prot · GW0979 · 2009-02-27 00:00:00 — Nya regler om transparens och tillsyn är väl bra. Men, , hur utforma sådana så att de verkligen täcker riskbenägenheten? Dagens system bygger på stora risktaganden, skuldsättning och värdepapper utan materiell bas. Hur ser finanshandelsministern på det? Till exempel fanns det i så kallade derivat i Nordeas balansräkning . Finanshandelsministern talar om långsiktighet, stabilitet och transparens, men dagens system innehåller många spekulativa, kortsiktiga och ogenomskinliga instrument. Det behövs mer. Varför inte helt enkelt förbjuda vissa finansinstrument, till exempel derivaten? 35 Statsrådet (): Jag tror att och jag är överens på en punkt: Det kommer att bli en långtgående och djup etisk diskussion, i kölvattnet av den finansiella krisen, om orimliga ersättningar och bonusar inom finansiella institut. är härvidlag betydligt bättre än de flesta andra länder; det tror jag ändå att vi kan vara överens om. De verkliga excesserna på detta område har skett på annat håll än i . Jag är dock helt oenig med på en annan punkt, nämligen att statlig styrning av banker skulle vara lösningen. Varför har vi den kris som vi har ? Det finns många förklaringar. En förklaring är att det fanns en politisk välvilja från Clintonadministrationen där staten gick ut och talade om för de halvstatliga bolåneinstituten och att de nu skulle frångå normala principer och låna ut pengar till människor som egentligen inte hade förutsättningar att få lån till bostäder. Detta i kombination med en extrem lågräntepolitik under tid på Federal Reserve ledde till någonting som från början såg fantastiskt bra ut: Människor fick jobb. Det byggdes hus som aldrig . Människor flyttade från slumkvarter, mer eller mindre, in i nya bostäder. Allt var frid och fröjd. Den som inte var kreditvärdig skulle bli kreditvärdig när värdet på vederbörandes hus hade ökat, som det hade gjort . Då kanske man skulle få låna ännu mer pengar för att också kunna köpa en bil. Det fungerade till den dag när värdet på fastigheterna började sjunka. Statliga ingripanden av den karaktär som jag tycker att är inne på, nämligen att staten skulle kunna ändra på fundamentala principer och låna ut åt olika håll på ett sätt som skulle innebära att den traditionella lagstiftning som vi har på bankområdet och de principer som gäller i en öppen ekonomi skulle sättas ur funktion, tror jag leder helt fel. Frågan är vad vi ska göra på hemmaplan och vad som ska ske på europeisk nivå. Jag var i i går och träffade kommissionären och diskuterade hur vi ska förbättra tillsynen över de finansiella instituten. Det är en väldigt viktigt sak. Vi var överens om att det ska ske ett arbete inom kommissionen det är redan ett arbete i gång för att ta fram riktlinjer för den här typen av ersättningar. Jag tror att vi skulle behöva en europeisk värdekommission som får fram ett regelverk, en code of conduct, som skulle kunna gälla inom hela Europeiska unionen. Det tror jag är en bättre väg än att vi själva gör något enbart på hemmaplan. 36 (): Jag kan instämma i att vi är överens om behovet av en långtgående etisk diskussion och kanske en europeisk värdekommission. Jag tror, som sagt, att det behövs rejälare tag än vissa smärre justeringar av dagens regelsystem, vilket jag tycker att talar om. Vi kanske är så bundna av EU att vår egen handlingsfrihet att justera systemet är begränsad. I vårt grannland , som inte är en del av EU, har regeringen genomfört regleringar som till exempel innebär att så kallade sammansatta produkter inte får säljas till icke professionella kunder. Det har resulterat i att försäljningen av dessa finansiella produkter har upphört. Vidare diskuteras just nu i norska ett förslag om att förbjuda att personer som säljer olika typer av finansiella produkter kallar sig för rådgivare för att tydliggöra för allmänheten att man inte har dubbla roller. Kanske dessa norska exempel är något för att ta med i en diskussion. I min interpellation frågar jag