskötselområdet måste därför begränsas. Därför kommer i samråd med att få i uppdrag att utreda och föreslå toleransnivåer av rovdjur för rennäringen som helhet. Vi lägger nu fast en rovdjursförvaltning som inte duckar för eller ignorerar målkonflikter. Vi tar tag i dem, och vi har nått en bra balans. Som liberal och folkpartist anser jag att vi behöver agera och driva en politik som värnar såväl den biologiska mångfalden som möjligheten till entreprenörskap, livsstil och fritidsintresse på landsbygden. Att hitta fram till en god och över alla läger förankrad balans är inte lätt. Jag är övertygad om att den rovdjursproposition som vi tar ställning till har kommit en bra bit på vägen, dels genom att påkalla att det behöver tillföras nytt genetiskt material, dels genom att en förvaltning av vargstammen kan påbörjas. 31 (): Vi har debatterat så här långt och hört företrädare för en del av oppositionen tala om våra stora rovdjur, framför allt vargen, på ett sätt som gör mig beklämd. För mig som kristdemokrat är det mycket positivt att få vara med och besluta om en förändring av svensk rovdjursförvaltning. Jag vill inleda med ett citat ur propositionen på s. 48: Människor som känner att de har få möjligheter att påverka sin egen lokala miljö tenderar att bli mer negativa till nya företeelser än människor som ges större påverkansmöjlighet. Rovdjurens återetablering och den rådande rovdjurspolitiken har gett alltför begränsat utrymme åt regional förvaltning och lokal påverkan. Att vi kan åstadkomma en förändring av detta tror jag, herr talman, är nyckeln till att vi ska lyckas med att få en gemensam syn och ett gemensamt förhållningssätt vad gäller hur vi ska förvalta vår natur, med allt vad det innebär av flora och fauna. Det är förvaltarskap vi sysslar med. Vi har påverkat naturen under så många att vi är skyldiga att förvalta den på det bästa sätt vi kan. Jag roade mig med och har berört det lite grann ur ett annat perspektiv att leta på datorn för att se vad det stod om de här arterna i sagor. Där kan man läsa om de gamla myterna. Och ska jag inte återgå till en annan talarstol. Vi har behov av myter och berättelser för att tolka vår verklighet. Då är det inte så konstigt att vi kan läsa ryska folksagor som talar om dumma och snåla vargar och stora och goda björnar. Men vi har väl kommit längre vi klarar nog att läsa Rödluvan och vargen och sjunga Björnen sover utan att för den skull konstatera att de beskriver verkligheten vi lever i. Men åter till det vi sysslar med i denna kammare. har gått från att vargen fanns spridd i stora delar av landet. Tro det om ni vill, men i mitt föräldrahem i finns det en fälla för att fånga varg som lär ha använts . Järv och björn har på ett likartat sätt haft en större utbredning än , och lodjur har också historiskt sett funnits på en mycket större geografisk yta. Vi ägnade oss åt att jaga björn, varg, lo och järv så hårt att de nästan försvann från vårt land. Då kan man konstatera att det var klokt att företrädare tog tag i frågan och försökte tillskapa en politik som skulle rädda dessa djur så att de fortfarande skulle vara en del av vår fauna. Jag kan dock konstatera kanske är det med efterklokhetens ögon att de som har arbetat med de här frågorna har missat just det som jag inledde med, nämligen att få med alla parter i processen på ett tidigt stadium och se till att alla blir lyssnade på. Jag tror, herr talman, att vi som kommer från områden där man inte lever tillsammans med de här djuren och stundligen faktiskt får tala om det med en ganska stor portion av ödmjukhet, får lyssna och ta till oss den oro och den vånda som man känner för sin egendom, för sin boskap och för sin hund eller, med fog eller inte, den oro som man känner för att släppa ut sina barn i skog och mark, och för den delen att själv gå ut. Jag har en partikollega som var på älgjakt och som sade när han kom hem från passet: Jag hörde också vargen yla det var en lite kuslig känsla. Den känslan måste vi respektera. Däremot kan vi sedan hitta vägar för att beskriva att den känslan snarare ska tolkas som att vi får vara med om något fantastiskt när vi lyssnar på vargen. Det regeringen nu föreslår är ett mycket viktigt steg för att vi ska få en välmående och väletablerad stam inte bara av varg utan av alla de fem stora. Mycket av