prot · GW0987 · 2009-03-19 00:00:00 — Rätten till säker och trygg abort är både en hälsofråga och en grundläggande rättighetsfråga. Den svenska abortlagstiftningen betydde att svenska kvinnor fick möjligheter till säker abort inom landets gränser. var det svårare att få abort beviljad, och en omfattande illegal abortverksamhet förekom. sker inga illegala aborter i , och de metoder som används innebär att aborter är säkra med få medicinska komplikationer. Men lagstiftningen har blivit otidsenlig på en viktig punkt. Det finns problem med väntetider för aborter som behöver åtgärdas. har redovisat att den totala väntetiden för tidiga aborter varierar stort i landet och att det på många håll är orimligt långa väntetider. Vi anser att det är allvarligt. För kvinnor som efter övervägande kommit fram till att de vill genomgå en abort är varje dags ytterligare väntan på ingreppet svår. Om en kvinna är oönskat gravid och har bestämt sig för abort måste ingreppet av medicinska och etiska skäl utföras så snabbt som möjligt. När abortlag infördes var medicinska aborter inte aktuella utan lagstiftningen baserades på kirurgisk abort. I lagtexten står det därför att aborter alltid ska utföras av läkare. Denna reglering bör nu omprövas när det även finns andra abortmetoder att tillgå. Abortsökande har rätt att välja mellan kirurgisk och medicinsk abort. I de föreskrifter som finns om abort står det att när kvinnan har bestämt sig för abort bör den utföras möjligt. Medicinsk abort framkallas med hjälp av läkemedel. Metoden används i ungefär hälften av alla aborter. Ett växande antal kvinnor avslutar sin medicinska abort i hemmet. Men för att medicinsk abort ska kunna göras krävs det att den sker tidigt under graviditeten. Dagens väntetider kan alltså innebära att en del kvinnor inte har en reell möjlighet att välja abortmetod eftersom reglerna föreskriver att en läkare ska utföra en medicinsk abort, och det hinner gå . Detta problem skulle kunna minskas betydligt om barnmorskor fick utföra medicinska aborter. Det är inte rimligt, herr talman, att en frisk kvinna som önskar abort ska behöva vänta på ett läkarbesök när kompetensen för att utföra en medicinsk abort finns tillgänglig hos barnmorskor i närområdet. Många kvinnor har en etablerad kontakt med en barnmorska, och det är oftast dit man vänder sig när man får ett positivt graviditetstest. Barnmorskor skulle efter lämplig vidareutbildning kunna ta ett betydligt större ansvar än och utföra medicinska aborter. Det skulle kunna förkorta väntetiderna och göra att fler kvinnor skulle kunna välja medicinsk abort om de ville som omvårdnadskvaliteten skulle kunna förbättras. bör begära att regeringen återkommer till med ett förslag till ändring av abortlagen så att barnmorskor ges rätt att utföra medicinska aborter. Barn lever i många olika slags familjer. En del lever med två biologiska föräldrar av olika kön, andra med en biologisk förälder och en bonusförälder, andra med två föräldrar av samma kön och många lever med en ensamstående förälder. Barn har familjerelationer inte bara med en familj utan ofta med flera. Barn lever i olika familjekonstellationer under olika delar av livet. Det är fantastiskt positivt att så många barn får möjlighet att utveckla långa och nära relationer till sina biologiska föräldrar men också till många fler viktiga familjer och familjelika relationer. Den generella välfärden, vår väl utbyggda barnomsorg av hög kvalitet liksom stöd och skydd för våra barn i samhället har bidragit till detta. Få vuxna vill avstå från att uppleva glädjen att bli förälder och det spännande livet tillsammans med barn. Men ibland blir det ingen graviditet trots många försök. tar också livet en sådan vändning att man inte har någon partner när barnlängtan är stark. Enligt svensk lag får inte sjukvården hjälpa ensamstående kvinnor att skaffa barn genom assisterad befruktning. Ensamstående kan bli föräldrar till adoptivbarn men inte genom assisterad befruktning. Vissa kvinnor väljer