prot · GW09122 · 2009-05-20 00:00:00 — Statusen som en nationell minoritetsgrupp höjer självkänslan men väcker också till liv förväntningar som inte alltid har uppfyllts. är det väldigt få som känner till vilka de fem nationella minoritetsspråken är. finns det tjänstemän i kommuner och landsting, och även statliga verk, som inte känner till de nationella minoriteternas rättigheter. Inte har den nationella minoritetsstatusen skyddat sverigefinnar mot nedläggningar av finskspråkiga klasser eller nedskärningar av äldreomsorgen på finska. Inte har spänningarna mellan samer och majoritetsbefolkningen försvunnit helt eller diskrimineringen av romer tagit slut. Om judarnas situation har påverkats positivt eller negativt på grund av statusen som nationell minoritetsgrupp är det svårt att hitta uppgifter om. Den grupp som jag tror har fått mest positiva effekter av minoritetsstatusen är tornedalingar. Gruppens själv och identitetskänsla har ökat betydligt. Både språket och kulturen har utvecklats. Min gissning är att förvaltningsområdet här har haft en avgörande betydelse för att till exempel statens stöd till meänkieli inte har varit speciellt högt. Det är tornedalingarna själva som mest har förstärkt och utvecklat sitt språk, meänkieli. Det är bra gjort, med tanke på att det finns så många tornedalingar som har vittnat om sina svårigheter, mobbning och diskriminering, vid mötet med den svenska skolan. Även nutida författare som , och har med bitterhet beskrivit hur nedlåtande tornedalingar med svaga kunskaper i svenska behandlats i skolan och i det svenska samhället ända fram till våra dagar. Det är bra att förvaltningsområdet nu utvidgas. Endast av de finskspråkiga är bosatta inom dagens förvaltningsområde, och det utvidgade förvaltningsområdet kommer att garantera minoritetsspråksrättigheter till av sverigefinnarna. anser att förslaget går i rätt riktning men är otillräckligt. Det är också mycket märkligt att utvidgningen nu sker på basis av vilka kommuner i som är positiva till att ingå i ett utvidgat förvaltningsområde. Det måste vara unikt att vi stiftar lagar på så lösa grunder. I finns det 53 kommuner. 18 är positiva till förslaget, och 7 kommuner är tveksamma till förslaget. En har inte tagit ställning, och 21 har över huvud taget inte yttrat sig. Resten av kommunerna redovisas inte i propositionen. Några större debatter om frågan om man vill ingå i förvaltningsområdet har mig veterligen inte förts i kommunerna. har upprepade gånger rekommenderat att införa en lagstiftning som fullt ut skyddar rätten att använda minoritetsspråk i kontakter med myndigheter i områden där språken talas av hävd eller av ett större antal personer. Hela borde självklart ingå i det utvidgade förvaltningsområdet. Det föreslogs också i utredningen till mitt språk. delar och utredningens uppfattning och anser att samtliga kommuner i , , och ska omfattas. Vi har en reservation i betänkandet där vi beskriver vårt förslag, och jag yrkar bifall till reservation nr 3. Hur utbildningen är utformad är av central betydelse för minoriteternas språks och kulturers överlevnad. Det finns rapporter både från och från mot etnisk diskriminering som visar på att det tyvärr fortfarande finns stora brister i skolan. Kunskapen om nationella minoriteters rättigheter är liten, och därför finns det inget arbete som utgår från nationella minoriteters särskilda rättigheter. Många av läroböckerna kan upplevas som kränkande eller diskriminerande av elever med minoritetsbakgrund. Böckerna ger också en felaktig uppfattning om nuvarande förhållanden. Nyanseringen och problematiseringen av samernas situation saknas. Judar nämns endast i läroböckerna i samband med förföljelse och massmord. Judiska bidrag till kultur och vetenskap nämns ytterst sällan. Romers, sverigefinnars och tornedalingars situation, språk och kultur behandlas inte alls. Forskaren som genomfört granskningen menar att böcker inte lever upp till de krav som finns i kursplan för de samhällsorienterade ämnena. Det finns alltså mycket att göra innan skolan kan bidra till att stärka minoriteternas språk och kultur. Jag har nämnt kritik tidigare och kan inte låta bli att lyfta fram den senaste kritiska rapporten, som kom så sent som . Där får åter kritik bland annat för brister i att säkerställa tillgången till utbildning i och på minoritetsspråk. Modersmålsundervisningen ägnas särskild uppmärksamhet. Det