prot · GW09134 · 2009-06-17 00:00:00 — De variationer i skatteuttag som borgerligheten inför betyder att principen om skatt efter bärkraft överges. Det är inte betalningsförmågan utan beteendet som avgör hur mycket man betalar. Dessutom finns det klara skillnader i olika människors möjligheter att verkligen bete sig på det sätt som leder till lägre skatt. De lågavlönade lär inte anlita några hushållsnära tjänster. Jobbskatteavdragen lär knappast stimulera några 8090-åringar som bara kan förflytta sig med rullator till att börja förvärvsarbeta igen. Den belastningsskadade 55-plussaren som förgäves har sökt jobb lär väl inte heller hitta arbete för att skatterna har blivit högre. Denna borgerliga idé om att styra människors beteende med varaktiga skattesänkningar är feltänkt. Den leder till en ojämlik och orättvis fördelning av kostnaden för de nyttigheter som alla utnyttjar i i princip samma utsträckning som förut. För skatter är kostnader för ett antal nyttigheter som omfattar alla och som alla ska bidra till. Den enda rimliga principen för betalning av dessa gemensamma nyttigheter är bärkraftsprincipen. Den som har högre inkomster kan betala mer än den som har lägre inkomster. Hur man får dessa inkomster eller hur man har valt att använda dem i övrigt har helt enkelt inte med saken att göra. Det är så tydligt hur borgerligheten pekar finger åt hur folk beter sig i det skattesystem som vi nu successivt har fått infört i . Med detta yrkar jag återigen bifall till vår gemensamma reservation i skatteutskottet. (Applåder) I detta anförande instämde (). 119 (): Vi har haft en aktiv alliansregering. Det är en lång rad skatteförändringar som har genomförts under de gångna tre regeringsåren. Det handlar om i runda slängar 85 miljarder som regeringen har sänkt skatterna med. Vi har haft ganska många skattedebatter. Från mitt partis, , sida har vi också framfört en ganska omfattande kritik mot regeringens skattepolitik. Det är framför allt på fem punkter som vi är kritiska. Punkt ett är att regeringens skattepolitik är fördelningspolitiskt felaktig. Ni hävdar att ni gynnar låg- och medelinkomsttagare. Vi menar att det är höginkomsttagarna som tjänar mest på era skatteomläggningar. Vi tittar på utfallet i kronor. Vi gör inte som ni och tittar på utfallet i procent. Punkt två är att den bidrar till orättvisor mellan olika grupper. Jobbskatteavdraget omfattar människor som har inkomst av en anställning. Skulle man däremot behöva få a-kassa, som är en försäkringsersättning, drabbas man av en, som man kan kalla det, straffskatt på arbetslöshet precis som om de människor som mister sitt jobb inte hade råkat tillräckligt illa ut. Det handlar inte bara om dem som har a-kassa utan också om pensionärer, som har varit väldigt uppretade och arga. Det handlar också om människor som har sjukersättning. Den tredje punkten är att er politik bidrar till att man ökar de ekonomiska skillnaderna mellan kvinnor och män. Det kan man se i budgetpropositionen som ni lade fram . Era egna analyser pekar på att skillnaderna ökar, men ni vill hellre se det som en hushållsinkomst och på det sättet dölja det faktum som alla känner till. Vi har också från sida låtit ta fram underlag från som vi har redovisat i våra inkomstskattemotioner. Där ser man också den här trenden mycket tydligt. Den fjärde punkten där vi är kritiska handlar om att skattesänkningar begränsar möjligheter att investera i välfärd, i nya jobb och i ett samhälle som måste ställa om. Det är klart att det någonstans finns en överensstämmelse mellan skatteambitioner och de ambitioner man har på välfärdsområdet. Den femte punkten och det är väl egentligen det som det här betänkandet handlar om gäller alla de avsteg som ni gör från en neutral och likformig beskattning. På en lång rad områden, till exempel inom inkomstskatteområdet och när det gäller arbetsgivaravgifter, tar ni fram många selektiva lösningar som i förlängningen innebär stora avsteg från en likformig beskattning. I den gemensamma