därför att adoptera medan andra har en stark längtan efter att själv föda ett barn. är det bara kvinnor som lever i en parrelation, heterosexuell eller homosexuell, som har möjlighet att få tillgång till assisterad befruktning i . Dock är det vanligt att ensamstående kvinnor söker behandling på kliniker i till exempel men också i andra länder, vilket gör att det finns många barn i som har tillkommit genom assisterad befruktning av ensamstående kvinnor. Vi anser att ensamstående kvinnor bör få tillgång till assisterad befruktning enligt samma villkor som kvinnor som lever i en relation. Det finns ingen anledning att tro, herr talman, att de barn som har tillkommit genom assisterad befruktning av en ensamstående kvinna skulle få dåliga uppväxtvillkor, mindre kärlek eller en sämre uppfostran. Slutligen: Regeringen bör därför utreda förutsättningarna för att ge ensamstående kvinnor rätt till assisterad befruktning. 16 (): Detta betänkande med sina ca 330 yrkanden omfattar både stora och små förslag med ambitioner att förbättra den svenska hälso- och sjukvården. Innan jag börjar argumentera för specifika frågor eller reservationer vill jag uttrycka min oro över de senaste årens politiska beslut, som enligt min mening inte innebär förbättringar för den svenska hälso- och sjukvården utan tvärtom. Vi politiker varnar i debatter då och då varandra för det sluttande planet, det vill säga att vi ska akta oss för att fatta ett beslut som i sin tur kommer att öppna vägen för ett annat, ett tredje och så vidare tills vi kommer fram till något på det sluttande planet något som inte är önskvärt. Jag menar att vi nu befinner oss i det läget. Regeringens beslut hitintills och de aviserade kommande förslagen riskerar att undergräva förtroendet för det skattefinansierade hälso- och sjukvårdssystemet. Det är ett system som kräver förhållandevis höga skatter och progressivitet i skatterna så att jag som har höga inkomster bekostar mer av hälso- och sjukvården än min granne som är arbetslös. Jag kanske inte har några större krämpor och behöver ytterst sällan besöka vårdcentralen, men min granne besöker både vårdcentralen och sjukhuset ofta. Och det är i sin ordning. Vårt system bygger ju också på solidariteten och att vård ska ges efter behov. Jag och anser att till exempel besluten om privatiseringar inom vården, LOV, obligatoriskt vårdval i primärvården och ersättningsetablering för privata vårdgivare alla är ändringar i sjukvårdssystemet som placerar oss på det sluttande planet när regeringen till exempel bedyrar att det solidariska systemet med skattefinansieringen ska bestå. Vad har då hänt under de som har gått? Har det blivit bättre, som regeringen säger? Har köerna minskat? Ja, men marginellt. Har vi fått fler läkare och sjuksköterskor nu när vårdpersonalen har fler arbetsgivare att välja emellan? Nej, bristen på distriktsläkare och psykiatrer består. Däremot har landstingens kostnader för hyrläkare ökat betydligt, och patientsäkerheten riskeras med bland annat dålig kontinuitet. Den svenska hälso- och sjukvården som har rankats högt i olika internationella mätningar och beräknats som kostnadseffektiv befinner sig som sagt på det sluttande planet. ska jag försöka övervinna min oro och i stället fokusera på ett antal förslag i betänkandet som enligt min och mening skulle kunna förbättra vården, om inte utskottsmajoriteten hade sagt nej till förslagen. har tillsammans med Socialdemokraterna och en reservation som syftar till att personer med sällsynta sjukdomar ska kunna garanteras en effektiv och säker behandling, vård och habilitering. Det finns ett fåtal center för sällsynta diagnoser, bland annat cystisk fibros. Men vi anser att vården måste organiseras så att alla med sällsynta diagnoser har en tillhörighet till något nationellt medicinskt center. Utskottsmajoriteten anser däremot att det görs insatser för personer med sällsynta diagnoser på nationell nivå. Det är också sant, men insatserna är otillräckliga och patienterna