prot · GW0991 · 2009-03-25 00:00:00 — Man måste nog ha återkommande kampanjer för att påminna om detta. 26 ELISEBEHT () replik: satt kanhända inte i justitieutskottet under förra mandatperioden, nej. Jag kan berätta att bland annat då rätt kraftigt drev frågan om kriminalisering av handlingen att utsätta barn för att bevittna våld. Det skedde vid ett flertal debatter som vi hade. När man diskuterar mäns våld mot kvinnor, som ju också är rubriken på det aktuella betänkandet, finns det många fler berörda , som i detta fall, mannen och kvinnan. Vi ägnar mycket uppmärksamhet åt stöd till kvinnor; det är så att säga det debatten och diskussionen handlat om . För min del tycker jag att det är dags att vidga debatten ordentligt. Det är naturligtvis många fler inblandade precis som i fråga om andra sociala bekymmer som människor kan ha. Det gäller förstås kvinnorna, det gäller männen, det gäller barnen och det gäller även de anhöriga. Socialtjänstlagen säger att man har ett ansvar att också arbeta med närstående till dem som drabbats av våld. Jag tror inte att det står anhöriga utan närstående. Det är framsynt och bra. Dessvärre är det ingen som arbetar med de frågorna. På den fronten är det alltså ganska tunnsått. Även om under förra mandatperioden inte så att säga personligen var ansvarig för vad sade och gjorde i justitieutskottet skulle jag ändå vilja höra hur hon ser på möjligheten att utreda en ny lagstiftning som skjuter fram barnens position så att de kommer att omfattas av all lagstiftning som gäller för brottsoffer. 27 () replik: Jag kan börja med att konstatera att det finns möjligheter för barn som bevittnat våld att få skadestånd. Där vet jag att under förra mandatperioden var väldigt aktivt. Även om jag själv då inte satt i justitieutskottet följer jag debatten noga och vet därför att frågan togs upp. sägs i handlingsplanen att man ska göra en översyn av brottsskadelagen för att se hur den faller ut. Precis som Elisebeht säger är det förfärligt för de anhöriga. Jag vill därför passa på att lyfta fram en aspekt som man inte får glömma i detta sammanhang. När vi talar om barn tänker vi ofta att det är små barn det handlar om. Det finns faktiskt rapporter som visar att äldre barn, alltså vuxna barn, begår våld mot sina föräldrar, kanske mot sin gamla mamma, och mamma är jätterädd för detta. Hon känner att hon inte kan freda sig mot barnet. Om det är skamligt att bli utsatt för våld av sin partner är det nästan ännu skamligare att medge att man blivit utsatt för våld av de egna barnen. Det är en speciell problematik som vi också måste uppmärksamma. Vi måste hjälpa dessa äldre kvinnor som blir utsatta för våld av sina barn. 28 ELISEBEHT () replik: Det är riktigt, det finns fler personer runt kvinnorna, och det finns varianter på våld i nära relationer. Vi är helt överens om det. När det gäller brottsskadeersättning infördes den under förra mandatperioden. Det var ett steg i rätt riktning, på samma sätt som det var ett steg i rätt riktning att uttala att har ett långtgående ansvar för att hjälpa och stödja barn som bevittnat våld. Vad gäller skadestånd är det oerhört viktigt att man i förundersökningen, och också i domslutet, synliggör barnen för att de ska kunna komma i fråga för skadestånd. Det är som hanterar dessa frågor. Om man talar med dem visar det sig, vilket vi kunnat befara, att såsom förundersökningarna och domarna är skrivna blundar de för barnen. Det är inte särskilt många barn som syns. Det betyder att vi inte vet hur den straffskärpningsgrund som vi införde jag tror att det är används. Ofta står inget om det i domslutet. Förutsättningarna för att barnen ska få skadestånd undanröjs alltså när förundersökning och domstolar inte skriver på ett sådant sätt att det framgår att det har funnits några barn där. När det gäller mamma som har misshandlats av son är det dessbättre så att hon fångas upp av fridskränkningslagstiftningen eller den vanliga när det gäller våld. Det gör dessvärre inte barnen. De fångas inte av fridskränkningslagstiftningen. Det betraktas inte heller som psykisk misshandel att utsätta barnen för att bevittna våld. Det är egentligen detta som vi vill undersöka: om det inte vore rimligt att vi skulle ha en sådan lagstiftning. 