reservation som vi har från den rödgröna oppositionen skriver vi lite grann om den skattereform som gjordes . Vi menar att det som där kanske var lite av honnörsord likformig beskattning, breda skattebaser, enkla regler också är någonting som ska genomsyra skattepolitiken. Det är mot bakgrund av de reglerna som vi också gemensamt vill utforma skattepolitiken framgent. Meningen med alla de avsteg som ni föreslår när det gäller inkomstskatter, när det gäller arbetsgivaravgifter och även när det gäller andra områden är att man ska öka sysselsättningen, få fler i arbete. Det brukar vara era motiv. Så låter er retorik. Man kan då titta lite på vad till exempel fackföreningsfolk och säger. De kanske inte säger riktigt samma sak, men många säger att det här är ett väldigt dyrt sätt, om nu meningen var att man skulle öka sysselsättningen. Många menar att det är mycket bättre att ha riktade arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det är mycket bättre att satsa på utbildning för att få människor som står långt från arbetsmarknaden att kunna gå in och ta jobb, och så är det väl. Det är samma sak när det gäller nedsättning av arbetsgivaravgifter. har bland annat tittat på det här och levererat en ganska kritisk rapport. Man menar att det är ett oerhört dyrt sätt att öka sysselsättningen. Det var ju det som var syftet med omläggningen. Man menar också att det finns andra mycket bättre åtgärder som inte belastar statskassan på samma sätt. Det är i så många andra sammanhang som ni från alliansen står och säger att man inte ska slarva med skattebetalarnas pengar. , fru talman, tänkte jag kommentera ett brev som jag fick från en värmländsk moderat. Jag tror att moderater i flera län har skrivit brev till väljare. Detta brev var i alla fall adresserat till mig. Brevet innehöll en hyllning till politik. Man tyckte att man kunde sköta ekonomin väl, att man tog ansvar för framtiden och så vidare. Man menade att man hade gett extra pengar till kommuner och landsting och att man hade sänkt skatterna för låg- och medelinkomsttagare. Sedan stod det att om man hade någon synpunkt på vad gör skulle man höra av sig. Jag hör av mig . Jag skulle vilja ställa en direkt fråga till företrädare eller till er i alliansen. Menar ni på fullaste allvar att ni bara har sänkt skatten för låg- och medelinkomsttagare, som ni skriver i det brev som ni skickar ut till svenska folket? Varför skriver ni ingenting om höginkomsttagarnas skattesänkningar? Tycker ni att det är skamligt, eller vill ni inte kännas vid att det faktiskt är så? Tycker ni inte att till exempel den skattesänkning som jag har fått är en skattesänkning? Är inte jag en höginkomsttagare? Jag tycker att det här skulle vara en intressant diskussion. Så detta är nu min fråga till alliansens företrädare. Jag har en fråga till, fru talman. Det gäller betänkandet. På s. 8 skriver majoriteten så här apropå de skatteutgifter som betänkandet handlar om: Utskottet ser mycket positivt på att ansträngningar görs för att redovisningen av skatteutgifter ska bli ett så bra underlag som möjligt för att kunna utvecklas till att bli ett mer aktivt instrument i budgetbehandlingen. Betyder det att vi kommer att få se ännu mer skatteutgifter i alliansens budgetförslag? Därmed yrkar jag bifall till den gemensamma reservationen. 120 (): Jag gillar att tänka långsiktigt, och då tänker jag ungefär så här: Visserligen är vi nu i en lågkonjunktur, men det innebär inte att vi ska sprätta iväg pengar på allt som kostar och som därmed kan stimulera ekonomin. Det är inte så att vi inte behöver stimulansåtgärder, tvärtom. Stimulansåtgärder är absolut nödvändiga nu för att hindra att lågkonjunkturen biter sig fast och människor slås ut permanent från arbetsmarknaden. Det vi däremot ska tänka över är vilka stimulansåtgärder vi ska ha. Då är det så att vi vet att klimatutmaningen ställer oss inför en stor omställning av samhället. Vi kräver en stor omställning av samhället i mer hållbar riktning. Det kräver satsningar på