prot · GX0918 · 2009-10-21 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Val av ställföreträdande justitieombudsman Följande skrivelse hade inkommit: Till Den tid för vilken Hans Ragnemalm är vald att vara ställföreträdande justitieombudsman löper ut . har berett frågan om val av ställföreträdande justitieombudsman. föreslår enhälligt att från till ställföreträdande justitieombudsman omväljer Hans Ragnemalm. På vägnar hade enhälligt föreslagit omval av ställföreträdande justitieombudsmannen från . Kammaren biföll förslag och utsåg därmed från till ställföreträdande justitieombudsman 3 § Anmälan om val av vice ordförande i kulturutskottet Tredje vice talmannen anmälde att () valts till vice ordförande i kulturutskottet . 4 § Anmälan om inkomna uppteckningar från EU-nämndssammanträden Tredje vice talmannen anmälde att uppteckningar från sammanträden , och inkommit. 5 § Meddelande om statistiska uppgifter för riksdagsarbetet Tredje vice talmannen meddelade att statistiska uppgifter för riksdagsarbetet under /09 hade delats ut till ledamöter. 6 § Beslut om ärenden som slutdebatterats SfU3 och dess verksamhet Kammaren biföll utskottets förslag. SfU6 Utjämnat värde för buffertfonden vid beräkning av balanstalet Punkt 1 (Suspenderade balanseringsregler) 1. utskottet 2. res. 1 (v) Votering: 260 för utskottet 24 för res. 1 65 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet:96 s, 83 m, 23 c, 21 fp, 20 kd, 17 mp För res. 1:2 s, 22 v Frånvarande:32 s, 14 m, 6 c, 7 fp, 4 kd, 2 mp Punkt 2 (Utjämnat värde för buffertfonden) 1. utskottet 2. res. 3 (mp) Votering: 243 för utskottet 17 för res. 3 24 avstod 65 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet:98 s, 83 m, 23 c, 20 fp, 19 kd För res. 3:17 mp Avstod:1 fp, 1 kd, 22 v Frånvarande:32 s, 14 m, 6 c, 7 fp, 4 kd, 2 mp () och () anmälde att de avsett att rösta ja men markerats ha avstått från att rösta. TU4 Hållbara framtida transporter Ett integrerat, teknikstyrt och användarvänligt transportsystem 1. utskottet 2. utskottets förslag till beslut med godkännande av motiveringen i res. (s, v, mp) Votering: 148 för utskottet 136 för res. 65 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet:1 s, 83 m, 23 c, 21 fp, 20 kd För res. :97 s, 22 v, 17 mp Frånvarande:32 s, 14 m, 6 c, 7 fp, 4 kd, 2 mp Utskottets utlåtande lades till handlingarna. () anmälde att han avsett att rösta nej men markerats ha röstat ja. NU7 Avgränsning av elnätsverksamhet Kammaren biföll utskottets förslag. 7 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkanden /10:SfU4 och SfU5 8 § En ny rovdjursförvaltning Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2009/10:MJU8 En ny rovdjursförvaltning (prop. 2008/09:210). 1 i (s): är det äntligen dags att debattera och fatta beslut om propositionen om en ny rovdjursförvaltning. Rovdjursfrågan är, som vi alla vet, en minst sagt het fråga som engagerar många i vårt land. Man kan knappast lyfta upp frågan om vargen i något som helst sammanhang utan att få väldigt starka åsikter på bordet. Tyvärr blir det också ofta en debatt mellan ytterligheter, som om det fanns något svart eller vitt i den här frågan. Som i alla andra frågor finns det inte det. Debatten om rovdjuren måste också kunna ske på en balanserad och saklig nivå där vi vågar lyfta upp och prata om både de positiva fördelarna med att ha livskraftiga rovdjursstammar och de negativa konsekvenser som detta de facto har för ett antal människor och näringar. I debatten får man ofta en känsla av att man vill blunda för den ena eller den andra delen av det här. Men så enkelt är det sannerligen inte. beslutade om de övergripande målen för rovdjurspolitiken. Då beslutades det om etappmål eller miniminivåer för de fem stora rovdjursarterna björn, järv, lo, varg och kungsörn. har rovdjursstammarna haft en gynnsam utveckling i . tillsattes en ny utredning om rovdjuren och deras förvaltning som leddes av och som bland annat skulle beskriva hur arterna hade utvecklats