prot · GX0950 · 2009-12-15 00:00:00 — Om riktlinjer är att man till denna grupp ska vara frikostig med antivirala mediciner som Tamiflu varför vaccinerar vi då de människor som har en grav äggallergi efter testning och tar risken för svåra allergiska reaktioner som i extrema fall kan vara livshotande? Jag undrar varför vi inte kan göra som har gjort och köpa in äggfria vaccinationsdoser till de människor som har grava äggallergier. Svenska myndigheter uppmanar alla medborgare att vaccinera sig, och många har hörsammat det. Det är väldigt bra. Vi har nått långt när det gäller vaccinationsgraden i , och så ska det vara. Men då ska myndigheterna också se till att alla medborgare kan vaccinera sig. Det tycker jag är ett rimligt krav. 69 FINN (): , understödd av , försöker göra detta till en fråga om en minoritet som inte har blivit tillgodosedd. Låt oss konstatera att det gäller att inte tappa fokus i den framgångssaga som massvaccinationen i ändå har blivit så här långt. Målet måste vara att hindra smittspridningen mellan en majoritet av dem som kan bli sjuka så att ingen minoritet ska råka illa ut. Det som i interpellationen mycket riktigt lyfts fram som ett uttryck för att skydda en minoritet, nämligen Astma- och allergiförbundets uttalande, är en partsinlaga för en minoritet. Vi har många andra minoriteter som så här långt har råkat värre ut på grund av den smittspridning som sker, till exempel de som är transplanterade och immunsupprimerade, som det heter. De har ett sämre skydd, och det är därför vi måste se till att massvaccinationen uppnår sitt huvudsyfte att en majoritet av befolkningen blir vaccinerade. Vi är på väg dit. När vi hör interpellanten och värna Astma- och allergiförbundets uttalande blir motfrågan: Skulle regeringen lyssna mer på detta än på eller experter? Eller skulle den för den delen lyssna mer på experterna i astma- och allergiverksamheten inom hälso- och sjukvården, som inte har uttryckt detta önskemål? De ser nämligen just värdet av att även andra minoriteter som kan drabbas av allvarlig sjukdom värnas i första hand. Detta område är alldeles för komplext för att lyftas in i partipolitik och för att man ska försöka stå som garant för en minoritet när det är hela befolkningen och en rad olika utsatta individgrupper som kan råka i klistret om vi inte lyckas uppnå målet. Glädjande nog, fru talman, är vi dock på väg dit, och det finns som ministern har sagt hjälp och stöd bland annat antivirala medel för de grupper som inte kan få vaccin . 70 Statsrådet (): Alla ska ha ett fullgott skydd, och rekommendationer innebär att man som äggallergiker bör rådgöra med sin läkare. Läkaren ska göra en individuell bedömning om äggallergin är så allvarlig att man inte bör vaccinera sig. Fortsatt är det så att också många av dem som har äggallergi har kunnat använda vaccinet. För den lilla grupp som inte kan det finns antiviraler. Att vi inte använder antiviraler till hela befolkningen beror på att vi då skulle riskera att få en resistensutveckling som vore väldigt olycklig. Vaccin finns att tillgå för stora delar av befolkningen, och övriga får antivirala läkemedel. Vi har ett skydd åt hela befolkningen. Det är inte alla länder som har det, men vi har varit angelägna om att så ska vara fallet i . Vi ser nämligen att en tredjedel av dem som blir allvarligt sjuka och till och med avlider inte tillhör de riskgrupper som pekas ut, och därför måste skyddet vara för alla. 71 (): Jag upprepar rekommendation att man ska behandla dem som har väldigt hög grad av äggallergi med antivirala läkemedel, till exempel Tamiflu. Det är vad rekommenderar. Om man till exempel går in på kan man se ett budskap till medlemmarna från regeringen: Äggfritt vaccin ska inte köpas in. Regeringen och statsrådet menar att den lilla grupp som på grund av sin allergi inte vaccineras ska få det antivirala medlet i stället. Men då återstår frågan varför vi fortsätter att ta risken och utsätta dessa människor för just det vaccin som i vissa fall