får inte adekvat vård därför att kunskap om just hans eller hennes sjukdom saknas på det ställe dit patienten är hänvisad. Majoriteten skriver i betänkandet att utskottet avser att följa regeringens arbete med att analysera hur olika aktörer kan samarbeta bättre för att förbättra vården av personer med sällsynta diagnoser. Det är en mycket svag skrivning, som inte lovar något konkret för personer med sällsynta diagnoser. Betänkandet innehåller som sagt motioner med olika inriktningar. Jag vill nu tala för två motioner som handlar om kvinnors hälsa. Den första handlar om abortverksamhet. Det är fortfarande en kontroversiell fråga för vissa i vårt land. Den är till och med så kontroversiell att tillfrågades både och om detta på grund av en debatt som blossade upp med anledning av att en kvinna i två gånger avslutade sina graviditeter efter beskedet att hon väntade flickor. Jag tycker att resonerade klokt när hon fick frågan om reglerna för könsbestämning av bör ändras. tyckte inte det eftersom ingen har rätt att fråga varför kvinnan gör abort. tyckte att reglerna ska ändras. Inte heller i denna fråga håller jag med . Enligt , , är problemet med aborter på grund av kön försvinnande litet i . Gynekologer som samarbetar med har knappt stött på något fall alls, och det är inte så konstigt eftersom de allra flesta kvinnor gör abort innan man kan säga vilket kön fostret har. Om en kvinna beslutar sig för att göra abort är det viktigt att hon får göra det utan onödiga väntetider. Det är oftast en barnmorska kvinnan vänder sig till vid ett positivt graviditetstest. har en motion i betänkandet där vi föreslår att det införs i lagstiftningen att barnmorskor får möjlighet att utföra medicinska aborter. Jag ska inte argumentera mer för den motionen och för reservationen. argumenterade förtjänstfullt för motionen. En annan fråga inom området kvinnors hälsa, men från ett annat perspektiv, är frågan om ensamstående kvinnors rätt till insemination. Denna fråga har dragits i långbänk nu i socialutskottet, och åtminstone jag trodde att vi äntligen skulle komma fram till ett ställningstagande. Återigen analyserar regeringen frågan, utifrån ett barnperspektiv. I detta arbete läggs särskilt fokus på barnets rätt att få kännedom om sitt biologiska ursprung. Vad behöver regeringen analysera? Utifrån principen barnets bästa finns det ingen anledning att tro att det barn som tillkommit genom assisterad befruktning av en ensamstående kvinna skulle få sämre uppväxtvillkor än ett barn som adopterats av en ensamstående kvinna eller man eller av någon annan anledning lever med endast en förälder. Eller har regeringen någon annan teori som måste analyseras? Jag vänder mig speciellt till mina kolleger från och i socialutskottet. Vad menar ni med detta? Vad är det som ska analyseras? Under den förra mandatperioden hände det att partierna i majoriteten kunde stödja en motion från opposition. Jag kan inte komma på att det har hänt . Majoriteten gör det lätt för sig och avslår alla våra förslag, hur lysande de än är. Själv har jag i detta betänkande stöttat några borgerliga förslag. Ett handlar om förslaget att tillsätta en utredning om missledande yrkestitlar för patient- och konsumentsäkerhetens skull. Det finns pengar att tjäna på människors lidande. Olika typer av terapeuter bjuder ut sina tjänster. En del kallar sig för psykoterapeuter det låter förtroendegivande utan att ha varken legitimation eller kompetens att utöva psykoterapi. Coacher av olika slag ska få människor med psykisk ohälsa att hitta sig själva och förverkliga sina drömmar. Det finns en stor risk att förtvivlade människor hamnar i händerna på icke-professionella yrkesutövare på grund av missledande yrkestitlar. Detta är ett problem som borde utredas. Ett annat förslag som jag tycker är bra är förslag om livstestamente eller livsslutsdirektiv som ska vara juridiskt bindande. Utredningen om förmyndare, gode män och förvaltare föreslog detta. I har man möjligheten att skriva ett