sedan vi fattade beslutet i 2001. En gedigen utredning presenterades , och är det att ta ställning till rovdjursförvaltningens framtid. De stora rovdjuren är och ska vara en naturlig del av den svenska faunan. Vi vill ha en biologisk mångfald i vårt land. Om detta är alla partier i överens. Det vi inte är överens om är hur det ska gå till. Vi socialdemokrater är positiva till stora delar av den här propositionen men inte allt. Det tänker jag snart återkomma till. Vi välkomnar förslaget från regeringen om att införa en ökad regional förvaltning av rovdjuren. Det var något som vi gick till val på 2006. Vi tror att ett ökat lokalt inflytande över rovdjursförvaltningen kommer att leda till större förståelse och tolerans. Vi måste ha en acceptans ute för den förda rovdjurspolitiken. Annars kommer vi inte att kunna föra en lyckad politik på det området. Rovdjursfrågan berör människor på ett sätt som få andra politikområden gör. Om man känner att man kan leva sitt liv på det sätt som man har gjort på grund av att rovdjursstammarna har blivit för stora i ens närområde känner man sig utsatt och inte sällan överkörd, kanske till och med kränkt av den politik som förs. Att leva med rädsla, oavsett i vilken form det är, är tärande för vem som helst. Kanske är inte rädslan alltid helt befogad, men när man väl har blivit rädd är man det, oavsett vad det gäller. Så är det även när det gäller rovdjuren. För vissa är rädslan mer än befogad. I i norra bor . Hon har en gård där hon försöker att vara med och bevara en utrotningshotad lantras Värmlandsfår. Hon har slitit för att få fram en besättning som är frisk och godkänd. Hon har skaffat en italiensk fårvaktarhund som är en av de raser som man kan använda för att skydda tamdjursbesättningar mot vargangrepp. Hon har rejäla elstängsel i hagarna, men hon har inget rovdjursstängsel eftersom de är väldigt dyra. De bidragspengar som går att söka för det är slut. Hon gör allt hon kan för att skydda sina djur. har hon förlorat 17 tackor. Hon har förlorat drygt tio lamm, och framför allt har hon förlorat sina två avelsbaggar till vargen. Det handlar inte om att vargen kommer dit för att äta. Vargen kommer dit för att riva så många djur som möjligt. Hon har nekats skyddsjakt på de vargarna. Man hänvisar henne till § 28 om rätten att försvara sina tamdjur vid attack. Det säger sig självt att det är ganska svårt att sitta med bössan på pass och vänta till vargen kommer och attackerar. Även om den skulle komma när hon är där är det inte speciellt lätt att skjuta i en hage full med tamdjur. Hon sover med öppet fönster varenda natt . Så fort hunden skäller eller fåren springer i hagen springer hon ut med bössan för att se vad det är som händer för att försöka skydda den verksamhet hon har. fick hon själv skjuta nio tackor i hagen som vargen hade skadat illa mitt som vargen stod och ylade på andra sidan älven. Hon är ett exempel på vad man kan få leva med när vargen etablerar sig i ett område som man bor och verkar i. Hon är ett exempel på de människor som vi politiker inte får låtsas om inte finns när vi formar vår politik. I de norra delarna av landet har man som bekant en stor konflikt mellan rovdjuren och rennäringen. Det problemet har alltid funnits, men det har accelererat fort . Den svenska renstammen står inför en akut kollaps. Det finns forskare som säger att den redan har passerat gränsen för en akut kollaps. Många renägare har svårt att få verksamheten att gå ihop över huvud taget. Som dagens ersättningssystem ser ut förlorar varje enskild näringsidkare stora pengar i verksamheten på grund av den rovdjurspolitik som vi har beslutat om. Det handlar inte om ersättningar i första hand. Det handlar om det rent mänskliga i att förlora sina djur till rovdjur och att ta hand om dem som är kvar. Om vi det hoppas jag verkligen att alla är överens om vill ha en rennäring i går inte det att kombinera med den rovdjurspolitik som vi har fört. Det går inte heller att räkna som många