ger anafylaktisk chock. Det är ändå 15 individer som har fått dessa allvarliga reaktioner. Då menar jag att man kanske skulle ändra strategin. Varför ska man ta denna risk? I stället borde man kanske satsa fullt på Tamiflu, om man nu inte kan köpa in vaccinet. Det är frågor som fortfarande återstår, men vi får se vad framtiden bär på. 72 Statsrådet (): Det handlar om individuella medicinska bedömningar som varken jag eller kan avgöra. Men återigen: Vi har sett till att alla får ett skydd. Den individuella bedömningen innebär också att man bedömer risken att få en allvarlig allergichock. Vi har inte haft några allvarliga incidenter. Det har funnits reaktioner, men inget som har fått allvarliga konsekvenser. Så här långt får man väl ändå säga att de individuella bedömningarna har fungerat på ett bra och tillfredsställande sätt. Det äggfria vaccinet finns i ganska liten utsträckning och på en marknad där det mesta är uppköpt . Just nu är det alltså inget alternativ. Det är också viktigt att säga att man får samma skydd genom antiviraler. Det är därför som bedömningen måste göras av behöriga läkare som kan titta på graden av äggallergi hos den enskilda patienten och göra bedömningen om det är vaccin eller antiviraler som passar just den individen bäst. Vi får säkert anledning att återkomma till vaccineringarna. Men låt mig säga att vi nu har kommit så långt i vaccineringarna att vi faktiskt har ett skydd åt befolkningen. Jag hoppas bara att vi ska kunna uppnå en ännu högre vaccinationsgrad. Men svenska folket har varit väldigt benäget att vaccinera sig i denna situation, som är lite unik, och det har gjorts fantastiska insatser från landstingens sida. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2009/10:152 om riskbedömningar när det gäller barn som upplever och bevittnar våld 73 Statsrådet (): har frågat mig vad jag avser att göra för att barn som upplever och bevittnar våld ska få stöd och hjälp oavsett i vilken kommun de bor. Hon har också frågat mig hur jag avser att följa upp resultatet i tillsynen med avseende på de brister som påtalas när det handlar om vårdnad, boende och umgänge. Den tillsyn som hänvisar till i sin interpellation har regeringen tagit initiativ till. ändrades 5 kap. 11 § i socialtjänstlagen i syfte att tydliggöra socialnämndens skyldighet att särskilt beakta brottsoffers, framför allt kvinnor och barn som bevittnat våld, behov av stöd och hjälp. I samband med lagändringen gav regeringen ett antal uppdrag i syfte att förbättra och kvalitetssäkra socialnämndens stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Bland annat fick länsstyrelserna i uppdrag att tillsammans med genomföra en förstärkt tillsyn på området. De brister som lyfts fram i tillsynen när det gäller barnen är allvarliga. Det är oerhört viktigt att barn som bevittnar våld uppmärksammas och får den hjälp och det stöd de behöver. Enligt socialtjänstlagen måste hantera frågor som rör vårdnad boende och umgänge på ett professionellt sätt. Det kan till exempel handla om att socialnämnden skyndsamt gör en förhandsbedömning av om en utredning ska inledas och att utredningen sedan inleds utan dröjsmål. Utgångspunkten i arbete ska alltid vara barnets bästa. har på uppdrag av regeringen tagit fram allmänna råd om socialnämndens arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Dessa börjar gälla . kommer också att ta fram en handbok som publiceras . De allmänna råden och handboken bygger på en probleminventering som bland annat innefattar länsstyrelsernas förstärkta tillsyn och beaktar de brister som har identifierats. En viktig del i det kunskapsuppdrag som fick 2007 och som redovisades tillsammans med resultatet av tillsynen, handlar om att långsiktigt och strategiskt sprida kunskap till personal. kommer därför att, som komplement till de allmänna råden och handboken, genomföra en aktiv kommunikationsinsats. Bland annat kommer en målgruppsanpassad webbplats att skapas för samt nätverksträffar genomföras för nämnder, chefer