prot · GX0937 · 2009-11-25 00:00:00 — Det är uppenbart för många bedömare att det faktiskt inte är bra. Det finns stora problem som inte löses med lagstiftningen. Då tycker vi att det ansvarsfulla sättet att hantera det är att be regeringen återkomma med ett bättre förslag som ger tydligare svar. Detta är inte det enda sätt som man kan genomföra detta på och få förändringar i kommunernas verksamhet. Man skulle till exempel kunna tänka sig att man genomför en förändring och en tydligare skrivning i kommunallagen om vad som är kärnverksamhet och vad som går utöver kommunallagens gränsdragningar. Det är alltså inte sant att det här skulle vara den enda möjligheten. Det finns andra sätt att lösa detta på. Dock har inte vi utredningsresurserna, utan det är regeringen och de partier som är i majoritet som har resurser att genomföra utredningar och kunna komma med svar på de många frågor som ställs, till exempel i det här fallet. Men det har regeringen valt att inte göra. 60 () replik: När Per får chansen att tala om vad det är för gränsdragningar som har efterfrågats i katalogen blir han svarslös. När han ska berätta om de initiativ som har tagits av den förra regeringen nämner han utredningar. Det är det enda det blev, och det duger inte mycket till. Detta är konkret. Det är någonting som företagare efterfrågar. Vi vet att osund konkurrens är något av det mest skadliga man kan tänka sig. Det är någonting som hindrar tillväxt och företagsamhet. Den lagstiftningen vill nu Per och hans parti, , fördröja. Det tycker jag är beklagligt, men vi kan konstatera att det är på det viset. 61 () replik: Det var intressant att lyssna till en företrädare för det parti som säger sig representera verklighetens folk. Var det i den senaste opinionsmätningen? Det är ju ett verkligt stöd. Mycket av de politiska erfarenheter jag har från den kommunala verksamheten utgår från att jag träffar alla sorters företagare, sociala företag, kooperativa företag, ideella organisationer, fackföreningsrörelser och så vidare. Det har ingått som jag har varit kommunalråd. Om över huvud taget har lyssnat på tidigare diskussioner måste det väl ändå ha varit uppenbart att vi i oppositionen här tydligt har sagt att vi vill ha en ordning där man klargör vad som är förenligt eller inte förenligt med detta. När går ut och slår vilt omkring sig visar det på bristande respekt för den diskussion som har förts. var uppe här tidigare. Jag begärde ingen replik, och jag vill nu berömma det anförandet. Det var sakligt, intressant och värt att diskutera till skillnad mot detta anförande. Jag har en fråga till : Vad är försvarbart från allmän synpunkt? Det är ändå det som är frågan i debatten. Det är också det som eller ska ta ställning till. 62 () replik: säger sig vara ute och träffa verklighetens folk. Han träffar folk i olika sammanhang. Men det är tydligt att han inte får med sig budskapet att den osunda konkurrensen är ett rejält och stort problem. Det är tragiskt att han inte får med sig det budskapet utan i stället är med och bromsar en utveckling som gör att vi får ett klarare rättsligt läge. Som det är nu är det väldigt oklart. Det är också en tandlös lagstiftning. får vi någonting som jag tror kommer att fungera mycket bättre och som kommer att fylla ett behov. 63 () replik: Jag kan konstatera att inte delar bedömning. De anser inte att propositionen behövs. De anser vidare att det redan nu finns en lagstiftning som klart och tydligt reglerar vad som kan sägas vara förenligt med detta utifrån allmän synpunkt. Det är konkurrenslagen, kommunallagen och EG-rätten och även en del annan lagstiftning. Men det är klart; det är ju bara som säger detta. har tydligen större och bättre juridiska kunskaper än vad har trots att det är den instans som ska göra bedömningen av vad som är förenligt med lagen och försvarbart från allmän synpunkt. Om nu inte kan göra det borde väl här i kammaren kunna förklara detta för oss andra, dödliga, som inte begriper vad försvarbart från allmän synpunkt är för något. Det vore intressant att få veta det, för det är detta diskussionen handlar om. Det handlar inte om huruvida vi ska ha ordning och reda, utan om att ge någon form av vägledning för att de rättsliga instanserna sedan ska kunna bedöma frågan. 