29 () replik: Jag tror inte alls att vi har olika uppfattningar där. Men som Elisebeht säger är det viktigt att inte glömma bort barnen. Vi har i andra sammanhang, bland annat i samband med vårdnadstvister, diskuterat i att man skulle ha särskilda barnombud som hjälper och stöttar barnen och påminner om att barnen finns. Man kan tänka sig en sådan modell här också, när det handlar om våld i familjen, så att barnen får en särskild företrädare som tänker på att ta till vara barnets intresse. Det är klart att det är en fruktansvärd situation för ett barn att uppleva detta och kanske också uppleva att mamma som hon blir misshandlad av pappa ändå har en väldigt stark bindning till honom. Det är det som är problemet. Det är av det skälet det är så svårt för många kvinnor att lämna sina män. För egen del skulle jag alltså gärna se att vi hade särskilda ombud för barn som hjälpte barnen i sådana här svåra situationer. 30 (): Inledningsvis yrkar jag bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på framställda yrkanden. har vi med alliansregeringen äntligen fått samlade regeringsdokument, samlade åtgärdsprogram, som är vägledande för myndigheterna när det gäller kvinnovåldsfrågor. Vi har fått de två handlingsplanerna, den mot mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer och den mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Det pågår en mängd olika arbeten i departementet kring frågorna om kvinnovåld. Vi har också fått en kvinnofridslinje. har passerat, och de har satt sina tydliga spår. Vi har kraftigt förstärkt rättsväsendet. Vi har 3 000 fler poliser jämfört med vad vi hade när alliansregeringen tog över, och vi ska ha 20 000 poliser 2010. Har då antalet poliser någon betydelse när det gäller våld mot kvinnor? Ja, visst har det det! Det är poliserna som utreder. De ska förebygga. De ska också kunna se när det har begåtts brott. dömde man till dråp i det här landet när det utdelats många knivhugg; då var inte avsikten att mörda. vet vi att det i många fall är fråga om hedersrelaterat våld. Vi har balkongsjälvmorden och utnyttjandet av unga människor för utförande av hedersrelaterat våld. Allt det här är saker och ting som poliserna kan se. Det är därför det är så viktigt att vi har många poliser i vårt land. Vi har också gett polisen och åklagaren effektivare verktyg mot brottsligheten. Varför är det viktigt? Jo, därför att en del av våldsbrotten som begås mot kvinnor begås av gäng, ofta unga gäng, som på något sätt ska visa sig stora och starka. För att komma åt det här behöver polis och åklagare väldigt bra hjälpmedel. Dem förstärker vi. Vi har i de här handlingsplanerna levererat uppemot 100 konkreta åtgärder. Vi har också från alliansregeringen åtgärder som ligger på vänt. Vi förbereder en straffskärpning mot våldtäkt, grov kvinnofridskränkning och andra allvarliga våldsbrott. Vi förbereder en lagstiftning mot stalkning, det vill säga olaga förföljelse. Det här kommer att ge väldigt stora fördelar för kvinnor som är utsatta för förföljelse. Det pågår ett kontinuerligt arbete med att förbättra statistiken på olika sätt, också för att vi ska kunna följa ett ärende framåt och se vad som händer med det. Kvinnojourerna fick 2007. fick de totalt 218 miljoner. Dessutom har vi gett extra pengar till de organisationer som jobbar med det här: brottsofferjourer, kvinnojourer etcetera. Att kommunerna nu ordentligt tar över ansvaret för kvinnojourernas verksamhet måste väl alla se som någonting väldigt bra. Det är väl inte så att ett så betydelsefullt arbete som det som kvinnojourerna utför och som man har varit initiativtagare till och fått samhället och oss politiker att acceptera som nödvändigt i samhället ska utföras som obetalt arbete? Det är väl