och handläggare och behandlare. En viktig del av det sammantagna kunskapsstödet är att ska ha tillgång till kvalitetssäkrade bedömningsinstrument som kan användas i arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld. arbetar med att kvalitetssäkra sådana instrument och de beräknas vara tillgängliga . När det gäller vårdnad, boende och umgänge vill jag lyfta fram det uppdrag som fick i samband med lagändringen i 2006. ska ta fram riskbedömningsinstrument som ska användas i arbete med ärenden om vårdnad, boende och umgänge. Uppdraget ska redovisas . Det pågår även en revidering av allmänna råd om socialnämndens handläggning av vissa frågor om vårdnad, boende och umgänge. framgår vad som ska gälla i samband med samarbetssamtal vid misstankar om våld eller annan kränkande behandling. I detta sammanhang vill jag också nämna att regeringen vidtagit åtgärder för att stimulera förebyggande arbete för barn i familjer där våld och övergrepp mellan vuxna förekommer. Det är viktigt att det sätts in åtgärder . satsas medel med syfte att utveckla målinriktade, strukturerade och samordnade förebyggande insatser för denna målgrupp på nivå. Regeringen har alltså vidtagit en rad åtgärder för att utveckla och kvalitetssäkra arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld. Det handlar om ett långsiktigt arbete och det resultat vi nu ser i form av olika former av förbättrat kunskapsstöd är en viktig del i detta arbete. Regeringen kommer att fortsätta följa denna fråga. 74 (): Jag får tacka ministern för svaret. Jag tycker att svaret är bra men är inte riktigt nöjd i alla fall. Jag tror att det i den här debatten kommer att visa sig att inte heller ministern är det. Precis som ministern beskriver har det gjorts en nationell tillsyn som det kom en slutrapport om . Den heter Våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld Alla kommuners ansvar. Det är 80 kommuner som man har tittat på när det gäller hur de jobbar med den här frågan, att ge stöd och hjälp och hur man gör undersökningar som ska ligga till grund för exempelvis domstolsbeslut om vårdnad, boende och umgänge. I slutsatserna om vårdnad, boende och umgänge står det att det är av kommunerna som uppfyller lagstiftningen. Jag tror att vi kan vara överens om att detta inte kan accepteras. Det finns inget i världen som kan rättfärdiga att barn far illa, och det finns heller inga ursäkter när barn far illa. Vi kan egentligen inte säga att kommunerna lever upp till att barnets bästa får råda och att det är barnets behov som styr. Därför nöjer jag mig inte riktigt med svaret att regeringen följer frågan. Jag skulle gärna vilja få reda på hur man gör när man nu ser resultaten av undersökningen. Lagstiftningen har ju funnits där länge, även om socialtjänstlagen nu har skärpts. stod det att barn som bevittnar våld bör får stöd och hjälp, och är det ändrat till ska. Men kommunerna har ändå haft på sig att jobba med de här frågorna. Att man ska göra riskbedömningar när det gäller vårdnad, boende och umgänge har också funnits med , men ändå ser vi stora brister. Det kan få fruktansvärda konsekvenser. Vi kan läsa i medierna om ett uppmärksammat fall där mamman blev mördad och det finns små barn som samhället kanske skulle ha sett, och samhället borde ha insett att familjen behövde ett helt annat stöd. uppmärksammades i min valkrets, , ett fall där kommunen inte ansett att de hade råd med en kontaktperson när det gällde umgänge, och det innebar att barnet blev olovligen bortfört. Mamman har alltså vårdnaden. Det är sådana konsekvenser det kan få. Som tur är sker inte detta så ofta, men vi vet ändå att barn far väldigt illa om de lever med någon som de är rädda för och inte får den trygga uppväxtmiljö som det borde innebära att vi ser till barnens bästa. Jag skulle alltså vilja höra lite mer om det här. när man ser att resultatet är så här, vad kommer ministern att göra i kontakten med kommuner eller med länsstyrelser och för att gå lite snabbare fram med att beakta frågan? 