energieffektivisering, förnybar energi, klimatsmart infrastruktur och alla möjliga saker. Vi vet också att bostadsbestånden, inte minst i våra miljonprogramsområden, står inför ett omfattande behov av renoveringar för att det ska skapas en bra boendemiljö för dem som bor där. Varför då inte se till att göra de här investeringarna nu när vi ändå vet att vi behöver göra dem förr eller senare? Då ser vi till att vi både minskar arbetslösheten och ställer om till ett mer hållbart samhälle. Men regeringens försök att tänka annorlunda ser lite annorlunda ut. Om jag försöker mig på en fri tolkning ser det ut ungefär så här: Okej, vi råkar kanske ha hamnat i den värsta lågkonjunkturen sedan, typ, , men den går säkert över. Därför kan vi gott fortsätta med den politik som vi lade fast före valet. Som vi alla vet var det högkonjunktur före valet. Därför inriktas också regeringspartiernas politik på att stimulera eller kanske snarare pressa fram arbetsutbudet. Men, ärligt talat, i rådande konjunkturläge är inte det stora problemet ett bristande utbud av arbetskraft utan snarare en bristande efterfrågan på arbetskraft. Och det kräver lite andra lösningar. Oavsett om man har några fördelningspolitiska skrupler eller ej och oavsett om man står fast vid gamla fina principer om likformighet och enkelhet i skattesystemet kan vi konstatera att det ekonomin nu behöver inte är ökade klyftor mellan dem som har jobb och dem som inte har jobb. Det som ekonomin behöver just nu är inte stora skattesänkningar för välbeställda. Det ska löna sig att arbeta, säger regeringen som om ingenting hänt. Men det är ju knappast detta, att det skulle löna sig för lite att arbeta, som får varslen att dugga. Om vi vill motverka varslen måste vi få en ökad, eller i varje fall inte minskad, efterfrågan på arbetskraft. Bland de mer effektiva sätten att upprätthålla efterfrågan på arbetskraft är att upprätthålla sysselsättningen i kommuner och landsting. Men det kräver både mer och tidigare tillskott än vad regeringen är beredd till. Ett annat effektivt sätt är att satsa på järnvägsunderhåll och renoveringar inom bostadssektorn. Åtminstone den sistnämnda frågan verkar regeringen vara inne på med sitt ROT-avdrag. Problemet med det ROT-avdraget är att det bara går till dem som själva äger sitt hus, och det är inga som helst klimatkrav. Och för att vara en konjunkturåtgärd är den ganska missriktad. Det är ju en permanent åtgärd och inte en konjunkturåtgärd, som då ska vara tillfällig. Regeringens politik för lågkonjunkturen tycks därför vara ungefär som regeringens politik för högkonjunkturen, nämligen skattesänkningar för välbeställda. Det är förvisso sant att det finns två sätt att stimulera ekonomin i lågkonjunktur. Antingen sänker man skatterna eller så ökar man utgifterna. Det är därför, fru talman, som jag tar mig friheten att inte bara prata om skattesänkningar utan också lite grann om andra sidan när det gäller de här två strategierna. Men om man räknar antalet skapade jobb per krona befarar jag att regeringens skattesänkningar inte är lika effektiva som åtgärder på utgiftssidan, eftersom en så stor andel av regeringens skattesänkningar går till höginkomsttagare som kan antas spara en hel del av de pengar de får genom skattesänkningarna. Det är förvisso en dygd att spara, och jag har gärna en lång diskussion om hur vi kan främja det inför nästa högkonjunktur. Men just nu i en lågkonjunktur är det faktiskt inte sparande som ekonomin främst behöver, hur brutalt det än låter. Jag har också gärna en diskussion om vår konsumtionsnivå, dess innehåll och vad det har för konsekvenser på människa och miljö. Jag måste ändå säga att jag tror inte att det bästa sättet att landa på en mer hållbar konsumtionsnivå, en nivå som är mer förenlig med vad planeten tål och vad som vi människor verkligen blir lyckliga av, är att tokgasa i högkonjunkturer och tokbromsa i lågkonjunkturer. Oavsett åt vilket håll trenden går ser jag hellre att det svänger lite försiktigt kring trenden än att det åker bergochdalbana. Därför vågar även jag säga att i rådande lågkonjunktur behöver vi stimulera konsumtionen. Jag menar att om vi ska ta oss ur krisen nu är de nödvändiga investeringarna i klimatomställningen som föreslår många av dem föreslår vi gemensamt från det rödgröna laget ett betydligt bättre recept än regeringens skattesänkningar för välbeställda som utformades för en helt annan konjunktur. Därför yrkar jag bifall till de gemensamma rödgröna reservationerna. 