gör när det gäller vargen. Man räknar hela yta och slår ut antalet vargar på den som något slags måttstock för hur många vargar vi ska ha. Vi kan inte blunda för rennäringens helt akuta problem . Som jag sade tidigare anser vi socialdemokrater att stora delar av propositionen är ett steg i rätt riktning. Det finns ett antal saker dock som vi tycker kunde ha gjorts bättre. Jag tänker koncentrera mig på ett av de områdena här , nämligen vargpolitiken. I regeringens förslag har man en väldigt kortsiktig syn på vargfrågan. Man tänker lösa stammens genetiska problematik fram . Det är från . Men man ska ha utvärderingen klar , vilket i princip ger regeringen bara för att lösa frågan. Det säger sig självt att det är ogörligt. Det säger också sig självt att det måste innebära oerhört drastiska metoder. Och det gör det. I förslaget säger regeringen att man tänker inplantera varg från andra länder. Den svenska vargstammen ska tillföras 20 nya individer . Om de inte naturligt invandrar ska man hämta dem i andra länder. Man säger , men utvärderingen ska, som jag sade, vara färdig till 2012. Det är kontroversiellt, och det är, om jag får säga det, ogenomtänkt. Det finns ingen organisation som inför att den här propositionen lades fram har drivit frågan om inplantering, förutom möjligen i ett utspel om att inplantera ett stort antal vargar. Regeringen verkar stå helt ensam bakom den här tanken och den här lösningen. De allra flesta förstår att inplantering av varg är ett kontroversiellt förslag som om det blir verklighet kommer att väcka väldigt starka känslor, vilket jag har förståelse för. När man i en delstat i gjorde ett försök med inplantering av varg visade det sig att förtroendet för den förda rovdjurspolitiken föll . Där stannade den kvar sedan och ökade aldrig mer. Anser regeringen kanske att vi har så högt förtroende för den förda rovdjurspolitiken så att vi kan kosta på oss att det sjunker ? Hur ska ni få acceptans och förståelse hos befolkningen på de platser där ni tänker placera ut de nya vargarna? Hur tror ni att man kommer att reagera när det kommer folk dit och släpper ut vargar, folk som sedan åker därifrån och lämnar allting kvar? Var ska ni placera ut vargen? Det finns ganska många praktiska frågor som verkligen inte är lösta och som inte över huvud taget är diskuterade i propositionen. Det är som bekant inte bara att åka och hämta vilda djur i ett annat land och släppa ut dem. Det finns bestämmelser om karantän till exempel. Hur ska det gå till? Vem ska betala det? Och tror ni att vargarna stannar kvar och bildar revir där ni har släppt ut dem bara för att ni säger åt dem att stanna där? Framför allt: Om vi planterar in varg från andra länder finns det en uppenbar risk att vargstammen anses hållas under armarna. Med någon sorts konstgjord andning ska man hålla liv i en vargstam. Jag har svårt att se hur förtroendet för den förda rovdjurspolitiken därmed skulle öka. Vi socialdemokrater föreslår en 20-årsplan för att lösa frågan med genetiken i vargstammen. Vi vill behålla det etappmål vi har nått med 200 vargar . Stammen ska regleras med skyddsjakt och begränsad licensjakt. Vi sätter inte ett tak på stammen, just på grund av att vi har en 20-årsplan. Vi säger att det är upp till dem som sköter den regionala förvaltningen om de vill ha fler vargar än miniminivån som är fastställd för det området. Vi vill att genetiken i stammen förstärks genom naturlig invandring, något som redan sker . Rapporter från senare tid visar att det finns fler vargar som är på väg ned mot vargreviren. Den typen av naturlig invandring kan vi underlätta. Forskningen säger också att de genetiska problemen i stammen kan vara avhjälpta om det invandrar en varg . Det måste få ta tid. Att forcera fram den här frågan kommer inte att ge någon trovärdighet. Vi måste bli bättre på att hantera de konflikter som uppstår. Vi måste bli bättre på att hitta sätt att undvika konflikter. Ett livskraftigt vargbestånd vilar ytterst