också hur finanshandelsministern ställer sig till att tillsätta en bred finanskommission för att studera finanssystemet och föreslå ändringar. Det är förvisso en ganska komplicerad historia som kräver mycket eftertanke. Vi tycker därför att det vore bra med en sådan kommission. Den skulle vara bred och ha representanter från politiska partier, arbetsmarknadens parter och forskare för att på djupet diskutera och föreslå åtgärder. avvisar det bland annat med hänvisning till den så kallade som tillsattes efter den förra bankkrisen. Den lämnade sin analys 2004. Jag har roat mig med att se vad som var ordförande sade i samband med presentationen av analysen. Han sade att avarter i vissa företag på vissa marknader, främst olämpliga ersättningar, har tärt på förtroendet. Vidare sade han: Vi vill minska riskerna för beteenden som kan skada hela samhällsekonomin. Utöver självreglering föreslås en kombination av skärpt lagstiftning, förbättrad tillsyn och effektivare sanktioner med mera. Det låter ganska välbekant; det var 2004. Trots resultaten från står vi här igen, och antagligen är läget etter värre. avvisar vårt förslag om en finanskommission med hänvisning till en globaliserad ekonomi. Det kan ligga något i det. Visst måste vi samarbeta internationellt i EU och globalt, men det behöver inte stå i motsättning till en nationell finanskommission. Det är ju, som många säger, ett extraordinärt läge. kollega, finansminister , beskriver läget ganska drastiskt som vargavinter, nationellt nödläge med mera. Är det inte en sådan situation, finanshandelsministern, att man ska försöka skapa en nationell uppslutning och diskussion om de här svåra och viktiga frågorna? Värderingarna måste också finnas med, precis som sade. Vi kan inte ha system, inklusive ersättningssystem, som gör att cheferna på samhälleliga institutioner har löner som kanske är 5060 gånger högre än vanliga människors. Det urgröper ju förtroendet för den centrala samhällsstrukturen. Det är ett nationellt nödläge; jag kan nästan instämma i det. Det kräver extraordinära åtgärder. 37 Statsrådet (): vill att vi ska hantera det här på hemmaplan. Jag tror att det är viktigt att vi gör det, men det är helt centralt att det sker en uppstramning globalt. Det vi framför allt påverkar är ju det europeiska regelverket. Som ordförande i kommer att representera EU också i exempelvis G 20-kretsen, så vi har naturligtvis chans att påverka även utanför Europeiska unionen. Krisen har inte uppstått i , till skillnad från förra gången. Det är en global kris. Det är en förtroendekris. Jag tror att och jag är rörande överens om det. Det är en etisk kris egentligen. Förtroendet mellan aktörerna är borta. Det har fått den här förlamande effekten. Vi måste se till att förtroendet kan återupprättas så att det blir en etisk code of conduct, som detta kallas. Jag är övertygad om att vi i första hand ska hantera detta på europeisk nivå. Jag vet inte vad och hans parti anser om detta, om ska lämna det europeiska samarbetet. Det har i alla fall tidigare varit modell. Hur ska vi då ha inflytande över de här processerna? är inne på farliga vägar när han vill förbjuda derivat. Derivat är ju ett sätt att hantera risker som rätt använt minskar sårbarheten i systemet. Visst finns det de som missbrukar derivatinstrumentet, men jag vågar ändå säga att den viktigaste komponenten i detta är en bättre riskhantering. Om vi tittar på säkerhetsåtgärder tror jag att det handlar om kapitaltäckningen, det vill säga att det finns kapital som motsvarar de risker som tas inom banksystemet. I en sådan här djup lågkonjunktur ökar risker med kunder som har varit stabila och långsiktiga. När orderingången minskar kan även ett stabilt företag plötsligt bli en större risk för en bank. Därför behövs det mer kapital. Staten har sagt att för sunda och solida banker som plötsligt har för lite kapital för att kunna låna ut till sunda svenska företag finns nu möjlighet att söka ett kapitaltillskott från staten. De får inte det som en gåva. De får betala ränta på detta. Om det är i form av så kallat hybridkapital är räntan . Staten lånar pengar för mellan . Det är alltså en god affär för skattebetalarna. Om värdet på banken ökar när krisen är över ska skattebetalarna vara med på uppgången och få del av värdetillväxten på precis samma sätt som aktieägarna i banken i fråga. Det gäller att värna skattebetalarnas och den offentliga sidans intressen när vi arbetar med den här typen av aktioner för att stabilisera de finansiella marknaderna. Det hoppas jag att uppskattar. 