121 (): Vi har haft , och större delen av eftermiddagen också. Vi pratar om finanspolitik. Vi har kommit in på skattedelen. När man pratar om finans och skatt blir det gärna mycket procentsatser, siffror, undersökningar hit och dit och nivåer. Då glömmer man kanske att det handlar om människor bakom allt det, människor som man kan exemplifiera med på många olika sätt genom att sätta in dem i vårt sammanhang och hur vi tänker vad det gäller skattepolitiken. Vi har olika syn på hur man använder skattepolitiska instrument, oppositionspartierna ensamma eller tillsammans. Allianspartierna är överens. Vad vi från alliansen ser som främst vad det gäller våra skattesänkningar är att är man för högt beskattad är man icke fri. Backar vi tillbaka har vi haft en diskussion. Det är lite roligt att lägga märke till det om man backar tillbaka . Då hade vi en diskussion i den här kammaren där vi fick kritik från oppositionspartierna för att skattefinanserna gick alldeles för bra, trots skattesänkningar, trots de reformer som gjordes. Många människor kom i arbete, och man gick med stort överskott. Det ville oppositionen sätta sprätt på . Jag tycker att man bland svenska folket ska vara glad att vi inte gjorde det, att allianspartierna och regeringen höll emot och avvaktade. Det överskottet har kommit väl till pass nu när konjunkturen tog en väldigt hastig vändning, en mycket hastigare vändning än någon kunde ha förutsett, både i och utomlands. Jag tycker att vi ska hålla oss kvar lite grann vid frihetsperspektivet. Att vi har sänkt skatterna för låg- och medelinkomsttagare, där vi gör de största skattesänkningarna, har medfört att sjuksköterskor, lärare och andra kategorier som ligger runt vad vi anser vara låg- och medelinkomsttagare, nämligen runt 20 000, har fått ett ändrat konsumtionsmönster. De har kunnat göra den resa på semestern som de inte har haft råd med innan för att det har gått till skatt. Pensionärer som inte hade några större inkomster men som hade ett högt taxeringsvärde fick betala väldigt höga skatter på ett hus som de inte hade något lån på men som låg väldigt attraktivt. Det kanske var en släktgård. De får nu behålla de pengarna. De får nu göra något annat. Vi ser en investering i bostadsbyggande och reparationer på ett sätt som vi inte har sett tidigare. De skattereformer som den här regeringen med ett högt tempo har genomfört har inneburit ett konsumtionsmönster som vi senast såg siffror på . Det är en 20-procentig ökning av hushållsnära tjänster, främst bland medelinkomsttagare. Det har slagit igenom stort, speciellt nu när vi inför faktureringsmodellen så att man får möjlighet att få subventionen till godo redan med en gång. Då når vi precis den kategori som ni i oppositionen har kritiserat oss för att inte nå. Det har inneburit många nya arbetstillfällen, men framför allt där är vi överens ska många av åtgärderna leda till att vi minskar den svarta sektorn. Vi har också med en framgångsrik politik slutit en hel del avtal med så kallade skatteparadis. Proppen har gått ur, sade när vi hade möte med utskottet i går. ställer sig de länder på rad som tidigare erbjöd att man kunde smita undan skatt. redovisar man de inkomsterna. ROT-avdraget har vi också nämnt. ROT-avdraget vill man se som en tillfällig åtgärd, fru talman, från oppositionen. Varför ska det vara en tillfällig konjunkturåtgärd när det är något som människor efterfrågar? Jag undrar: Slår inte oppositionen upp tidningarna med jämna mellanrum? Öppnar man inte reklambladen, där man mottar