framhålls att såväl kvalitet som tillgång till modersmålsundervisning måste förbättras samt att bör vidta särskilda åtgärder för att judiska, samiska, sverigefinska, tornedalska och romska barn ska kunna erbjudas tvåspråkiga utbildningar. Jag hoppas att integrations- och jämställdhetsministern tar sig tid att diskutera denna rekommendation med sin partiledare, skolministern. Jag har redan berört en del historiska och nuvarande strukturella brister mot nationella minoriteter i mitt anförande men vill särskilt påminna om den diskriminering som den romska gruppen har blivit utsatt för och fortfarande utsätts för, inte bara i vårt land. Nästan får vi läsa rapporter om förföljelser av romer i andra EU-länder. är EU:s ordförandeland, och jag vädjar återigen till integrations och jämställdhetsministern att så ofta som möjligt ta upp frågan om diskriminering av romerna på dagordningen. Det är skamligt hur illa den nationella minoritetsgruppen fortfarande behandlas. Den romska gruppen är en nationell minoritet i väldigt många europeiska länder. Den nya lagen syftar till att tydliggöra nationella minoriteters rättigheter. Jag har i mitt anförande lyft fram en del frågor som är problematiska. Jag hoppas att den nya lagen bidrar till att undanröja åtminstone en del av problemen. Men det finns mycket att göra innan vi i lugnt kan konstatera att vi fullt ut lever upp till minoritetsspråkskonventionens och ramkonventionens intentioner att skydda de nationella minoriteterna och att främja deras kulturer och språk. I detta anförande instämde (). 171 i (s): Min repliktid var förbrukad när det, tyckte jag, blev ett litet påhopp eller hur man ska säga från statsrådet på den socialdemokratiska regeringen. Jag ska inte fullt ut försvara den, för det finns väldigt mycket där man kanske kunde ha gjort mer. Dock gjordes en hel del. Framför allt uppmärksammades problemet med språken. Det var därför som utredningarna tillsattes. Först gällde det ju det finska språket och sedan ett tilläggsdirektiv till utredningen just om det sydsamiska. Det är i den utredningen som man påtalar detta och vill ha en förändring beträffande det grundläggande kravet. Så jag vill nog säga att en del gjordes. Man måste också betänka att det vi antog trädde 2000. gick, och det gjordes en stor utvärdering från sida, som statsrådet själv nämnde. Det sista före regeringsskiftet var att man behandlade språkpolitiken, en nationell handlingsplan för mänskliga rättigheter och en proposition om ett ökat samiskt inflytande. Sedan blev det regeringsskifte. Att problemet med språken inte uppmärksammades från den socialdemokratiska regeringens sida är, menar jag, helt fel. Hade man inte uppmärksammat detta skulle utredningarna, som sagt, inte ha tillsatts. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs finansutskottets betänkande 2008/09:FiU28 årsredovisning (redog. 2008/09:RRS10). vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 16 § Ändringar i arbetsmiljölagen m.m. Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2008/09:AU9 Ändringar i arbetsmiljölagen m.m. (prop. 2008/09:138). 172 (): Propositionen Ändringar i arbetsmiljölagen m.m. var vi nog många som såg fram emot. Vi var också många som på olika sätt försökte ta reda på vad den skulle innehålla, och vi hade förväntningar. När propositionen väl kom slogs snabbt förväntningarna och förhoppningarna i kras. Vi har definitivt inget emot innehållet i propositionen när det gäller elevers och studerandes medverkan i arbetsmiljöarbetet eller när det gäller utvidgningen av skyddsombudens befogenheter i bemanningsföretag och inte heller i fråga om att benämningen arbetsmiljöombud tas med i arbetsmiljölagen, utan det är helt okej. Men hade regeringen inget mer att föreslå? Den borgerliga majoriteten har ju verktygen för att höja insatserna för arbetsmiljöarbetet. Efter alla lovord om betydelsen i sammanhanget och efter det medhåll vi fått levde i alla fall jag i den fromma förhoppningen att man ville något. Men återigen är det tyvärr ingen harmoni mellan ord och handling. Det gäller också synen på arbetsmiljöarbetet. Vi har anklagat arbetsmiljöministern för att ha sagt att just besparingarna inom gjort att man har lyft fram jobbpolitiken och därför har skurit ned på arbetsmiljön. Döm om min förvåning när jag hittade precis samma text från utskottsmajoriteten i betänkandet! Vi vet att antalet olyckor