75 Statsrådet (): Jag tror att jag i min redovisning gav exempel på en massa åtgärder som faktiskt är vidtagna. Det var roligt att är nöjd med svaret. Jag är lika bekymrad som över hur situationen ser ut. När det gäller den granskning, den tillsynsrapport, som vi har fått kan man säga att det är första gången som en nationell tillsyn har genomförts på ett likartat sätt över hela landet med gemensamma nationella bedömningskriterier. Det är alltså ny kunskap som vi har fått. Den visar skillnader i hur kommunerna tar sitt ansvar. Man kan tydligt läsa att av de här 80 kommunerna som är granskade har samtliga kommuner och nämnder fått brister påtalade. Sedan kan man säga att de flesta bristerna inte bedöms vara av allvarlig karaktär, men sju kommuner och nämnder har haft så omfattande brister att har riktat allvarlig kritik mot dem. Jag tycker att det är bra att vi har en samlad bild av hur situationen ser ut i när det handlar om de som inte själva har så starka röster och som är i ett mycket utsatt läge. Det är där någonstans som vi måste börja för att ta reda på hur det står till för att veta också vad vi ska vidta för åtgärder. Åtgärder har vi som sagt satt i gång en hel rad utifrån både tillsynsrapporten och den granskning som är gjord. Vi har sett till att de granskade kommunerna börjat satsa på att utveckla och förbättra sitt arbete. Det gör de naturligtvis i dialog med länsstyrelserna som har gjort tillsynen. Länsstyrelserna vittnar om att det händer saker i de kommuner som har fått brister påtalade. Man ser över sina rutiner och man försöker förbättra sitt arbete, och här finns det naturligtvis skäl att följa upp och se till att det verkligen sker en påtaglig förändring inte bara i det korta perspektivet utan också i det långa perspektivet. Sedan har också länsstyrelsernas tillsyn legat till grund för de nya allmänna råd som precis har tagit fram. Man har verkligen beaktat de brister som har lyfts upp där. I de nya allmänna råden framgår det att socialnämnden bör utreda till exempel våldets karaktär och omfattning, hur våldet har påverkat barnet och dess relation till föräldrarna, barnets egen uppfattning om våldet, om barnet också har blivit utsatt för våld och vilket behov barnet har av stöd och hjälp . De allmänna råden är alltså ganska detaljerade och ger en hjälp för socialnämnderna att kunna göra en dokumentation som verkligen har ett tydligt barnperspektiv. Sedan har ju också jag vet inte om det kanske var det som syftade på fått i uppgift att ta fram ett riskbedömningsinstrument när det gäller arbetet med vårdnad, boende och umgänge. Det ska redovisas . Jag skulle önska att vi hade kunnat få redovisning mycket tidigare. Problemet är att det saknas vetenskapliga metoder i . Det uppdrag man har fått är alltså att utveckla det här, och då måste man först börja med att samla in befintlig kunskap om vad det finns för utvärderande metoder och förmodligen uppfinna nya. Det är ett metodutvecklingsarbete som tar lite tid. Det kan jag beklaga. Jag skulle önska att vi hade varit mycket längre fram, men det är i alla fall igångsatt, och det tror jag blir ett mycket viktigt verktyg för att ha till sitt förfogande. Sedan reviderar just nu allmänna råd om handläggning just när det gäller frågor om vårdnad, boende och umgänge. Det är alltså väldigt många saker, och jag har ytterligare saker på agendan som jag kanske kan berätta om. 76 (): Jag har fått reda på här att det är mycket på gång, och det tycker jag är bra. Men jag känner otålighet, för far väldigt många barn illa för att kommuner inte sköter sitt uppdrag. Man kan inte nog understryka att kommuner verkligen borde veta vad de har för lagstiftning att följa. Om man till exempel kör för fort och blir stoppad av polis kan man ju inte säga: Tyvärr, jag visste inte att det var hastighetsbegränsning. Det är ingen förmildrande omständighet. Men om man däremot tittar här hur kommuner följer lagstiftningen när det gäller barn och barnens bästa uppfyller de inte alls alla