64 () replik: Jag vill påminna om vad har sagt. De har gett grönt ljus. De säger att rättsläget för den kommunala kompetensen inte kommer att rubbas av den föreslagna konfliktlösningsregeln. Jag tycker att det är svart på vitt, och någonting som jag nöjer mig med. 65 () replik: är den sista talaren i denna debatt. Ända tar han upp och säger saker som inte har uttalats i debatten över huvud taget. Det gäller till exempel frågan om hotellen. Vi har inte diskuterat några hotell under den här debatten såvitt jag känner till. Jag tror inte att vi har nämnt det vid något annat tillfälle heller. Däremot tog upp just hotellfrågan när de var i utskottet. Men vi har inte pratat om några hotell. Jag tycker att för en väldigt antiintellektuell, ointelligent och framför allt rätt dum debatt i det här sammanhanget. Detta handlar bara om att slå in någonting som egentligen inte finns, . Det var jättebra att kom upp, för jag har inte kommenterat det tidigare. Det är fantastiskt att orkar citera en hel mening. Jag är imponerad av det. Vi brukar försöka att sammanfatta och dra slutsatser av det. Även , och Företagarna säger att det finns ett problem med den här lagstiftningen, och det är att det finns väldigt lite vägledning. Det pratas om kataloger. Ingen har pratat om någon katalog tidigare. Vi har pratat om sedvanlig svensk vägledning i form av förarbeten, och de är väldigt bristfälliga i det här sammanhanget. Det är viktigt att man får en sådan här vägledning för att man ska kunna bedöma detta. Det gäller framför allt i de tveksamma fallen. Jag har aldrig sagt att ett dagcenter måste stänga, men däremot får man kanske sluta med försäljningen. Är det rimligt? Det är frågan i den här debatten och ingenting annat. 66 () replik: har det inte lätt . Först blir han upprörd över att hans lunchrast blir försenad, och sedan blir han upprörd över mitt anförande och över att jag har fräckheten att ta upp hotell och ställa den enkla frågan om det verkligen kan sägas vara en del av kommunernas kärnverksamhet. Det verkar vara tufft för . I en annan replikväxling undrade han varför ingenting har skett. Ni har haft på er, sade han, och på er att agera. Men kära nån, ditt parti hade på sig, , och det hände ingenting. 67 () replik: Det fanns en skillnad, . parti och alliansen sade att det var en prioriterad fråga att få en sådan här lagstiftning på plats. Det är en viss skillnad. Det har vi aldrig uttalat. Vi har sagt att det är viktigt, men vi har inte sagt att det är en prioriterad fråga. I övrigt kan vi säga att det inte är särskilt mycket som har hänt på näringspolitikens område under den här mandatperioden heller. Jag tycker faktiskt att det är lite tramsigt att diskutera detta. Jag sade bara att om man fortsätter att ställa frågor i sista repliken tänker jag begära , vilket kan innebära att lunchrasten blir försenad. Jag är inte ett dugg oroad över min egen lunchrast. Jag tycker att det är en tramsig debatt som håller på med. Det gör oss ganska upprörda när man tar upp en sådan sak som hotellen. I nio fall av tio är det ingen fråga för en kommun. Men i undantagsfall, för att över huvud taget kunna ha någon övernattningsverksamhet på en ort, kan det finnas skäl för det. Det är detta som inte är riktigt klart i den här lagstiftningen. Jag tycker att företrädarna för var väldigt tydliga och bra när de var i utskottet. De hade ungefär den uppfattning som jag ger uttryck för här. Jag tycker inte att det är en värdig debatt när den förs på det sätt som gör . Det är inte så, som hävdar, att alla remissinstanser som har sagt ja inte har riktat kritik mot att rättsvägledningen är ett problem. Nästan alla remissinstanser har uttalat detta. Sedan tramsas det om en katalog. Ingen har pratat om en katalog. Vi pratar om förarbeten. Det förekommer i så gott som all lagstiftning, men det kanske inte har observerat. I så fall rekommenderar jag att han går en kurs i grundläggande juridik. 