reformen med öppna händer från byggbranschen? Också från byggbranschen tar man emot det med öppna händer. I dessa tider framför allt när vi ser en kris inom byggnadsindustrin är detta ytterligt välkommet. Det är en skillnad i synsätt. Man kan både sänka skatterna och göra välfärdssatsningar. Regeringen gör ingenting, anklagar oppositionen, när man gör den största enskilda satsningen i en lågkonjunktur. Det är inte mina egna ord. Det är inte regeringens ord. Det är ord från oberoende experter. Det är från EU som man uttalar det. Det handlar om utbildning och arbetsmarknadsåtgärder som man har gjort skattesänkningarna. Det går att förena att man inte tynger folk under skatter och att satsa på välfärd. Det är en skillnad i synsätt. Det är en skillnad i utgångspunkt. Man anklagar oss från oppositionen för att vi bara riktar oss till dem med höga inkomster. Men backa då tillbaka till av socialdemokratiskt styre med bistånd av Vänstern och ! låginkomsttagare var världens högst beskattade, men man skapade särregler för specialister och höginkomsttagare. Man hade en förmögenhetsskatt som Vänstern vill införa. Det vill Socialdemokraterna också göra. Förmögenhetsskatten innebar att ungefär 500 miljarder investerades på andra håll än i . Det var egentligen bara en schematisk skatt. Den kunde de med riktigt höga inkomster undkomma. Vad vill egentligen oppositionen? Vad har man egentligen för budskap till läraren och sjuksköterskan som kan åka på semester och investera i sin bostad? Med den politik som man lägger fram vill man höja skatterna. Man vill höja skatterna med , . Det är beskedet till svenska folket. Jag tycker inte att det är ett frihetsbesked. Det är en skillnad i synsätt. Jag yrkar bifall till förslaget i finansutskottets betänkande nr 20. 122 () replik: Det är helt uppenbart att fortfarande tycker att den viktigaste frågan är att sänka skatterna. Även om vi är i en ekonomisk kris, där budgetunderskottet skenar och bnp kraftigt sjunker, är det fortfarande skattesänkningar som är den viktigaste frågan för . Jag tycker att det återigen visar på att ni inget har lärt av det som har skett. Vi är i en situation där allt fler människor blir arbetslösa. Vi är i en situation där vårdpersonal i kommuner och landsting riskerar uppsägningar eller blir uppsagda, där man höjer kommunal- och landstingsskatten därför att staten på grund av de skattesänkningar som har varit med och beslutat om inte har möjlighet att kompensera kommuner och landsting i den utsträckning som den ekonomiska krisen kräver. Man blir alltså både arbetslös och får högre skatt. Det är ju det som sker , och ni står för den politiken. Det kan man inte komma runt genom att påstå att oppositionen inte har något alternativ. Visst har vi det! Vi har redovisat våra alternativ, och vi kommer att göra det väldigt tydligt inför nästa års val också. Men fram tills nu och, förmodar jag, även är de borgerliga partierna inte ett dugg intresserade av att diskutera skatter med oss. Det finns inga utredningar som går igenom vad det här får för konsekvenser, utan det är vad ni snickrar ihop på er egen kammare som vi nu börjar se effekterna av på område efter område, vilket jag redovisade inledningsvis. Ni som värnar så oerhört mycket om reformen med hushållsnära tjänster titta på vad den får för effekter! Det är i man har hushållsnära tjänster. Det är inte i . Vad beror det på, ? 123 () replik: Det är lite intressant att höra stå här och tala om att det är vi som står för högre skatter ute bland folket. Det är ju Socialdemokraterna, som föreslår detta i och med att man på olika sätt och i olika delar vill avskaffa jobbavdraget. Det är också väldigt otydligt i vilka delar oppositionen egentligen tänker leverera skattehöjningar. Är det skattehöjning 1 av ena delen av jobbavdraget, eller är det skattehöjning 1 och 2 om man tar bort två delar? Är det jobbskatteavdrag 1, 2 och 3, om Vänstern får råda? Om olyckan skulle vara framme vid nästa val och finansministern skulle heta , då pratar vi