ett kommunalt ansvar, på samma sätt som skolan är ett kommunalt ansvar? Dessutom vill jag nämna att man har gett mer pengar till domstolar och åklagare för att de ska kunna ge ett bättre bemötande och få större kunskaper om dessa frågor. En bit i det här med våld mot kvinnor och flickor som sällan diskuteras är skolans betydelse. Alliansregeringen ser nu genom olika åtgärder till att man får mer ordning och lugn i skolan och därmed kan bedriva undervisning och förmedla kunskap om de här viktiga frågorna till eleverna. Vi har fått kvinnofridslinjen, där den som vill ringa kan vara anonym. Det kostar ingenting. De vanligaste frågorna till kvinnofridslinjen är: Är det här verkligen våld? Min man hotar mig vad ska jag göra? Vad händer med barnen om jag lämnar honom? Det är självklart att i och med de åtgärder som har vidtagits, i och med kvinnofridslinjen, i och med bättre bemötande på sjukhus etcetera blir antalet anmälda brott fler vad gäller kvinnovåld. Det är väldigt bra. Jag vill i det här sammanhanget säga att numret till kvinnofridslinjen är . Dit kan man som sagt ringa och vara anonym. Vår alliansregering handlar. Man har kunskap. Man inhämtar ständigt nya kunskaper. Vår regerings mål är att minska kvinnors utsatthet. Kan någon tänka sig något så omanligt och så fegt som att slå, slå en kvinna, slå över huvud taget? Ändå är det så att nästan alla kvinnor känner någon kvinna som har blivit utsatt för våld, fysiskt eller psykiskt. Våldet känner inga gränser. Det sker oberoende av ekonomi. Det sker i alla grupper i samhället. Ni kommer väl ihåg tv-serien med den ledande politikern som misshandlade kvinnan han var gift med? Vi kommer ihåg översten. Fallen kan göras jättemånga. Våldet finns mitt ibland oss, och det har olika ansikten och olika uttryck. Vi måste allihop hjälpas åt, för vi har alla ansvar för att våldet mot kvinnor minskar. Vi måste på olika sätt se till att den som utsätter någon annan för övergrepp anmäls. är det en man. Vi vet att man fortsätter att misshandla. Man fortsätter i det nya förhållandet. Det leder ibland till döden. Vi vet också att barnen som bevittnar våld tar skada. Vi vet att det är svårt för barnen att glömma. Man glömmer aldrig de scener som har etsat sig fast. Man kan inte glömma den där hjälplösheten, den förtvivlade hjälplösheten. Det finns ett förslag om att vi ska plocka in barnen som målsägare. Det finns också, precis som Elisebeht säger, flera motioner från de borgerliga i den här frågan som vi skrev när vi var i opposition. Det här är en fråga som starkt uppmärksammats i departementet. Däremot är det kanske inte möjligt att välja den väg som man den gången tittade på när motionerna skrevs. Det väsentliga är att barnen blir sedda och att barnen får den hjälp de behöver. Sedan kommer någon annan in från den sociala sidan när det gäller de sociala insatserna. Det viktiga är att barnen finns med i förundersökningen, att barnen finns med i protokollen och därmed kan få hjälp och får den ersättning de har rätt till, men framför allt får hjälp. Det är möjligt att man kan titta på administrativa åtgärder. Det väsentliga är inte hur vi rent rättstekniskt ser på barnet, om det är problem med det, utan det är att barnet får hjälp och sina behov tillgodosedda. Det är möjligt att det kan lösas genom att se hur man administrativt handskas med protokollen i rättegångar. Jag vet att det pågår ett arbete för att se om det finns några brister. Såvitt man vet finns barn med i de flesta fall där de ska vara med. Finns de inte och det visar sig att detta är ett väldigt stort problem måste det åtgärdas på något sätt. (Applåder) I detta anförande instämde () och (). 