på acceptansen för den förda politiken. Det sista vi behöver är en politik som kommer att spä på konflikterna. Avslutningsvis, fru talman, vill jag återigen påtala att det faktiskt finns många bra förslag i den här propositionen men också ett antal mindre bra. Flera av dem har det inte funnits tid att ta upp i debatten. Tiden är ändå avgränsad. Jag har valt att fokusera på den största skiljelinjen för vår del. Jag vill också passa på att uttrycka en besvikelse över att vi inte har kunnat diskutera frågan över partigränserna innan propositionen lades fram. Jag tror att vi hade kunnat vara kreativa i en gemensam överenskommelse. Men det intresset fanns tyvärr inte hos majoriteten. Jag står självklart bakom alla socialdemokratiska reservationer i betänkandet. Men av tidsskäl väljer jag här att yrka bifall till reservationerna 10 och 27. I detta anförande instämde , , , , , , , , , och (alla s). 2 (): Rovdjur i allmänhet och varg i synnerhet tycks sätta fart på känslorna, och det är väldigt lätt att bli kategoriskt för eller emot. Det är lätt att räkna rivna får och dödade hundar. Det är också lätt att räkna hur få vargar vi har i per kvadratkilometer i förhållande till i andra länder. Det är också lätt att säga: Ni som bor i städer, ni förstår inte. Det är lätt att ta till generaliseringar som att många, eller rent av alla här, tycker si eller så. Debatten om rovdjuren är inflammerad och ibland till och med otäck. Brottsförebyggande rådets rapport som gavs ut , Illegal jakt på stora rovdjur konflikt i laglöst land talar sitt tydliga språk. I rapporten kan vi läsa att gärningspersonerna inte tycks ha mer kriminalitet i sin bakgrund än andra svenskar, utan jakten tycks vara mer kopplad till livsstil. Brotten är enligt Brå svåra att utreda. Det handlar om dels stora geografiska ytor som är svårtillgängliga, dels sker en del av jakten i samband med den legala jakten där devisen Skjut, gräv och tig ibland tycks gälla, detta enligt . Men en sådan inflammerad debatt ska vi naturligtvis inte föra här i kammaren. Att det lätt blir övertonat när det gäller rovdjur och inte minst varg tror jag handlar om vår inställning till biologisk mångfald och hur vi ser på vår roll i det sammanhanget. Vill vi se att rovdjur har en viktig roll i ekosystemet eller inte? Om en enda av våra toppredatorer dör ut får det negativa återverkningar på hela ekosystemet och den biologiska mångfalden. Därför säger ja till att får livskraftiga stammar av våra fem stora rovdjur. ser det bra ut för både björn och kungsörn. Tyvärr ser det mörkare ut för varg, järv och lo. Miniminivån för lo har tidigare satts till 300 föryngringar. Det har vi inte uppnått. Men regeringen vill trots det minska till 250 . För att nå en gynnsam bevarandestatus för varg och järv är vägen mycket lång. Tillväxttakten för varg har halverats . Prognosen för framtiden är osäker eftersom vargstammen lider av problem med inavel, och resultatet av den naturliga invandringen är ännu väldigt osäker. Vargen rör sig över stora områden, och den förknippas med både sociala och ekonomiska konflikter. Att överbrygga de motsättningar som finns mellan en liten men betydande minoritet som är kritiska till rovdjuren och rovdjurspolitiken och en majoritet som är positiv till rovdjuren i sin närhet är självklart viktigt. Därför menar vi att det är viktigt att verkligen utvecklar sin dialog med länsstyrelserna för att få en lokal förankring för rovdjurspolitiken. Vi tror att det är svårare att föra en nationell rovdjurspolitik om besluten ska fattas och tolkas av 21 länsstyrelser och lika många viltförvaltningar ute i landet. Vi menar att det är som fattar det slutliga beslutet om eventuell skyddsjakt i nära samarbete med länsstyrelser och lokala intressen. Risken att utsätts för påtryckningar ser vi som mindre än för lokala företrädare. Däremot kan vi gott tänka oss en regionaliserad förvaltning när rovdjursstammen har uppnått en gynnsam bevarandestatus. Men tyvärr är vägen