villkoren. Det är mycket bra att man kommer att ta fram riskbedömningsinstrument och allmänna råd som finns tillgängliga och ska börja följas. Men det är bara att man önskar att kommunerna skulle ha gjort det här ändå för att det faktiskt redan står i socialtjänstlagen, också när det handlar om vårdnad, boende och umgänge, att man skulle göra detta tidigare. Det är det som jag känner otålighet inför. , tills det här är i mål, undrar jag vad som kan göras så att man inte bara väntar och ser. Jag kan ställa några frågor som kanske kan leda en bit på vägen. När man pratar med socionomer om vad de har för utbildning säger de att sådant som handlar om barn som bevittnar våld och våld mot kvinnor inte finns i examensordningen. Då är det klart att det kanske inte heller är så lätt att ta fram bedömningsinstrument. Det framgår också i den här tillsynsrapporten att det till och med kan vara så inom samma kommun att man inte har samma tillämpning. Man kanske exempelvis inte samarbetar mellan familjerätten och den enhet som ska ge stöd och hjälp. Jag undrar om ministern också skulle kunna jobba med sådant när det handlar om utbildning, till exempel att samverka med och försöka trycka på. vet jag att och de olika utbildningarna, universitet och högskolor, är egna myndigheter, så man kan inte som minister säga: ska ni ha det här i examensordningen. Men man kanske ändå kan verka för att faktiskt ge möjlighet för dem som ska jobba med de här frågorna så att de har relevant kunskap. Då tror jag, eller jag är till och med övertygad om, att det skulle gå mycket snabbare. Vi vet ju som sagt att 200 000 barn lever i i familjer där det förekommer våld. Vi kan också se på siffror att den grupp där våldet ökar allra mest är bland ensamstående mödrar. har det ökat . Vi vet ju också att de här barnen är väldigt utsatta i sin situation. Jag har också fått rapporter från en del kommuner om att det förekommer att man drar ned på resurserna för till exempel kvinnofridssamordnare och också, som jag sade tidigare, resursen när det gäller att vara kontaktperson när det är någon som har umgänge med sitt barn. Det är sådana signaler som ministern också skulle kunna hjälpa till att ge i de kontakter som ministern har med till exempel andra departement och Kommuner och Lansting. 77 Statsrådet (): Om man tycker att kommunerna inte lever upp till lagstiftningen är jag också bekymrad. Det är därför som vi har börjat agera i det här. Jag kan beklaga att de inte gör det på ett bättre sätt, men där måste faktiskt och den tidigare regeringen ta ett ansvar för att vi inte har skaffat oss den nationella kunskapsöverblicken och haft en fungerande tillsyn. Jag menar att mycket av detta, att upptäcka bristerna och blottorna och att lagstiftningen inte följs, är tillsynens roll. Det är också deras roll att påtala om så inte sker. Sedan skulle man önska att det skedde i alla kommunerna av egen kraft. Tillsynen är dock det verksamma medlet. Här har tillsynen brustit, och det har fått pågå . förstärker vi tillsynen. Vi förändrar den. Den flyttas från och med årsskiftet till , vilket gör att den kan ske på ett mer enhetligt sätt i hela landet. Vi tillför också resurser. Det sker en resursförstärkning. Det tror jag kommer att ha betydelse för att vi ska få en mer kraftfull tillsyn. Ett annat nationellt ansvar som jag tycker är lite försummat gäller metodutvecklingen. Det gäller det riskbedömningsinstrument som vi redan har varit inne på och som jag tror är av central betydelse. Där känner jag ett stort nationellt ansvar för att se till att får bra verktyg som de kan använda sig av. Vi ser vad som har hänt sedan metodverktyget barns behov i centrum, BBIC, kom. I nästan alla kommuner i har man gått utbildning på det. De som arbetar inom tar verkligen till sig ny kunskap. De är mycket benägna att applicera nya metoder inom sina verksamhetsområden. De frågar efter sådant. Det finns ett efterfrågetryck. Detta har, tycker jag, försummats tidigare. Jag skulle också vilja säga något om det som efterfrågar när det gäller att hitta bra samverkansformer. Det finns faktiskt ett stöd för det inom ramen för skolan. har i uppdrag att fördela medel till samverkansprojekt samt stödja lokalt utvecklingsarbete om barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa. Man ska kunna samordna utvecklingsarbetet mellan skola, polis, socialtjänst och barn- och ungdomspsykiatri. 