38 (): utvecklar sin syn på att den här frågan framför allt ska hanteras på internationell nivå och kanske särskilt på europeisk nivå. är ett internationalistiskt parti. Även om vi har stora invändningar mot Europeiska unionen och anser att bör lämna den, är det en internationell fråga. Vi stöder naturligtvis att de här frågorna diskuteras mycket inom EU. Den svenska demokratin har trots allt sina djupaste rötter i , till exempel här i . Här har vi ett valdeltagande på . Valdeltagandet i EU-valet är tyvärr kanske . De här sakerna står inte mot varandra, och det är så stora övergripande frågor som diskuteras. Världen befinner sig inte bara i en finanskris utan också i en klimatkris. I båda dessa kriser har vi, menar jag, nått en gräns för dagens kortsiktiga marknadskapitalister. Det finns inga nya stora marknader som kan öppnas för exploatering av dagens kapitalism. Vi måste inse att vi bara har en jord, och den måste vi förvalta gemensamt. Det är en insikt som på allvar måste sjunka in hos världens ledare, och det demokratiska systemet måste skaffa sig sådana styrmedel att bankerna verkligen är med och tar sitt samhällsansvar. Där tror jag, som jag sagt tidigare, i motsats till vi ska naturligtvis inte ha en oansvarig statlig styrning, vi ska inte låna ut pengar på ett oansvarigt sätt att ett statligt ägande och en stark och tydlig reglering kan vara ett sätt att få ordning på detta. Låt oss diskutera gemensamt hur vi ska göra i en internationell finanskommission. 39 Statsrådet (): har fortfarande en väldigt stark tro på statligt företagande. Jag vet inte vad han tänker på egentligen när vi har sett att välfärden ökat utan statligt företagande. Jag skulle säga tvärtom att de länder där man har prövat den principen har knappast framstått som de välfärdsmönster som vi skulle vilja se. Även ett sådant land som har viss erfarenhet av statligt företagande. Varvskrisen är ett exempel där staten ändå gör kortsiktiga saker som föröder de gemensamma resurserna. Jag tror att principen är att företag drivs bäst av entreprenörer av kött och blod som har satsat egna pengar, att de inte använder skattepengar för att driva konkurrensutsatt näringsverksamhet. Där skiljer vi oss åt, och jag respekterar det. Beträffande ersättningssystem vill jag understryka att regeringen har ställt upp väldigt tuffa krav för bankernas ledande befattningshavare om de vill vara med i de olika program som vi har satt upp för stöd till banker i krisen. Det handlar om stopp för bonus, stopp för rörliga ersättningar till de ledande personerna inom koncernerna. Det handlar om att inte höja styrelsearvoden, och avgångsvederlagen ska följa samma principer som vid statligt ägda företag. Staten har visat på en väg att ta ansvar i de frågor som tar upp. Sedan är vi helt överens om förvaltarskapstanken, som är oerhört central, inte bara när det gäller hur politiken läggs upp utan också när det gäller hur vi beter oss som individer och företagare. Den är helt central, och där är vi helt överens. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2008/09:349 om upprustning av Tjustbanan 40 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att nödvändiga investeringar ska kunna göras på Tjustbanan. Den tidigare regeringen avsatte endast i gällande banhållningsplan för investeringar på Tjustbanan mellan och . Dessutom gavs i uppdrag att utreda förutsättningarna för att upprusta delen mellan och . I redovisning kan vi se att kostnaden för att upprusta Tjustbanan ligger på . Därför anser det inte som meningsfullt att investera ett så litet belopp som som den förra regeringen beslutade om. presenterade regeringen infrastrukturpropositionen Framtidens resor och transporter. I den avsätts för infrastrukturåtgärder . fattade beslut om ramarna , och därefter inleddes arbetet med åtgärdsplaneringen. I detta skede ska trafikverken, länsstyrelser och regioner utifrån de ekonomiska ramarna ge förslag till åtgärder för att uppnå de av fastställda transportpolitiska målen. Projekt som finns i gällande banhållningsplan kommer också att omprövas. Regeringen beslutar sedan vilka konkreta åtgärder som ska ingå i respektive planer. Det är min fasta övertygelse att vi får en mer effektiv användning av statens medel genom denna sammanhållna process med regional delaktighet och regionala prioriteringar, jämfört med om vi hade haft en ordning där regeringen fattade separata beslut för varje större väg och järnväg i landet. Därför vill jag inte föregripa beredningsprocessen och uttala mig om enskilda objekt eller satsningar. 41 (): Tack för svaret! Trots svaret är jag djupt orolig. fattade beslut om framtidens resor och transporter. Det står att en fungerande infrastruktur är en grundförutsättning för att bedriva företagsverksamhet och åstadkomma långsiktigt hållbar tillväxt i alla delar av landet. Regioners möjlighet att behålla och locka till sig företag är beroende av att det finns fungerande transporter och kommunikationer. Det är precis det som den här interpellationen handlar om. Jag har sagt att det behövs en successiv upprustning och modernisering av järnvägsnätet i sydöstra för såväl gods- som persontrafik där behovet av infrastruktursatsningar är stort. Moderna och snabba järnvägstransporter är nödvändiga i de norra delarna av län. Behovet av att förstora arbetsmarknadsregionen och möjligheterna att studera kan tillgodoses bara genom en väl utvecklad järnvägstrafik. Tjustbanan behöver moderniseras för att öka tillgängligheten som behovet av godstransporter på järnväg kan tillgodoses. Fram till fanns det avsatta i budget för att påbörja moderniseringen av Tjustbanan. finns inte Tjustbanan med i regeringens infrastrukturplanering. Det finns inga medel avsatta för att upprusta banan. Nya tåg har dock köpts in för Tjustbanan. Dessa ser nu ut att inte kunna användas fullt ut, och driftstörningarna är stora och då menar jag stora. Tågen mellan och är alltför ofta inställda. För resenärerna medför det stor oro och osäkerhet. Tjustbanan är en viktig länk för de personer som arbetspendlar eller studerar, och det är en förutsättning för att inte ska vara en egen arbetsmarknadsregion. Ministern har sagt man har tagit bort de här 250 miljonerna och hänvisar till att behovet egentligen är 3,6 miljarder. Då är det två delvis olika saker man pratar om. De 250 miljonerna var i första hand till för att man skulle börja med förbättringen av banan mellan och , medan de 3,6 miljarder som ministern använder som argument var till för att man skulle bygga om järnvägen från till , alltså en fördubbling. Vi pratar alltså om två olika saker. Min fråga är: När det ändå fanns 250 miljoner avsatta, skulle man inte ha kunnat börja använda dessa 250 miljoner för att sätta i gång moderniseringen och startat som det var tänkt från och söderut? Då hade man åtminstone kunnat förbättra en del av bansträckningen. när man tagit bort dessa pengar händer det ju ingenting ja, det händer saker, men moderniseringen av banan har uteblivit. Jag ser det som någon form av ambitionsmarkering, precis som regeringen har gjort i fråga om bansträckningen mellan och . Man avsatte 50 miljoner för att sedan återkomma med förhoppningsvis de ytterligare 800 miljoner som det går åt för att ordna till den bandelen. Man skulle ha kunnat resonera precis på samma sätt när det gäller sträckan LinköpingVästervik. 