dit tämligen lång. Jag yrkar därför bifall till reservation 3. Etappmålet för varg med 20 föryngringar, eller nya valpar, bör fortsätta att gälla fram till dess vi säkert kan säga att vargen har uppnått gynnsam bevarandestatus. tycker inte att vi ska frysa vargstammen på dagens nivå om 210 individer. Av tonläget av debatten att döma kan man tro att är det vargtätaste landet i , men vi vet att det inte är så. I har vi en knapp halv varg på 1 000 kvadratkilometers yta. Det är 20 länder i som har fler än vi och som har fler människor på samma yta. Vi bör ha en chans att samsas även i . För att ge nytt blod till denna stam som lider av svår inavel vill vi underlätta för vargar som naturligt vandrar in i landet. Men den moderatledda regeringens modell är att plantera ut nya vargar att plantera ut nya vargar, ja, ni hör för att få in nytt blod och sedan skjuta av lika många. Det är som om vargar vore tennsoldater som man placerar ut som man själv tycker passar, och det är lika tokigt som det låter. Jag yrkar bifall till vår reservation 11. Jag vill påminna om att där varg orsakar stora problem finns möjlighet att skjuta den. Skyddsjakt är möjlig under vissa omständigheter. Redan innan förändringen av 28 § i jaktförordningen gjordes var det fullt möjligt att skjuta en varg som rev tamboskap inom inhägnat område och som angrep en hund som angreps även utanför inhägnat område. Dödandet av vargen måste dock ske i omedelbar anslutning till att vargen har angripit och skadat eller dödat tamdjuret och det ska inte ha gått att avvärja angreppet genom att skrämma bort den. Lagen formulerades så för att det ska vara möjligt att bevisa att just ett vargangrepp har skett. En alltför lättvindig skrivning av paragrafen ökar risken för missbruk och försvårar eller omöjliggör bevisföringen för åklagarsidan. Landets åklagarväsen pekade på detta vid ett flertal tillfällen när det gav remissvar på olika förändringsförslag för 28 § jaktförordningen. En lättvindig skrivning av paragrafen skulle kunna öka risken för att fler vargar och andra rovdjur skjuts illegalt. Att åklagare ska kunna bevisa om vargar skjutits illegalt i skogen eller inte förefaller närmast omöjligt, och det visar också statistiken. Förutom skyddsjakt beslutad av menar att det är fullt tillräckligt att det finns möjlighet att skjuta varg som det var innan 28 § i jaktförordningen förändrades. Jag yrkar bifall till vår reservation 22. Grundfrågan är om vi egentligen vill ha någon varg. Den får gärna finnas här tycks det, bara inte just här. Vi har alla fått massor av brev från människor som är engagerade i rovdjursfrågan, den ene är för och den andre emot. Det här har en person skrivit: Här kommer något att jämföra med. De problem våra rovdjur ställer till med är något man får ta med när man ska bestämma vad som är rimligt innan en population av rovdjur decimeras. Ingen, och jag menar ingen, kan acceptera detta härunder och kräva att vargstammen hålls på utrotningsnivå utan att dra på sig epitetet hycklare. Sedan är det en lång rad älgolyckor som denna person, som ni säkert också har fått brev ifrån, radar upp. Det är den enes sätt att se på saken. Ett annat brev som visar den andra sidan kom i går. Det är en person som har haft sin åttaåriga schillertik ute på hardrev där hunden inte kom tillbaka. Där står: Det var förtvivlade jägare som ringde polisen och besiktningsman som strax anlände och konstaterade att det var ett vargangrepp. Det är helt klart varg, säger , besiktningsman, efter att ha besiktigat stövartiken på plats. När ska detta elände ta slut, frågar sig som är ordförande i . Man måste naturligtvis säga att varje olycka på väg som orsakas av vad det vara månde förstås är en för mycket. För en hundägare är varje olycka när ens kamrat dödas en för mycket. Det vill jag verkligen inte förringa. Det är verkligen förfärligt i varje enskilt fall. Jag menar att fallet med schillertiken verkligen är jättetragiskt. Det är lika tragiskt och sorgligt hur ens hund än förolyckas, men vargen är ju på inget sätt den största faran för hunden. Som ni säkert alla vet är det trafiken som är den största faran för lösa hundar. Därefter är det jägare, som av misstag dödar fler hundar än alla rovdjur gör tillsammans . dödades eller skadades 84 hundar av varg eller annat rovdjur. 