och tillbud har ökat ute på arbetsplatserna. Vi vet att skyddsombuden har blivit färre detta som kraven på dem har ökat. Vi vet att nedskärningarna på har inneburit svårigheter att utöva tillsynsarbetet detta som verket har tappat i tillsynskompetens. Det behövs insatser och engagemang för att öka arbetsmiljöarbetet. Regeringens jobbpolitik har onekligen ett högt pris på en rad olika områden inte minst, fru talman, när det gäller arbetsmiljön. Hur som helst, här har vi nu att ta ställning till omkring hundra motionsyrkanden från två riksmötens allmänna motionstid beroende på att man har väntat på propositionen. Det är ett brett spektrum av frågor som berörs i betänkandet och i motionsyrkandena. Ta till exempel skyddsombudens uppgift att förebygga arbetsmiljöproblem och att slå larm om dåliga och farliga arbetsmiljöer som ibland går stick i stäv med arbetsgivarens intressen. För att klara uppgiften krävs det naturligtvis såväl mod och kunskap som stöd. Därför är utbildning både för skyddsombud och för arbetsgivare oerhört viktigt. För att förebygga ohälsa är det viktigt att ge företagshälsovården en offensiv roll. Det råder inte heller någon tvekan om mörkertalen när det gäller så kallade tillbud inte minst på våra arbetsplatser på grund av att många anställda anser att det tillhör deras vardag att jobbet är farligt. Ett annat växande problem är det stora mörkertal som man kan anta finns när det gäller arbetsskador som drabbar utländsk arbetskraft som tillfälligt arbetar i . förnuftet säger att alla arbetsskador som inträffar i naturligtvis ska registreras här, men så är inte fallet. Utländsk arbetskraft som skadas på en arbetsplats i ska i stället registreras i sitt hemland. Enligt har verket inga uppgifter om nationalitet i verksamhetssystemet. Vad verket kan redovisa är antalet inträffade dödsfall där det av anmälan framgår att den omkomne är utlänning. Detta känns långt ifrån tillfredsställande och är väl nästan att betrakta som undanhållande av fakta. Arbetsuppgifter och arbetsorganisationer är föränderliga. Antalet otrygga arbetstillfällen ökar. Vem vågar då säga ifrån? Vi vet att faktorer som till exempel stress, enformigt arbete och förslitningsskador har ökat i omfattning. Att kräva effektivitet och flexibilitet i verksamheten borde aldrig få ske på arbetsmiljöns bekostnad. Men med handen på hjärtat, mina vänner: Hur står det till? Den kraftiga neddragning som tvingats till har naturligtvis negativt påverkat verksamheten. Det har vi socialdemokrater påtalat, tyvärr för döva öron. Vi socialdemokrater har under den allmänna motionstiden både 2007 och 2008 samt med anledning av regeringens budgetpropositioner 2008 och 2009 lagt fram parti- och kommittémotioner med yrkanden om olika arbetslivs- och arbetsmiljöfrågor. Dessa yrkanden har i mycket stor utsträckning redan behandlats, bland annat i budgetbetänkandena. Därför har vi i det här fallet gjort en redogörelse i ett särskilt yttrande i frågor om arbetsmiljön som vi presenterat finansiering för inom budgetramarna. Vi vill till exempel investera 130 miljoner mer på en säkrare arbetsmiljö och färre olyckor på jobben. Det går inte, fru talman, att bortse från att riskerna i arbetslivet också är en tydlig klass- och könsrelaterad fråga. Arbetare är hårdare drabbade än tjänstemän och kvinnor mer än män. Risken för att drabbas av värk i nacke, axlar och rygg är fem gånger högre för undersköterskan och städaren än för den som är direktör eller jurist. Även frågor som arbetslöshet och anställningstrygghet har stor betydelse för arbetsmiljöarbetet. Människor som inte behöver vara rädda för att bli arbetslösa vågar ställa krav på en bra arbetsmiljö. Enligt en undersökning som tidningen genomförde ansåg två av tre skyddsombud att den minskning av antalet skyddsombud som skedde berodde på rädsla för att påpeka felaktigheter. De var rädda för att förlora sitt arbete om de ställde krav på arbetsgivaren. Rädslan för att förlora jobbet i kombination med en ökad otrygghet i anställningen hos ombuden resulterade i att tystnaden lade sig som en våt filt över arbetsplatserna. Sedan den borgerliga regeringen tillträdde 2006 kan vi se att antalet skyddsombud kraftigt har minskat. Men hur var det? Besparingar på arbetsmiljön görs för att genomföra regeringens jobbpolitik. Inte minst mot den bakgrunden är den borgerliga regeringens politik på arbetsmiljöområdet mycket oroväckande. För att inte förlänga debatten ytterligare så här kvällen före folknykterhetens dag yrkar jag bifall till reservationerna 1, 3 och 11. 