68 () replik: Det är väldigt intressant för oss, för dem som lyssnar och för dem som tittar på tv just nu att få en inblick i socialdemokratisk terminologi. Om någonting är viktigt, som säger om konkurrens, kan det betyda att man gör en utredning men man behöver inte agera. Men är det en prioriterad fråga är det tillräckligt viktigt för att det ska hända någonting och bli en verklighet i stället för att det bara blir utredningar och att man talar om det. Det är ganska fascinerande att höra dig, , tala om en tramsig debatt. Jag ska tala om för dig att det här inte är någon tramsig debatt. Det här är någonting som dessa 33 000 småföretagare efterfrågar. Det är inte trams för dem. För dem är det blodigt allvar. Jag hoppas och tror att detta kommer att visa sig vara något som öppnar för företagsamhet. Vi behöver nya arbetstillfällen och mer företagsamhet. Detta har varit ett hinder. Det vet vi, . Ni pratade om det, men vi agerar, och det ska vi fortsätta att göra. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 19 §.) 15 § Transportstyrelsens verksamhet inom körkorts- och yrkestrafikområdet Föredrogs trafikutskottets betänkande 2009/10:TU6 Transportstyrelsens verksamhet inom körkorts- och yrkestrafikområdet (prop. 2009/10:20). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 19 §.) Föredrogs finansutskottets betänkande 2009/10:FiU7 Stabilitetsavgift (prop. 2009/10:30). 69 (): menar att skattebetalarna inte ska behöva betala för bankernas bristande ansvar och inte heller för bankernas skydd. Vi tror att en stor majoritet av svenska folket också tycker det. Därför är det beklagligt att vi som vänsterparti är det enda parti som föreslår en sådan ordning, det vill säga att skattebetalarna inte ska behöva betala för bankernas bristande ansvar eller skydd. Jag var tydlig med att det är bra med en avgift, som regeringen föreslår. Bankerna ska själva betala sina skyddssystem. Det borde vara det enda rimliga, men så är det inte. Regeringen föreslår att också skattebetalarnas 15 miljarder ska ingå i den här fonden. Dessutom kommer inte den här fondens slutliga summa att motsvara eventuella kostnader för en ny finans- eller bankkris. Då står skattebetalarna ändå där med slutnotan. Bankerna har dessutom råd att betala det här skyddet själva. De tjänar nämligen multum på statens skydd genom att de får tillgång till billigare krediter. En viktig bakgrund till den här finanskrisen är just att systemviktiga banker inte tillåts gå omkull. Staterna garanterar deras förluster eftersom man menar att effekterna för samhället blir så stora om de här bankerna eller instituten går omkull. Därför har stater, även , implicit eller numera explicit uttalat att de avser att gå in med skattebetalarnas pengar för att förhindra att de här bankerna eller instituten går omkull. Man socialiserar alltså förlusterna och privatiserar vinsterna. Det måste vara världens bästa affärsidé att driva affärsbank. Man kan plocka hem vinsterna men behöver inte stå för vare sig förlusterna eller konsekvenserna. Och det ska kallas den fria marknaden. Snacka om humbug! De statliga garantierna leder till en förvriden incitamentsstruktur som innebär att bankerna har starka incitament att bli så stora att de blir systemhotande. Storbankernas statliga garantier medför att de kan ta högre risker i syfte att öka sina marknadsandelar. och agerande i de baltiska länderna är tydliga exempel på detta. De statliga garantierna innebär att systemviktiga institut och banker får låna billigare än andra eftersom alla vet att de har staten i ryggen. Deras tillgång till krediter blir alltså billigare. De granskas dessutom mindre av investerare eftersom även investerarna vet att staten finns där om det går snett. På så sätt upprätthålls ett system med kasinoekonomi där