135 hundar dödades eller skadades av vådaskott från jägare. 7 238 hundar dödades eller skadades i trafikolyckor. Detta enligt försäkringsbolaget som försäkrar 200 000 registrerade hundar. Statistik visar också att en hund körs ihjäl under löshundsjakten. Vi kan komma ihåg detta också. Hur många hundar som dödas finns det ganska god statistik på. Hur många vargar som dödas illegalt finns det ingen tillförlitlig statistik på, av naturliga skäl. Men att det förekommer omfattande tjuvjakt är dokumenterat. Brottsförebyggande rådets granskning visar en ökad användning av fällor för att döda. I två fall har de kunnat konstatera att man har använt gift. Snöskoter har använts för att jaga rovdjur enligt nästan var femte anmälan om illegal jakt. Poliser och tjänstemän trakasseras och hotas när de hanterar frågor om illegal jakt. Sociala orsaker och misstro gör att inga vittnen träder fram. Jaktbrotten är dessutom svåra att förebygga eftersom förberedelse och försök till illegal jakt inte är kriminaliserat. Vi tycker att det är viktigt att kriminalisera även förberedelser till jaktbrott. Jag yrkar bifall till reservation 23. Regeringens proposition, En ny rovdjursförvaltning, innehåller inga förslag som på ett realistiskt sätt visar hur vi i ska uppnå en gynnsam bevarandestatus för de fem stora. Min uppfattning är att bevarandet av rovdjuren inte kan ske utan att det finns en bred acceptans för rovdjurens närvaro. Min ambition är att en ändrad lydelse av 28 § jaktförordningen ska ge denna effekt. Så sade jordbruksministern i en interpellationsdebatt som jag hade med honom inför förändringen av § 28 i jaktförordningen. Min fråga till er som här företräder regeringen är följaktligen om ni tycker att den förändringen har fungerat som jordbruksministern hoppades, eller är det licensjakten som ska ge samma effekt, det vill säga ingen alls vad gäller en bredare acceptans för rovdjuren. 3 (): är ett rikt land, ett fritt land, ett land med stora vidder, ett land som hänger ihop med andra länder och ett land som bedrivit aktiv naturvård. Det är något vi bör vara stolta över. Vi ser nu att med regeringens förda politik ändras vissa inriktningar inom naturvården och den biologiska mångfalden. Vi ser det i budgetsatsningarna och vi ser det med det förslag till ny rovdjursförvaltning som ligger på bordet. Det har varit många turer runt den svenska rovdjurspolitiken. Det är många rykten, många upprörda känslor och många knutna nävar. En del är upprörda för att rovdjuren finns, en del för att de är för många, en del för att de tar andra byten och en del för att de är för få. När jag läste den utredning som handlar om människors olika inställning till rovdjuren, den så kallade , som är en av de få verkliga undersökningar som finns om inställningen till rovdjur i olika områden, blev jag förvånad över den tolerans och det intresse som ändå finns för våra rovdjur. När jag också läste regeringens förslag såg jag att det talades väldigt mycket om att skapa acceptans för rovdjuren, precis som om den acceptansen inte alls fanns. Enligt bland annat utredningen finns det en stor acceptans och en positiv grundinställning till våra rovdjur. Det är uppenbart. Men det finns så klart också skillnader i acceptansen i olika delar av landet. Så är det absolut. En restaurang i , på menyn stod det Stygga vargens köttbullar! Barnmeny med budskapet Stygga vargen vi känner igen det från sagan. För oss som kom in för att äta, en grupp som i spårat varg i trakterna tillsammans med erfarna spårare och fått mycket riklig information om hur intelligenta och lekfulla dessa individer är, kändes det här budskapet riktigt irriterande.