31 ELISEBEHT () replik: Tack så mycket för svaret på vår fråga, , om kriminalisering av handlingen att utsätta barn för att bevittna våld, som det har kommit att uttryckas. säger från att det här kan lösas administrativt. Ja, det är möjligt att man kan det. Men jag har väldigt svårt att tro att man på kan hitta lösningar som täcker de här barnens behov genom att, som sade, frågan starkt uppmärksammas på departementet. Vi har i alla fall inte sett några resultat utanför departementet i form av skärpta riktlinjer eller uppdrag till myndigheterna. Det pågår utbildning hos åklagare, domstolar och polis, och det har det gjort . Det har i och för sig inte gett till resultat att barnen syns något vidare i förundersökningsprotokollen eller i domstolsbesluten ändå, men det går säkerligen att göra det bättre. Vi får väl se vad kommer att komma med. Ni sade tidigare att barn som är kränkta genom det här brottet ska tillerkännas ställning som målsägande. Det är en del av upprättelsen. Så skrev ni en del av upprättelsen. Då menade ni, åtminstone i debatten, att det var väldigt viktigt att barnen får den rättsliga ställningen målsägande och inte bara betraktas som ett offer för brott som någon kan hjälpa om någon råkar få syn på dem, utan de ska ha ställning som målsägande. 32 () replik: Det är viktigt, precis som Elisebeht säger, att barnen uppmärksammas och får den hjälp och det stöd som de behöver. Sedan har det visat sig, åtminstone fram till , att det är väldigt svårt och komplicerat och medför väldigt mycket som man inte hade räknat med om barn betraktas som målsägande i en process. Då blir processen helt annorlunda. Det som är viktigt är att man hittar metoder för att få barnen med, att barnen får hjälp och får den ekonomiska ersättning som de har rätt till. Hur man sedan ska göra det vet jag inte. Jag sade att man kan titta på det administrativt, men det är ingenting som man har sagt från departementet jag vill klargöra det. Däremot är det helt klart att man följer frågan väldigt noga för att se hur stort problemet är. Om det visar sig att det finns ett problem kommer man att på något sätt åtgärda det därför att man ser det som viktigt. Det är självklart att man anser att det är viktigt när man har skrivit ett antal motioner i ärendet och varit med i diskussionen tidigare. 33 ELISEBEHT () replik: Jag skulle vilja kommentera något av det sade i sitt anförande. Det var frågan om att det är bra att kommunerna tar sitt ansvar, det är ingenting att klaga på. Nej, verkligen inte, det är så dags att man gör det. Vi får väl ändå poängtera att det måste vara ett delat ansvar. Offer för brott har ju rättigheter enligt helt andra regler än när kommunen hanterar frågan. Det handlar om rättsväsendet, hur man bemöter brottsoffer, vad man får för information, att barnen verkligen får sitt målsägandebiträde som de har rätt till enligt lagstiftning och så vidare. Det finns en mängd saker att göra på det området. Jag har aldrig hört kvinnojourerna säga att de inte tycker att kommunerna ska ta sitt ansvar. Vad de sade vid hearingen var att de känner sig styvmoderligt behandlade och att de känner sig omyndigförklarade när det gäller att komma i åtnjutande av de utvecklingsmedel som regeringen har ställt till länsstyrelsernas förfogande och som kvinnojourer och brottsofferjourer kan komma i åtnjutande av om de får godkännande från sin kommun. Det är det de vänder sig mot. Enligt den tidigare ordningen, som gällde innan den borgerliga regeringen tillträdde, kunde kvinnojourerna och brottsofferjourerna själva gå in med en ansökan, eller tillsammans med kommunerna eller kvinnojourerna och brottsofferjourerna tillsammans. Det fanns ingenting som hindrade det. Goda förslag och goda idéer till utveckling skulle tas om hand vid länsstyrelserna och bedömas där. måste man tröska igenom kommunen. Har man oturen att bo och verka i en kommun där man kanhända har ett kommunalråd som påstår att det inte finns några sådana bekymmer i den kommunen och att det inte finns några skäl att lämna in en ansökan blir det platt fall. 34 () replik: Den här regeringen har valt modellen att man ska gå via sina kommuner när det gäller att få del av pengarna. Man kan välja andra modeller. Enligt det gamla systemet fick man pengar efter det att man följde trenderna och gick med på projekt