dagens debatt kretsar kring vargen och dess framtida existens. Vi har alla fått många mejl från dem som tycker att regeringens förslag är bra, från dem som tycker att det inte går tillräckligt långt och även från dem som tycker att det skulle göra sig bäst i papperskorgen. Jag vill, herr talman, utifrån det ta några argument som delvis svarar på en del av dessa mejl. Som kristdemokrat vill jag se en vargstam i som är ekologiskt och genetiskt hållbar, vilket är en förutsättning för långsiktig överlevnad. Även om det inte står i manus vill jag skicka med att jag har svårt att förstå kollegerna på vänsterkanten som inte inser att genetiskt bevarande och genetisk utveckling är något vi är skyldiga att vara med och bidra till. Då försöker vi hitta vägarna till det på bästa möjliga, snabbaste och effektivaste sätt. Därför är den temporära begränsningen också viktig liksom den jakt som kommer att tillåtas och som ska vara tydligt kontrollerad. Den i sin tur det tycker jag mig se utifrån vad som har hänt när vi har gett tillstånd att jaga björn kommer att minska tjuvjakten, kanske till och med drastiskt, och därmed får vi bort det största hotet mot vargen i , det vill säga den jakt vi inte kan kontrollera. Som jag tidigare sade, herr talman, är de nya generna in i stammen en förutsättning. Då hoppas jag att vi också kan se precis den ordning som regeringen har föreslagit, att först och främst ge vargen fri lejd genom jag vet inte om uttrycket tillåts, men jag tycker att det är en ganska bra bild att i andra hand flytta på vargar inom och att i tredje hand ta in nytt blod i stammen. Men parallellt med detta ska det vara tillåtet att jaga, precis som regeringen skriver. Den här sista frågan har väckt mycket diskussion, både här och på annat håll. Men jag tror, herr talman, att om vargen ska känna trygghet och om vi människor ska känna trygghet är licensjakten en förutsättning. Jag tror också, herr talman, att den förvaltningsorganisation som kommer att tillskapas, med tydligt inflytande från kolleger på lokal och regional nivå, intresseorganisationer och statens förlängda arm, det vill säga länsstyrelserna, kommer att öka acceptansen för det här. Jag har så svårt att förstå varför vi i denna talarstol alltid ska misstro våra kolleger ute i landet och de företrädare för organisationer som jag tror tillsammans kan diskutera sig fram till kloka beslut. Samtal och dialog är en förutsättning för förståelse och acceptans. Vi har också berört om detta strider mot EU och övrig internationell lagstiftning som vi har ställt oss bakom. För att inte gå över min tid alldeles för mycket, herr talman, vill jag hänvisa till s. 28 och 29 i betänkandet. Där står det att det naturligtvis krävs en noggrann övervakning av jakten. När ingenting annat går att göra för att få en tydlig förvaltning och acceptans är det möjligt att få jaga. Så var det återigen detta med kvalitet. Jag tror att det mest väsentliga vi kan se i den här propositionen är att vi med den ökar kvaliteten på de vilda djuren där vi förvaltar. Vi ökar kvaliteten på förvaltningsorganisationen. Vi ökar också möjligheten att få fler djur i vår fauna framgent. I betänkandet berörs också björn, lo, järv och kungsörn, men det är inte många som har berört dem här i talarstolen. Det beror kanske på att vargen också har fått vädret uppkallat efter sig. har väl sett till att det är så grått det kan för att påtala vikten av att få vara med i den här debatten. 32 () replik: fanns det talrikt med vargar i hela ända ned till . var utan vargar. Den sista vargen i sköts 1868, de sista två vargarna i , sista varg 1894 och sista varg 1896. Den svenska vargstammen vid kan uppskattas till ett hundratal djur, och kan stammen uppskattas till omkring 20 djur. Detta är taget ur . Människan har alltid påverkat, och vi kommer alltid att göra det. gör vi det medvetet bättre tror vi, och ibland blir det fel. Jag tänkte läsa några rader ur djuriska arv. Vi moderna människor är väl mer ansvarstagande, men han tittar tillbaka i historien för den som tror att det kan vara på sin plats att påminna sig om vad som hände efter det att 1789 släppte jakten fri. Han skriver att det svenska djurlivet drabbades av den största katastrofen sedan istiden på grund av tjusarkonungens försök att tysta allmogen genom att kasta till folket