livstestamente, och det fungerar bra där. Att kunna skriva ett dokument medan man är helt frisk och har sin beslutsförmåga i behåll och själv kunna ta ställning till hur man vill bli behandlad om man skulle hamna i en situation där döden är oundviklig eller i ett permanent medvetslöst tillstånd skulle få många människor att känna en större trygghet inför möjligheten att drabbas av obotlig sjukdom eller långt framskriden svaghet i hög ålder. Patientens självbestämmande i livets slutskede är en viktig fråga som också aktualiserats på grund av händelserna på . Jag är medlem i Smer, . Där har vi diskuterat frågan . Vi har analyserat olika argument, lyssnat på experter, anordnat seminarier, gjort studiebesök med mera. skickade Smer ett pm till socialministern där man bland annat framförde att det behövs en utredning om vård i livets slutskede. Händelserna på visar tydligt att det behövs en utredning om vården och omsorgen i livets slutskede. Det finns ett förslag i betänkandet som jag också stöder. Jag har berört några av de förslag som enligt min mening skulle höja kvaliteten inom hälso- och sjukvården. Det finns flera som jag inte hunnit ta upp här i talarstolen. Självklart står jag bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservation nr 9. 17 (): har sju reservationer i det här betänkandet. Vi ställer oss naturligtvis bakom dem, men för att vinna tid yrkar jag endast bifall till reservation nr 9 som handlar om ensamstående kvinnors rätt till insemination. Att den svenska hälso- och sjukvården i större utsträckning än borde inriktas på förebyggande och hälsofrämjande arbete är en av de viktigaste grundpelarna i grön hälsopolitik. En hälsoorientering av hälso- och sjukvården innebär en breddning av synen på vilka insatser och vilka arbetssätt som är mest effektiva för att främja hälsa och förebygga sjukdom. En hälsofrämjande hälso- och sjukvård utvecklar förhållningssätt som stärker individens egna resurser och därmed hälsan. Det innebär att man inte enbart definierar hälsa i biologiska och medicinska termer, utan det är lika viktigt att patientens egenupplevda hälsa och välbefinnande uppmärksammas. Vi är övertygade om att detta är en långsiktig överlevnadsfråga för svensk hälso- och sjukvård. Målmedvetna satsningar inom det här området är att betrakta som strategiska investeringar som leder till en höjd livskvalitet och en bättre hälsa för medborgarna som behovet och efterfrågan på vård och omsorg minskar. Det leder i sin tur till minskade sjukvårdskostnader. vill se ett systemskifte där fokuseringen på hälsa och livskvalitet ökar markant inom svensk hälso- och sjukvård. Skolan är den värld där barn och unga befinner sig en stor del av sin tid, och det är där som det förutom i hemmet finns vuxna som har möjlighet att se hur de mår. Elevhälsovården har en mycket viktig förebyggande uppgift genom att tidigt upptäcka elevers svårigheter och problem, vilket är ovärderligt för att kunna förebygga eskalerande problem. Skolan behöver ha möjlighet att uppfatta både rena hälsoproblem och psykiska och sociala problem som rör den enskilda individen eller hans eller hennes familjesituation. Inte sällan kan fysiska problem ha sin grund i psykosociala orsaker. Enligt dagens lagstiftning i skollagen ska skolhälsovården följa elevernas utveckling, bevara och förbättra deras själsliga och kroppsliga hälsa och verka för sunda levnadsvanor. Det sägs också i lagen att den främst ska vara förebyggande, men att den även ska omfatta hälsokontroller och enkla sjukvårdsinsatser. Tyvärr kan vi konstatera att elevhälsovården i många kommuner inte på något sätt lever upp till vare sig skollagens ambitioner eller riktlinjer. Det ser även påtagligt olika ut i skolorna runt om i landet. kräver inte lagstiftningen att det ska finnas kuratorer inom elevhälsovården, vilket är en stor brist som borde åtgärdas. anser att det behövs en kraftfull satsning på elevhälsovården för att man på ett bra sätt ska kunna verka i enlighet med både skollagen och