42 Statsrådet (): Det är inte första gången som och jag diskuterar Tjustbanan. Men jag vill påstå att det inom järnvägsinfrastrukturen har hänt ganska mycket . Med de insatser som ligger, framför allt närtidssatsningar, visar vi på regeringens ambitioner att skapa bra järnvägsinfrastruktur i alla delar av landet. Inte desto mindre gör , i det här sammanhanget, och , när det gäller vägar, samhällsekonomiska kalkyler utifrån vad man prioriterar att de avsatta pengarna ska användas till. Jag vill återkomma till de 250 miljonerna som vi har diskuterat tidigare. I eget underlag säger man att de 250 miljonerna gjorde det inte värdefullt att ens påbörja det fördjupade arbete som den tidigare, socialdemokratiska regeringen efterlyste, eftersom det skulle krävas så stora investeringar. Utifrån syftet att konkurrera med vägtransporter gör bedömningen att restiden med tåg VästervikLinköping inte bör vara . tycker att de 250 miljonerna inte hade gjort det lönt att påbörja ens en mindre underhållsåtgärd. Jag är precis som intresserad av att ha en modern järnvägsinfrastruktur i alla delar av landet. Därmed fick återigen ett uppföljningsuppdrag att identifiera de lågtrafikerade banorna. Jag fick då motsvarande svar , att Tjustbanan inte är samhällsekonomiskt motiverad. Men det som har inträffat är, precis som hänvisar till, att man har utvecklat dubbelturerna. Man har också utvecklat helgtrafiken på ett sätt som man enligt tidigare underlag och analyser inte har haft möjlighet till. Dagens svar är att självt har sagt att man i och med de här förändringarna behöver göra en mer detaljerad utredning med anledning av att man inte nu kan se Tjustbanan som en lågtrafikerad bana. 43 (): ser då inte de 250 miljonerna som värdefulla, men vi som bor längs den här banan ser varje krona som kan investeras i den som värdefull. Vi ser att de kommer att kunna få en väldigt stor betydelse för banans utveckling. Regeringen själv har sagt att man gör en historisk satsning på infrastrukturen. Jag håller inte riktigt med om det. Men om vi nu säger att det är på det sättet, hur har man då kunnat missa att se behoven av investeringar i län och sydöstra ? Jag vet och ministern själv vet det är inte första gången vi pratar om det här, och jag är inte den enda som har fört upp frågan att det är många som har varit på besök i och på ministeriet och då berättat hur det ligger till. Det gör att den tillgängliga informationen finns. Men vad man har missat, tycker jag, är att är ett av starkaste tillväxtområden. Jag tycker också att man har missat satsningen på infrastruktur just i sydöstra , som skulle kunna vara en satsning på ekonomisk tillväxt och utveckling i hela landet. Regeringen har själv satt upp övergripande mål som har preciserats i följande sex delmål: Hög transportkvalitet, tillgängligt transportsystem, säker trafik, god miljö, regional utveckling och ett jämställt transportsystem. Ändå har man inte lyckats få med Tjustbanan och Stångådalsbanan i ett sådant resonemang, och det tycker jag är lite konstigt. De borde finnas med, precis som många andra banor finns med, när man för den här typen av grundläggande resonemang. Jag är fullt införstådd med hur man resonerar utifrån perspektiv, men perspektiv och politikers perspektiv behöver inte alltid vara detsamma. Vi kan som politiker lägga in andra delar i vårt resonemang som man kanske inte från ursäkta uttrycket tjänstemannahåll känner att man har mandat för. Vi kan alltså göra andra överväganden. Och regeringen kan peka med hela handen och säga: Här ser vi att någonting håller på att hända, och det måste vi göra någonting åt. Men om en sådan situation uppstår måste det finnas ett genuint intresse för att få till en sådan utveckling. Och jag förutsätter att det finns ett sådant intresse från regeringens sida. stod jag i den här kammaren i en interpellationsdebatt med näringsministern. Jag tog då upp problematiken med att hade konstaterat att och var de enda två kommuner i som var egna arbetsmarknadsregioner. har särskilda problem på grund av att det ligger där det ligger och att det är så mycket vatten mellan ön och fastlandet. Så är det inte med , men problemet är precis likadant i alla fall. Då frågade jag näringsministern: Hur ska vi lösa det problemet? Svaret från henne blev: Tågtrafik. Då måste vi också kunna leverera och se till att vi åstadkommer tågtrafiken. 