av olika slag. Om man inte var inne i den projektsvängen fick man inte de extra pengarna. Vi tycker att det är ett säkrare system att samarbeta med kommunerna. Jag vet att det var många organisationer som tyckte att det gamla bidragssystemet, där väldigt mycket låg i projekt, var besvärligt. Man drev en fråga, tyckte att den var viktig, låg kanske till och med i framkanten, låg där de tio åren innan, men fick inga pengar. Därför föredrar vi och alliansregeringen systemet med att samarbeta med kommunerna. När det gäller våld mot kvinnor är samarbetet mellan rättsvårdande myndigheter, kommuner och andra inblandade oerhört viktigt. 35 () replik: slår sig för bröstet och tycker att man har gjort väldigt mycket när det gäller mäns våld mot kvinnor. Man har tagit fram en handlingsplan och så vidare. Det kanske inte var så svårt med tanke på att en hel del av grovarbetet var gjort när ni tillträdde. Du tycker att skolan har en viktig roll i detta. Det tar du upp i ditt anförande. Jag hörde bland annat att det ska vara väldigt lugnt och städat i skolan. Jag tycker att det rimmar väldigt illa med de varsel som ligger på tusen lärare. Hur ska lugnet kunna infinna sig? vill gärna se att det finns genuspedagoger i skolan för att stödja undervisningen till barnen och för att stödja lärarna. Man ska få med sig de här frågorna redan från början. Som jag sade i min första replik till måste vi jobba mycket mer med attityder. Brås undersökningar visar på yngre människor men också äldre, framför allt inom rättsväsendet. Vi måste jobba mycket hårdare med attityderna när det gäller hur man får vara klädd, hur berusad och så vidare. Jag kan ställa samma fråga, för du lyssnar ju, när det gäller statistiken. Man är kvick från majoritetens sida att tala om att man håller på att öppna dörrar som redan är öppna. 36 () replik: Jag tackar för de här frågorna. Vi kan börja med skolan. En stor del av de varsel som har lagts beror på ett minskat elevunderlag. Kommunerna har pengar . De måste självklart anpassa sin lärarkår till antalet elever framöver. slår man ihop det här och säger att allting beror på den dåliga ekonomin. Det är inte riktigt sant. När det gäller jämställdheten i skolan har jag alltid pläderat för att den är oerhört viktig. Jag skulle vilja ta Falu kommun som ett väldigt bra exempel. I jämställdhetsmärker man skolor. Man har ett brett arbete kring jämställdhet som ger resultat, både i minskat våld och i bättre skolresultat faktiskt. Jag tror att det är viktigt att man har en ordentlig jämställdhetsutbildning för lärare. Det har man inte haft i den gamla lärarutbildningen. Vi får hoppas att det kommer in på ett helt annat sätt . Sedan handlade det om statistiken. Det är väldigt viktigt att man har bra statistiska instrument så att man kan följa upp de brott som begås, så att man också kan kategorisera dem och följa deras väg genom rättsväsendet. Det jobbar man med i , och det förbättrar man . sade att man skulle ha ett slutdatum. Man kan inte ha ett slutdatum för utvecklingsarbete. Det måste pågå . 37 () replik: Jag tackar för svaret. En del gånger är det självklart att det ska finnas slutdatum. Nästa gång är det precis tvärtom. Jag beundrar naturligtvis det arbete man lägger ned i fallet som tar upp här. Jag kan också upplysa dig om att man lägger ned skolor i fast de behövs. Det är ganska stora protester mot det. Så det finns både för- och nackdelar. När det gäller statistiken får jag inget riktigt bra svar, tycker jag. Vi har också en reservation nr 7 som jag heller inte tycker besvaras bra. Det handlar om att inrätta en oberoende kommission för kartläggning av brister i förundersökningar. Vi vet att det finns brister. Det har vi diskuterat i den här kammaren förut, till exempel när det gäller att begära ut rättsintyg. Det tar man däremot upp i sitt svar. I nedlagt Våldtäkt och mänskliga rättigheter i de nordiska länderna menar man att brottsoffrets sociala status är oerhört viktig för möjligheten att bli trodd av polisen. Forskning visar på samma tendenser. Amnesty tycker också att en oberoende kommission behövs. Jag tycker inte att majoriteten i utskottet besvarar motionen om att tillsätta en sådan. 