riktlinjer. Det måste bli obligatoriskt för kommunerna att erbjuda en väl fungerande elevhälsovård i enlighet med lagstiftning och riktlinjer. Det är också helt nödvändigt med en förbättrad och skärpt tillsyn av att kommunerna verkligen följer lagstiftning och riktlinjer. Kommunerna ska kunna garantera att eleverna på ett enkelt sätt kan komma i kontakt med rätt person när de har fysiska eller själsliga problem. Elever har rätt att veta att de har denna rätt och hur de ska gå till väga. Dessa tidiga och välriktade insatser kan förebygga mycket lidande och sjukdom och är dessutom samhällsekonomiskt och folkhälsopolitiskt mycket lönsamma. Låt mig gå över till nästa ämne, nämligen ensamstående kvinnor och deras rätt till insemination. anser att ensamstående kvinnor ska få tillgång till assisterad befruktning enligt samma villkor som kvinnor som lever i en parrelation. För ensamstående kvinnor finns det möjlighet att adoptera lagligt men inte att inseminera. När frågan diskuterats har kravet oftast avfärdats med att en familj med en förälder är mer sårbar om något skulle hända den föräldern. Detta är givetvis sant men inte ett hållbart argument då ensamstående tillåts prövning för att få adoptera och att vi har mängder av ensamstående föräldrar. Begreppet familj har vidgats från att ha varit en traditionell kärnfamilj med mamma, pappa och barn till att numera innefatta även homosexuella relationer och ensamstående hushåll. Denna utveckling är viktig, välkomnad och kort sagt en spegel av det moderna samhälle som vi lever i. Barn som tillkommit genom assisterad befruktning av en ensamstående kvinna kommer inte att få sämre uppväxtvillkor än ett barn som antingen har adopterats av en ensamstående kvinna eller man eller lever med endast en av sina föräldrar. Motståndare till assisterad befruktning för andra grupper än heterosexuella par, vilka här i kammaren lyckligtvis är väldigt få, brukar hänvisa till barnets bästa. Det måste vara kränkande för alla kvinnor när dessa motståndare underförstått omyndigförklarar kvinnans möjligheter att ensam trygga ett barns välfärd. Självklart kan en familj med en förälder vara lika lämpad och kompetent som en familj med flera föräldrar. Surrogatmödraskap innebär att en kvinna bär ett barn som den biologiska mamman av någon anledning inte själv kan bära i sin egen livmoder. En graviditet som leder till att en ny och efterlängtad människa får komma till världen ska inte behöva beskrivas med ett så negativt ord som surrogatmödraskap. Därför föreslår vi i stället termen värdmödraskap. Vi vill att detta sätt att sätta barn till världen ska utredas, självklart med barnets välfärd i första rummet. För många kvinnor och samkönade par kan det här vara den enda möjligheten att bli biologiska föräldrar. Värdmödrar och -barn finns förstås redan i , bland annat för att det är tillåtet i många andra länder. Men eftersom inte har reglerat värdmödraskap faller barnen ibland in i ett juridiskt vakuum med oklarheter om vem eller vilka som är vårdnadshavare. vill att värdmödraskap ska utredas. Det finns viktiga etiska frågor som måste övervägas men utgångspunkten måste vara att det är positivt med fler välkomna barn. Nästa punkt jag vill ta upp är integrativ, komplementär och alternativ medicin. vill se en utökad integration mellan skolmedicinen och den komplementära och alternativa medicinen. Syftet med en integration är att få en effektiv och ändamålsenlig hälso- och sjukvård där beslut om en behandling beaktar all existerande evidens kring patientupplevd effekt och klinisk effektivitet. Om en ökad integration mellan skolmedicinen och komplementär- och alternativmedicinen ska bli möjlig måste vi i skapa spelregler och en lagstiftning som reglerar detta område på ett modernt och ändamålsenligt sätt. Därför föreslår vi att det är dags att utreda förutsättningarna för att införa en lagstiftning, i likhet med den som finns i , för att reglera komplementär- och alternativmedicinen på ett sätt som är i takt . Rätten att utföra medicinsk abort är nästa punkt. De flesta kvinnor bestämmer sig tidigt om de ska fullfölja en graviditet eller ej, men i många landsting är det lång kö vilket gör att väntetiden blir utdragen. Efter vecka åtta, det vill säga , är medicinsk abort inte längre aktuell. Vi anser att det är kvinnan som ska kunna välja abortmetod. Då kan inte köerna vara så långa, vilket de är på många håll, att graviditeten överskrider . Det är också viktigt att kvinnan ska kunna känna sig trygg och enbart behöva träffa en person, nämligen barnmorskan, under hela vårdprocessen. Barnmorskor skulle efter lämplig vidareutbildning kunna ta ett större ansvar än och utföra medicinska aborter. Det skulle kunna förkorta väntetiderna och göra att fler kvinnor skulle kunna välja medicinsk abort som omvårdnadskvaliteten skulle förbättras. Specialutbildade barnmorskor bör kunna ges rätt att utföra medicinsk abort och rekvirera eller förskriva abortpiller. anser att specialutbildade barnmorskor ska kunna ha ansvar för hela vårdprocessen vad gäller abort, vilket ger möjlighet till kontinuitet i hela vårdkedjan och en trygghet för kvinnan. Avslutningsvis, herr talman! drabbas 105 000 personer i sjukvården av skador som klassas som undvikbara. Den slutsatsen drar i rapporten inom somatisk slutenvård. Det innebär att en person , dygnet runt och året runt, skadas i den svenska vården i onödan. Vårdskador definieras som skador som skulle ha kunnat undvikas. av patienterna med vårdskador dör av sina skador. Det motsvarar över 3 000 personer eller en person som dör i onödan. Vårdskadorna skördar alltså sju gånger fler dödsoffer än trafikolyckorna. Det här medför också 630 000 extra vårddygn , vilket motsvarar av alla vårddygn totalt. En av de största orsakerna till de här vårdskadorna är felaktig läkemedelsanvändning. Tiotusentals personer skadas av läkemedelsrelaterade orsaker som överdosering av läkemedel eller onödig, utebliven, försenad eller otillräcklig läkemedelsbehandling. Det här är minst sagt skrämmande och alarmerande fakta som presenteras, och här anser vi att det behövs kraftfulla åtgärder omgående. Vi i anser att felaktig läkemedelsanvändning är ett mycket stort och allvarligt samhällsekonomiskt, medicinskt och folkhälsopolitiskt problem, och att detta är ett direkt hot mot liv och hälsa för många patienter i . Den grupp i samhället som drabbas mest av dessa allvarliga missförhållanden och brister är våra äldre. Problemen och riskerna med den felaktiga läkemedelsanvändningen till våra äldre är ingenting nytt. Det har varit väl känt . har vid ett flertal tillfällen analyserat läkemedelsbehandlingen för våra äldre. I en rapport ansåg man att det fanns allvarliga brister och missförhållanden och att felbehandlingar med läkemedel var vanligt förekommande. I en rapport som kom för någon vecka sedan konstaterades att felbehandlingarna har ökat, att antalet läkemedel per patient har ökat, att antalet D-interaktioner har ökat, att förskrivningen av lugnande medel och sömnläkemedel har ökat samt att dubbelanvändningen av läkemedel mer än fördubblats. presenteras ytterligare en rapport från som visar att våra äldre fortfarande får för mycket, felaktiga och onödiga läkemedel. Varför har det inte skett någon förbättring utan snarare en försämring av den felaktiga läkemedelsbehandlingen till våra äldre, trots att det faktiskt har genomförts en hel del åtgärder för att komma till rätta med det här problemet? Det finns naturligtvis många orsaker till det här. har lagt fram ett stort antal förslag om hur man skulle kunna minska den felaktiga läkemedelsanvändningen. Men min fråga är: Vad gör regeringen? har man varit totalt handlingsförlamad. Man har inte vidtagit några effektiva och kraftfulla åtgärder, vilket tydligt visar att man inte tar de här problemen på fullt allvar. 18 (): Först vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande i sin helhet och avslag på motionerna. Alla människor kommer under sitt liv i kontakt med vården.