bonussystem ses som normalt. Den höga riskbenägenheten och spekulationen kan rulla på. I stället för att riskerna ska spridas så ökar de. Förutom det snedvrids också konkurrensen eftersom vissa institut och banker får tillgång till billigare kapital. Det kan inte fortgå, för då kommer vi snart att stå här igen med en ny finanskris, en ny bankkris eller någon annan form av kris. De kommer och går. Det är bara namnen och formerna för krisen som byts. Det behövs alltså regeländringar eller andra ägarformer för att komma till rätta med problemet. Vi menar att antingen ska konkurrensreglerna ändras så att bankernas storlek begränsas, det vill säga att de inte tillåts bli så stora att de blir systemviktiga, eller, om man nu menar att vi ska ha stora systemviktiga institut som inte kan gå omkull och som ska garanteras med skattebetalarnas pengar, ska skattebetalarna äga instituten så att de också kan ta ansvar för deras verksamhet och ta del av deras vinster. föreslår regeringen att en avgift ska införas. Det menar vi är bra, men vi menar också att de banker som åtnjuter det här skyddet själva ska finansiera hela fonden. De 15 miljarder som staten redan har avsatt menar vi därför bör återbetalas till skattebetalarna. Vi menar att det är orimligt att skattebetalarna ska betala för storbankernas överdrivna risktagande. Vi föreslår i stället att bankerna ska betala en högre avgift, och det har de råd med, som jag sade tidigare. kunde vi läsa att tio direktörer har i pension. Men avtalen motsvarar mer än så. Går man igenom samtliga avtal som och har tillsammans ser man att de motsvarar . Storbankerna har också stora bonusutbetalningar. Till exempel har Nordea avsatt 2,3 miljarder och 1,5 miljarder. Skulle vi lägga ihop vinsterna och utdelningarna blir summan oerhört stor. Bankerna har på alla sätt visat, bland annat genom att avsätta miljardbelopp till bonusutbetalningar och pensionsavtal, att de har råd med en högre avgift till Stabilitetsfonden. Därmed blir det än mer tydligt att inte skattebetalarna ska behöva gå in med några pengar, utan de bör betalas tillbaka möjligt. Regeringen anser att alla banker och institut ska betala samma avgift oavsett riskbenägenhet eller om de anses vara systemviktiga eller ej. På så sätt behöver inte de mest riskbenägna bankerna betala för de stora risker de faktiskt utsätter samhällsmedborgarna för, och då dämpas inte heller riskbenägenheten. menar att de banker och institut som inte anses vara systemviktiga, till exempel lokala sparbanker, inte ska behöva betala den här avgiften för ett skydd som de inte kommer att kunna använda. Jag menar till exempel att i eller i inte ska behöva betala en avgift för att storbankerna inte kan ta ansvar för sitt beteende till exempel i eller . Jag ska försöka sammanfatta ståndpunkter. Vi föreslår alltså som enda parti att skattebetalarnas 15 miljarder ska betalas tillbaka , att avgifterna ska vara kopplade till bankers eller instituts riskbenägenhet och att banker och institut som inte kan nyttja skyddet inte heller ska behöva betala för det. Vi föreslår dessutom att en parlamentarisk utredning ska tillsättas för att ta ett samlat grepp över regleringen av den finansiella sektorn. Det borde vara ett samhälleligt ansvar att se till att vi inte står här igen med en ny kris på halsen. Det är dags att ta ett samlat politiskt ansvar. Därmed yrkar jag bifall till reservationerna 1 och 2, herr talman. I detta anförande instämde (). 