om skattehöjningar. Då pratar vi verkligen om skattehöjningar för låg- och medelinkomsttagare dem ni säger er företräda. Det handlar i så fall om sammanlagt runt och till och med mer. Då talar vi om införande av fastighetsskatt igen. Då talar vi om införande av förmögenhetsskatt. Allt detta sammantaget skulle jag vilja kalla skattehöjningar. Vad är det för besked vi har att vänta? Vi har tre olika budgetförslag från de tre oppositionspartierna. Förvirringen är fullkomlig. tar också upp effekterna av avdraget för hushållsnära tjänster. Det är inte så svårt att se de effekterna. Jag träffar många företagare inom denna bransch som upplever en boom. Jag träffar deras medarbetare, tidigare lågavlönade eller långtidsarbetslösa kvinnor, som har fått ett jobb, en framtid och en fast tjänst. De ser bara en ökning inom detta. Jag ser effekterna, och de är positiva, ! 124 () replik: Det är glädjande att några kan få jobb med hushållsnära tjänster, men det intressanta är ju hur många som blir utan jobb i den offentliga sektorn. Om ni hade använt de pengarna till att förstärka till exempel den offentliga sektorn hade vi fått ännu fler arbeten än vad vi får genom hushållsnära tjänster. har inte svarat på frågan om varför man gör avdrag för hushållsnära tjänster i men inte i och varför ni tycker att det är så viktigt med denna stora inkomstskillnad som blir allt tydligare i samhället. Det finns flera rapporter som tyder på det, och de kommer att öka ytterligare. Det är det som är effekten av den politik ni företräder. Dessutom leder politiken också till att fler människor hamnar i så kallat utanförskap, det ni påstod att ni skulle bekämpa under den här mandatperioden. Det har ju blivit tvärtom. Det är fler människor som är arbetslösa. Arbetslösheten stiger i , bland ungdomar mer än i andra länder i . A-kassan har försämrats därför att ni har tagit bort den statliga finansiering som vi hade tidigare när det gäller a-kassan. På område efter område har ni gjort skattesänkningar för att ni ska kunna försämra välfärden. Det är så ni har resonerat, och det är så ni fortsätter att resonera. Det är därför ni talar om skattesänkningar men utan att tala om vad det får för konsekvenser för vår gemensamma sektor. Vi tycker självklart att det är viktigt att värna om ett skattesystem som finansierar den gemensamma välfärden. Vi tror inte på den politik ni företräder om att vi ska ha en mindre offentlig sektor och sämre trygghetssystem, men det är det ni förordar. Det är därför ni vill genomföra skattesänkningar. Det kunde vara intressant att få höra från moderater att ni också kunde erkänna att den politik som ni företräder leder till ökade ekonomiska klyftor. 125 () replik: försöker att slå blå dunster i ögonen på dem som lyssnar på den här debatten. Han påstår att vi skulle ha den annorlunda och avvikande uppfattningen att vår välfärd inte ska vara gemensamt skattefinansierad. Men där avviker våra åsikter inte på något som helst sätt från oppositionens. Det som skiljer oss från varandra är att vi inte tror att det bara är offentliga inrättningar som kan leverera kvalitet inom vården, skolan och omsorgen. Vi ser med egna ögon att kvalitet lika gärna kan levereras av privata leverantörer som av offentliga. Men det ska vara gemensamt skattefinansierat, och det ska helst också vara individrelaterat så att man kan flytta med sig den delen var man än söker sig i eller utomlands. tar upp att man bara köper hushållsnära tjänster i och inte i . Vi förflyttar oss ännu längre ut på landet, ned till lilla norr om , där jag råkar bo. Där ökar andelen användare av hushållsnära tjänster. Där har flera företag öppnat inom den här branschen. Även på landsbygden ser man alltså den här ökningen. Jag vet inte var hämtar sina statistiska uppgifter, men de verkar i alla fall inte vara med verkligheten överensstämmande. Arbetslösheten är ett bekymmer. Den huvudvärken delar vi självklart allihop. Trots detta är i alla fall arbetslösheten lägre nu än vad den var före krisen.