173 (): Detta betänkande om arbetsmiljöfrågor handlar om många frågor som vi i utskottet har diskuterat tidigare men som vi säkert kommer att behöva fortsätta att diskutera även framöver. Det är lite grann som en favorit i repris, kan man tycka. En del saker i betänkandet är bra, men det finns väldigt mycket som behöver förändras i arbetsmiljöpolitiken utifrån det regeringen har gjort. Jag tänker ta upp de saker som jag tycker är viktigast. Till att börja med yrkar jag bifall till reservationerna 1, 3 och 11. Vi står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men jag lyfter bara dessa. När den här regeringen tillträdde 2006 rivstartade man på en del områden. Just rivstart är en bra beteckning, för man börjar med att riva ned mycket av det som tidigare byggts upp med syfte att få till stånd ett bra arbete med arbetsmiljöfrågor. Kraftiga nedskärningar av resurser och nedläggningen av var det som kritiserades kraftigast och kritiseras fortfarande. Mycket av det goda arbete som pågick har kraftigt försvårats, och förutsättningarna har försämrats. Orsaken är, som alliansen själv erkänner, att få utrymme att sänka skatterna även om man försöker skyla över det genom att kalla det jobbpolitik. En del av de saker som jag tänker lyfta är direkt orsakade av de ändrade förutsättningarna, även om också andra saker påverkar den situation som vi har på arbetsmarknaden. Förebyggande arbetsmiljöarbete är nyckeln till att utveckla bättre arbetsmiljöer och skapa bättre jobb. Det är alltså där vi måste satsa mest. När nu den borgerliga alliansen säger sig vilja satsa blir man naturligtvis förvånad. Vi ska satsa på den danska modellen, med och sådana saker. Enligt betänkandet och vissa dragningar i utskottet ska man nu satsa ett antal hundra miljoner på ett utökat arbetsmiljöarbete. Naturligtvis är det välkommet, men varför drog ni ned så mycket ? Vi hade haft ett helt annorlunda utgångsläge om ni inte hade gjort det. Är det eftertankens kranka blekhet eller är det ett taktiskt spel? Ni vill visa upp satsningar som till stor del egentligen är återställare! Det här har ni i alliansen gjort förut och i andra sammanhang, men jag tror inte att väljarna går på det igen. De vet att det inte är annat än ett spel för galleriet. Jag återkommer till detta. Jag tycker att mycket av det som skissas i förslagen är bra, och det är sådant som vi pläderat för från sida. Speciellt där här med screening är något som vi borde ha genomfört för länge sedan och som vi kunde ha haft med i verksamhet redan nu en total genomlysning av våra arbetsplatser för att få en bild av hur det ser ut. Det känns ändå märkligt när alliansen pratar om att det går att göra så mycket utan pengar. Denna kovändning med en satsning på kanske uppåt 800 miljoner ger en märklig känsla av att alliansen slutligen har insett vad som håller på att hända när det gäller arbetsmiljöarbetet. Vi får hoppas att ni inte vänder igen, men det vet man inte. När det gäller dödsolyckor i arbetslivet har vi i länge efterlyst en uttalad nollvision. och var antalet dödsolyckor väldigt stort. Som tur är har antalet sjunkit något, men det är fortfarande inte acceptabelt med ett enda dödsfall egentligen. Vi efterlyser därför, tillsammans med kamraterna från s och mp, en strategi att i första hand halvera antalet dödsolyckor och införa en nollvision för dödsolyckor i arbetslivet. Då är det viktigt med en fungerande rapportering och registrering av olyckor och arbetsskador, inte minst för att det förebyggande arbetet ska vara effektivt men också för forskningen. Vi anser därför att alla arbetsskador som inträffar i ska registreras här, även de som drabbar utländsk arbetskraft som arbetar i landet. En viktig grupp i arbetsmiljöarbetet är våra skyddsombud. De har viktiga uppgifter när det gäller hur arbetsmiljöarbetet ska organiseras och bedrivas på arbetsplatserna. Det är ett viktigt men också svårt förtroendeuppdrag. Det har också blivit mer uppmärksammat i och med att ett skyddsombud , tillsammans med sin chef, blivit anmäld, till och med åtalad, i samband med en olycka där skyddsombudet själv blev drabbad. Det är en oroande utveckling. Ett skyddsombud måste känna sig trygg i sitt uppdrag. Vi kommer att följa det här fallet och se vad som