125 projekt har fått medel för att titta på just samverkan. har också tagit fram ett stödmaterial med lärande exempel. Vi ska få en redovisning av det arbetet. Det har alltså gjorts ett arbete på detta område. Dessutom tillsattes en särskild utredare . Utredaren ska göra en översyn av skolans arbete med utsatta barn. Vi vet att upptäcker endast en bråkdel av dessa barn. Man behöver samarbeta med skolan och förskolan för att kunna identifiera barn som far illa i ett mycket tidigare skede än då kommer in. Samarbete är alltså ett honnörsord om vi ska kunna komma in tidigt med preventiva insatser. 78 (): Så mycket samarbete och samverkan som möjligt tycker också jag är oerhört viktigt. Jag vill understryka det. Just har jag blivit tillfrågad om aktiviteten inom kvinnojourrörelsen och ifall den kampanj som polisen nu har haft diskuterats med till exempel kvinnojourerna. Tyvärr har det inte varit så. Man har inte ens vetat om den. I stället har man fått affischer tillsända. Det har inte funnits någon samverkan. Det är oerhört viktigt att en samverkan verkligen kommer till stånd och att de satsningar som finns i handlingsplanen mot våld mot kvinnor verkligen görs. Där får vi hjälpas åt. Jag kan gärna vara en del i det. Vi behöver se till att det som behöver göras verkligen görs. Det som känns oroande är att det här området kan bli eftersatt i tider när resurser dras ned i kommunerna. Jag håller med om att det är oerhört viktigt att det bedrivs en tillsyn, och det är ju länsstyrelserna som har haft uppgiften att bedriva tillsynen. Sedan har de väl brustit i det eftersom bristerna inte kommit fram tidigare. Man har i stort sett vetat hur det förhållit sig, för det har kommit rapporter från bland annat . Det vi ser är att bristerna består. Vi kan inte nog understryka att det handlar om barnets bästa. Det kan man till och med höra uttalas av till exempel jurister. Men sedan ser man ofta till föräldrarnas rätt till sina barn, trots att det är barnet som har rätt till sina föräldrar. Man måste i första hand se till barnets bästa. Jag tycker att vi tillsammans ska försöka följa dessa frågor. Jag känner dock en oro. Det som också oroar mig är att barn i vissa bostadsområden, sådana med låga inkomster och liknande, kan vara ännu mer utsatta. Likaså kan vi se att vårdnadsbidragen ökar, och då gäller det att se till att inte de barn som inte går i förskolan ska fara illa. Jag hoppas att även detta bevakas från ministerns sida. 79 Statsrådet (): Att vårdnadsbidraget skulle medföra att fler barn far illa har jag svårt att köpa. Jag tror att det är bra för barnen att få möjlighet till mer tid med sina föräldrar. Jag skulle vilja säga att regeringen tagit detta problem på mycket stort allvar. Det är en av de frågor som jag arbetat allra mest med. Barn som är utsatta och far illa är en hjärtefråga för mig. Det har inneburit att vi skjutit det här arbetet framåt, inte utan tvärtom i aktiv handling. Jag välkomnar de ideella organisationernas bidrag i det arbetet. Kvinnojourerna gör en fantastisk insats. Det är därför vi både har skärpt lagstiftningen och tydligt talat om för kommunerna att man uppnår mycket bättre kvalitet om man samarbetar med de frivilligorganisationer som finns på arenan. Som sagt, vi har legat i. Vi har nya allmänna råd. De är alldeles färska och börjar gälla . En handbok kommer att presenteras till hjälp för personal. En kommunikationsinsats med utbildning av personalen kommer att genomföras. En ny webbplats skapas för egen konsumtion av kunskap. Nätverksträffar kommer att arrangeras för nämnder, chefer, handläggare och behandlare.