44 Statsrådet (): önskan är att regeringen ska blicka österut och se utvecklingspotentialen i . Då hoppas jag verkligen att är medveten om att det nu görs investeringar i helt andra riktningar än de som den tidigare regeringen prioriterade med mycket tydligt fokus på den västöstliga riktningen. kommer in på att regeringen ska fatta självständiga beslut i förhållande till . Men om Socialdemokraterna som de hade på sig hade prioriterat drift och underhåll hade Tjustbanan inte hamnat i ett behov av 3,6 miljarder. Det valde man bort genom att man inte använde pengarna till drift och underhåll. Man gjorde ekonomiska och samhällsekonomiska värderingar och kanske satsade på stambanan i stället för på en lågtrafikerad bana. De samhällsekonomiska faktorerna bygger också på hur effektivt man kan få ut ytterligare effekter av en åtgärd. Emmabodabanan är ett typiskt exempel, och jag kan ifrågasätta varför den tidigare regeringen inte prioriterade den. Den har en oerhört stor samhällsekonomisk effekt. Det är oerhört intressant att använda en krona i investering, för man får så mycket mer tillbaka. Och det är precis det som regeringen har valt att göra. Vi har blickarna på nya saker och gör omvärldsanalyser, men vi tar också till oss samhällsekonomiska faktorer. Men vi stannar inte därvid. Det är också viktigt att göra analyser utifrån att omvärlden och våra resebeteenden förändras. Det påverkar naturligtvis viljan att ta tåget även om det inte går absolut snabbast, vilket anser måste vara en av faktorerna för att kunna konkurrera. På grund av ändrat trafikutbud, vilket naturligtvis bygger på att människor har börjat resa på ett annat sätt, bedömer att det här behöver utredas ytterligare. pågår ett mycket tydligt arbete ute i regionerna. Det beror på att inriktningen på infrastrukturpropositionen och beslut är att skapa bra förutsättningar för att till exempel kunna möta konjunktursvängningar med en bättre arbetsmarknadsregion. befinner sig i den situation som beskrev, men det innebär inte att själv ska kämpa för att arbetsmarknadsregionen ska bli större. ingår i en region; man klarar aldrig av att ensam skapa en större arbetsmarknadsregion. I detta ligger ett stort medansvar vad gäller att göra rätt prioriteringar för att hitta de samverkansformer som behövs för att väg, järnväg och flyg ska fungera tillsammans och det ska bli smidigt för människor att ta sig hemifrån till arbetsplatsen och åter. Det arbetet pågår ute i regionerna och är, som jag ser det, oerhört viktigt. Det är nämligen då man kan göra regionerna rundare och större. 45 (): Jag kan hålla med om mycket av det som ministern säger, men jag vill att det också ska levereras så att vi kan åstadkomma de resultat som vi tydligen är överens om. När man tar bort de 250 miljonerna och hänvisar till att det kommer att kosta mycket mer är det inte någon bra signal. Det är ett för vår del av landet negativt resultat. Det sades att det inte skett några satsningar . Det är faktiskt värre än så. Den järnväg som går till har man inte gjort något vettigt med när den byggdes om från smalspår till bredspår. Så illa är det! Det har passerat många regeringar, och jag har fört precis samma resonemang gentemot tidigare infrastrukturministrar tillhörande mitt eget parti. Det tog , vad jag känner till, att över huvud taget få upp banan på dagordningen . Det tog att få fram de 250 miljonerna. Därefter tog det ännu att i samband med Electroluxnedläggningen få den tidigarelagd, . Men sedan tog ni bort pengarna! Det tycker jag inte är någon bra utveckling för . Jag ställer, som sagt, upp på mycket av det som ministern sagt, och jag skulle vilja komma med ett erbjudande.