70 (): Jag var egentligen inte förberedd på en verklig debatt i den här frågan, bland annat eftersom frågan behandlades i sak och enigheten var mycket stor när vi då, i samband med att vi tog ställning till Stabilitetsfondens införande, i princip också var eniga om behovet av en sådan här fond. Propositionen är en följd av den proposition som vi antog om lagen om stöd till kreditinstitut. Den innefattar en tillfällig åtgärd, nämligen en avgift till kreditinstitut som uppgår till av institutens balansomslutning , vilket i dagens läge innebär i avgift från samtliga banker. föreslår dock regeringen att avgiften ska sättas ned till hälften. Avsikten är att fonden ska uppgå till 2 ½ procent av bruttonationalprodukten. Som sagt hade jag inte väntat mig någon större debatt eftersom vi antog lagen med stor enighet. Visserligen föreslog i en motion att en särskild finanskommission skulle tillsättas, men frågan om hur den beslutande Stabilitetsfonden skulle finansieras diskuterades inte alls. Vid behandlingen av den här propositionen, som handlar om finansiering av Stabilitetsfonden, har visserligen en reservation i fem punkter, men den är ganska allmänt hållen och står inte i proportion till de mer ideologiskt och agitatoriskt inriktade synpunkter som framförde här i talarstolen . Jag ber därför om ursäkt, herr talman, om mitt anförande blir något längre än de anmälda . Vi har ju en regel att 50 procents överskridande av den talartid som man har anmält ger en anmärkning. Jag ber om eftergift för detta. Jag har en viss förståelse, och det sade jag också i finansutskottet, för flera av de synpunkter som och framför i sin reservation. Det ligger en poäng i att avgiften till Stabilitetsfonden ska avspegla de risker som olika finansinstitut är exponerade för, inte bara de risker som finansinstituten utgör för den finansiella stabiliteten utan också de risker som enskilda finansinstitut är exponerade för. Det är inte bara storleken som styr de riskerna. Det finns också skäl att diskutera vilka banker och finansiella institut som ska omfattas av avgiften och stödåtgärderna. Båda de här frågorna hänger ihop, och regeringen säger i propositionen att man ska se över möjligheterna att utforma en så kallad riskdifferentierad avgift och att man senast kommer att återkomma med förslag i en sådan riktning tillsammans med ett antal andra överväganden som bland annat gäller internationell harmonisering av reglerna och frågan om utländska banker. Däremot har jag svårare att hänga med i de svängar som tar ut i sitt anförande, framför allt när det gäller resonemanget om att finansieringen av Stabilitetsfonden helt ska ligga på de stora, systemviktiga bankerna och att staten inte alls ska ta någon del av ansvaret för den finansiella stabiliteten. Den vanligaste definitionen av risk är att det är ett mått på de negativa konsekvenserna av framtida händelser. De risker som banker utsätts för är av olika slag. Den viktigaste risk som en bank utsätts för är att den lånar ut pengar till någon som visar sig inte kunna betala tillbaka och att säkerheten inte täcker bankens åtagande. Anledningen till kreditrisk behöver inte vara att bankerna har missat i sin kredithantering. Det finns också mängder av externa faktorer som styr bankernas riskhantering. All finansiell riskhantering syftar till att skydda bankens inlåning genom att gardera sig mot eller skapa system för att förhindra kreditförluster och ytterst bankens eget kapital. Vad är det då för negativa konsekvenser och framtida händelser som innebär risk för bankens kunder och därmed bankens utlåning? Är det bara slarvig kreditgivning, spekulativa placeringar eller kortsiktighet som avgör en banks riskprofil? Nej, naturligtvis är det inte så. Också makroekonomiska förhållanden påverkar bankerna, såsom valutafluktuationer och statens situation när det gäller den ekonomiska stabiliteten. Om staten driver upp räntorna på grund av en hög statlig upplåning påverkar det även kundernas betalningsförmåga. Förekomsten av finansiella bubblor som orsakas av den ekonomiska politiken påverkar också kundernas betalningsförmåga. Därför är det naturligtvis rimligt att staten är med och finansierar uppbyggnaden av Stabilitetsfonden. Det är inte heller bara de stora bankerna som har nytta av finansiell stabilitet. Alla finansiella institut, icke-finansiella företag och enskilda drabbas av finanskrisen. Däremot är det ytterst viktigt att regeringen återkommer med förslag till differentierade avgifter som tar hänsyn till olika finansiella instituts risker och inte snedvrider konkurrensen mellan olika banker. Vi har i ganska små banker. Om vi ser på vårt näringsliv i övrigt har vi ganska stora företag i förhållande till andra länder. Vi är mer exportberoende än andra länder är. Därför är inte bara stora banker systemviktiga, utan också stora företag är systemviktiga. Det måste finnas en balans mellan vår finansiella marknad och storleken på våra företag. Därför är det inte bara storleken på enskilda banker som är avgörande för vilken risk de utgör för den totala samhällsekonomin. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande och ber om ursäkt, herr talman, för att jag överskridit min anmälda talartid med . 71 () replik: Jag använde inte hela min talartid, så kan få lite av mig! har som enda parti tagit fram en rapport om vad som behöver göras för att förhindra en ny kris nationellt och internationellt. Vi har lagt fram en rad förslag såväl i vår vårmotion som i den motion vi lade fram som svar på regeringens budgetproposition. Vi har som enda parti föreslagit åtgärder på den här propositionen, och vi har drivit på i debatten och föreslagit en rad olika åtgärder. En av anledningarna, den fundamentala anledningen, till att krisen har uppstått är att samhället har dragit sig tillbaka, att samhället har dragit sig undan sitt ansvar och låtit marknaden sköta sig själv. Det ser man i utformningen av de regelverk och direktiv som kommer från EU. De är i hög grad utformade av marknaden själv. Det ser vi också här hemma, där tillsatta råd består av finansmarknadens egna aktörer. Det är en av orsakerna. Självklart vill inte de som har pengar att tjäna på ett system att det förhindras eller regleras på ett sådant sätt att det inskränker deras möjligheter att tjäna dessa pengar. En av orsakerna är, precis som jag sade tidigare, att vi har så stora banker som får statliga garantier. Jag tror att delar den bild jag gav av vad det ger för fördelar för de instituten och att de på så vis kan fortsätta med sin riskbenägenhet men också att konkurrensen snedvrids. Vi kan också se det genom de risker man tar och genom den handel som pågår, där de stora aktörerna inte riktigt alltid själva vet vad de handlar med. Det är därför vi står här och diskuterar nya regelverk, till exempel för derivathandeln, som är väldigt ogenomskinlig och består av spekulation kring upp- och nedgång av priser och får stor påverkan på samhället. Vi menar att medborgarna inte ska behöva betala det här utan att bankerna ska betala det själva. Jag tycker att det är konstigt att inte fler partier står bakom det. Det kanske kan förklara. 72 () replik: Jag tycker att det är en rimlig princip även i det här sammanhanget att den som står för riskerna också är den som ska betala avgifterna. Men det innebär inte att enbart vissa aktörer på den finansiella marknaden står för de risker som vi drabbas av. Hela finanskrisen har genererats av osäkerhet i hur man värderar finansiella instrument som verkar över hela landet. De har inte sitt ursprung eller sin uppkomst här i , utan detta beror på svårigheter att reglera och beräkna risker med olika typer av finansiella instrument som behövs för att garantera utlåning till bankernas kunder. Det är i verkligheten så att de här finansiella instrumenten, derivat, men också andra typer av instrument, är till för att öka likviditeten i det finansiella systemet och ge möjlighet också till dig och mig att låna pengar när vi ska finansiera bilköp eller husköp eller om vi behöver det för andra ändamål. Hela banksystemet kan inte finansieras enbart på kortsiktig inlåning på lönekonton eller sparkonton i bankerna, utan det förutsätter även en handel med finansiella instrument. Självklart måste det här regleras. Vi har lärt oss att den här typen av instrument är svårare att beräkna risk i, i synnerhet när man får stora makroekonomiska obalanser. pågår en runda runt om i världen för reglering av finansmarknaden. Vi kan inte reglera den svenska finansmarknaden isolerat.