38 () replik: tar upp frågan om slutdatum. För vissa typer av arbeten och utredningar måste man ha slutdatum. Men när det gäller utvecklingsarbete om sådant som förändras , som statistik, har man naturligtvis inga slutdatum. Då skulle statistiken bli statisk, och det tror jag varken eller jag vill att den ska bli. När det sedan gäller rättsintyg etcetera har Nationellt centrum för kvinnofrid fått ett uppdrag som de också har genomfört. De har lämnat ut en handbok till sjukvårdande myndigheter för att man ska bli bättre på det här området. Jag tror att det är oerhört viktigt. När det gäller en kommission tror jag att man ska vara lite försiktig med hur många kommissioner man ska ha. Däremot har regeringen i olika direktiv till myndigheter sagt att det är viktigt att det finns en kunskap. De ska återredovisa vad de gör kring de här olika frågorna om våld mot kvinnor, också redovisa vilka åtgärder de har vidtagit. Det är för att man ska kunna utvärdera och följa de bägge handlingsplanerna. Handlingsplaner spelar ingen roll om ingen följer dem, om det är en bokhyllevärmare. Men den här regeringen vill se att de två handlingsplaner man nu har beslutat om på det här området följs. Därför är utvärderingen som sker kontinuerligt oerhört viktig. 39 (): Jag har i princip inga personliga erfarenheter av våld. Det kanske var ett och annat slagsmål i lågstadiet. har jag varit en mycket fredlig person. Så jag och säkert alla ni andra som sitter här har mycket svårt att förstå hur en man för det är mestadels män kan hota och slå den person han säger att han älskar. Det är svårt att förstå. Ändå vet vi att det händer i hem runt om i vårt land. behandlar vi i betänkandet motioner som handlar om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Att det är angelägna frågor kan vi bland annat se på hur många motioner som har kommit in, 155 stycken. De allra flesta behandlas i en förenklad form, eftersom samma frågor togs upp när handlingsplanen, som vi har hört så mycket om redan, behandlades . Handlingsplanen tål att nämnas , eftersom det är en bra handlingsplan. Många personer, organisationer och myndigheter arbetar för att förverkliga alla de åtgärder som finns i den ambitiösa handlingsplanen. Ett av de områden som jag tycker att man ska lyfta upp extra och som vi också har fått höra lite om här är insatser som är riktade mot våldsutövarna. Det är jätteviktigt att hjälpa dem som är utsatta för våld, men ofta fortsätter den som begår våldet att begå våld mot sin nästa partner. Den kvinna som lyckats bryta sig ur det destruktiva förhållandet ersätts med en annan kvinna som i samma utsträckning eller i värsta fall ännu värre blir utsatt för hot och misshandel. I det här betänkandet behandlas också ett antal andra motionsförslag, och det är vid några av dessa jag tänkte uppehålla mig här . är en viktig utredning, och jag ser verkligen fram emot att vi ska kunna stifta nya lagar utifrån denna utredning. Det var redan tidigt i förra mandatperioden som motionerade om att de som överträder besöksförbud också ska kunna få övervakning genom så kallad elektronisk fotboja så att man bättre ska kunna kontrollera huruvida de överträder besöksförbudet. Då blev det inget gehör, men har det gjorts ett försök genom . Resultaten har överlämnats till som har föreslagit att det ska komma en sådan lagstiftning. Vi vet att det finns många män som har blivit belagda med besöksförbud som är ångerfulla och aldrig någonsin överträder besöksförbudet. För just de männen behövs ingen lagändring. Då fungerar lagstiftningen som den ser ut . Men vi vet också att det finns män som inte bryr sig det minsta om att de har fått ett besöksförbud. De bryr sig inte det minsta om att de begår lagöverträdelser. Det enda som är viktigt är att hämnas för att kvinnan har vågat anmäla dem.