ett fläskben, alltså möjlighet till fri jakt. På lite lyckades jägarna totalt utrota vildrenen, vildsvinet och bävern. Vildhästen, uroxen, visenten och myskoxen var ju redan borta för länge sedan. Rådjuret och kronhjorten lyckades man likaså nästan fullständigt skjuta bort. De skulle också ha varit utdöda i om de inte hade fått en på några skånska storgods. Det är lite kul att läsa historia ibland och se hur vi har betett oss. Jag hoppas att vi ska bete oss bättre . Det är det som kallas utveckling. pratar också om att licensjakten skulle öka acceptansen. Jag undrar vad man grundar det på. 33 () replik: frågar om ökad acceptans. talare har också berört det. Björnjakten är ett mycket bra exempel på acceptans. Den har blivit betydligt större när man vet att det finns en möjlighet till detta. Sedan tror jag också att det är en mental fråga. Människor som tar till sig det beslut vi kommer att fatta och som sedan ser att den här möjligheten, den här ventilen, finns, kommer att känna en större trygghet. En större trygghet skapar acceptans, och det skapar också en vilja att vara med på ett annat sätt. Jag tror att de som känner en oro, jägarna, miljövännerna och övriga aktörer runt bordet, kommer att ha en större möjlighet att nå framgång i de här diskussionerna. Jag tycker att viltcentras arbete med detta har varit lysande. 34 () replik: Det förslag om att stärka genetiken som finns handlar om att ge vargen fri lejd genom som ett första steg, men det fungerar inte. Vi vet att det inte fungerar speciellt bra. Just nu finns det en varg som befinner sig i renskötselområdet. Om jag har förstått det rätt ska man försöka flytta den. Det kan kanske ge ett hopp, men regeringen har inga förslag om detta med fri lejd. Om man ska göra det möjligt för vargen att känna något slags trygghet att förflytta sig borde detta med jaktbrott ha tagits upp i den här propositionen och i betänkandet. Det har man inte heller gjort. Jag hörde att undrade varför man ska misstro sina kolleger runt om i landet när det handlar om viltförvaltningsdelegationer. Det handlar inte alls om att misstro kolleger runt om i landet. Det handlar om var man lägger besluten. Det finns en kritik runt detta, och har påvisat hur påtryckningar kan fungera på människor. Hot är ett väldigt bra sätt att styra människor på. Det vet vi allihop. Man ifrågasätter också demokratin i den ordning som man ska införa. Man säger att den är av oklar juridisk karaktär. Det finns inga riktiga förklaringar till hur det ska gå till. 35 () replik: kom det en stor mängd saker efter en mycket intressant historielektion i det förra inlägget. Jag tror jag ska börja bakifrån. Det finns en tydlig beskrivning i propositionen på hur det här ska gå till. är överordnat när det gäller att se till att regelverk följs, men vi kommer att kunna delegera ut beslut på de nivåer där vi tror att de fattas bäst. Subsidiaritetsprincipen brukar vara av godo för att återigen kunna konstatera att vi får acceptans. Vi får en större tilltro till att man kan vara med. Jag tror att vi också får ett mindre behov av att använda tillåtna och mer eller mindre otillåtna medel för att trycka på i frågan när man känner att nu får man vara med. Jag hoppas verkligen att det är en lärdom som vi drar av den historia vi kan se bakåt. Det står också i propositionen att jaktbrott bereds i . Jag förväntar mig att vi kommer tillbaka till den frågan i den här kammaren inom en någorlunda snar framtid, så att vi också kan få lyfta den frågan till debatt. 36 (): Jag vill först komma med en reflexion efter att jag har haft förmånen att få delta i den här debatten i ungefär . Jag vill kika tillbaka till den debatt vi hade här vid det förra beslutet. Jag har hela protokollet här med alla inläggen. Jag kan försäkra er att motiven och argumenten från olika partiföreträdare har ändrats en del. Ingen av dem som deltog då är med . Jag vet inte vad det ska tyda på att jag är helt ensam kvar. Det beror kanske på att uthålligheten har varit lite sisådär i den här rovdjursdebatten. Låt mig, efter att ha besökt alla rovdjurslän i det här landet, som reflexion konstatera att den största bristvaran var att man saknade tilltro till den förda rovdjurspolitiken. Gör någonting så att vi känner att vi kan påverka vår situation, sade man. Det är på den vägen vi är .