händer. Blir det prejudicerande kan det bli ett svårt bakslag för rekryteringen av skyddsombud och den verksamhet de ansvarar för. Det är viktigt att satsa på utbildningen av skyddsombuden. Kunskap, mod och stöd behövs om de ska kunna arbeta med att förebygga arbetsmiljöproblem och ibland slå larm om dåliga förhållanden även om det kan gå stick i stäv med arbetsgivarens intressen. De regionala skyddsombuden har naturligtvis en viktig uppgift både när det gäller att bevaka arbetsplatser där det inte finns lokala skyddsombud och som stöd och utbildare till lokala skyddsombud. Vi vill att de regionala skyddsombuden ska ha tillträde till arbetsplatser där det finns kollektivavtal även om det inte finns några medlemmar kopplade till arbetstagarorganisationen. Det är en viktig princip för att komma åt allting som finns på våra arbetsplatser. Det är viktigt att se över stopprättens utformning. De krav som ställs är höga som formerna för utövandet är otydliga. Vi vill att regeringen tillsätter en utredning för att se över detta. Jag vill ta upp företagshälsovårdens viktiga roll. och säkra arbetsplatser och att förebygga ohälsa är arbetsmiljöarbetets viktigaste uppgift. Här har företagshälsovården en viktig uppgift att fylla. Med en företagshälsovård som har god kunskap om enskilda arbetsplatser och kunskaper om de olika branscher där den verkar blir det förebyggande arbetet starkare. Vi vill att regeringen tillsätter en utredning som har som syfte att fler ska ha tillgång till företagshälsovård av hög kvalitet och där det juridiska ramverket tydligt framgår. Med det på plats kommer vi att ha stora förutsättningar att ge många anställda både säkrare och bättre arbetsplatser med en arbetsmiljö utan risker och faror för hälsan, varken fysiskt eller psykosocialt. Det finns fler frågor i betänkandet som är värda att ta upp, och jag kommer att återkomma till dem, kanske i repliker, för att lyfta vissa specifika frågor. Det är saker som är aktuella, framför allt psykosociala miljöproblem som kommer att växa ännu mer med tanke på arbetslöshet och press på arbetstagarna och arbetsplatserna. Också det här med kunskapen på högskolan kommer att vara en sak som vi kommer att driva vidare. Vi återkommer med det . 174 (): Det är med viss besvikelse jag kan konstatera att den borgerliga moderatledda regeringen inte har lyckats lägga fram en heltäckande proposition om arbetsmiljöfrågorna, vilket har utlovats . I stället kommer en proposition med några mindre, dock inte oviktiga, förbättringar. Som vanligt är det helheten i arbetsmiljöfrågorna som saknas från den borgerliga regeringens sida. De ändringar som föreslås i propositionen om elevers och studerandes medverkan i arbetsmiljöarbetet anser vi från är bra och yrkar bifall till just de ändringarna. I samband med denna proposition behandlas också en rad olika motioner som är väckta under de två senaste årens allmänna motionstider och som har med arbetsmiljöfrågor att göra, och det är vid dessa som jag kommer att uppehålla mig i denna debatt. Arbetslivet är i ständig förändring. Fler och fler av de nya jobben är i högre grad inriktade på tjänster och service, vilket delvis ger en ny typ av arbetsmiljöproblem. handlar det mycket mer om kontakter med kunder, med arbetskamkrater och chefer. Det handlar också om tillgänglighet för den enskilde. Fasta arbetstider med in- och utstämpling har minskat medan flextid och oreglerad arbetstid har ökat. För många innebär detta en större frihet medan det för andra skapar problem som kan leda till både sjukdom och utslagning. Här krävs enligt rejäla insatser när det gäller forskningen. För allt fler människor flyter arbete och fritid ihop. Många har jobb där man frivilligt eller ofrivilligt växlar från arbete till fritid . Det upplevs som positivt av många men som ett problem av andra. På samma sätt är det med möjligheten, eller kanske tvånget, att utföra arbetet från hemmet. En del upplever det som en bonus, då arbetet går att förena med till exempel familjelivet. Andra upplever det som raka motsatsen, att arbetet inkräktar på fritid och familjeliv. Dessvärre måste vi konstatera att den borgerliga regeringen dragit ned på forskningsinsatserna på arbetsmiljöområdet genom att lägga ned . Vi ser med oro på denna nedmontering av den stora kunskap som tidigare byggt upp och som splittrats upp. vill därför starta ett arbetslivsinstitut vars uppdrag ska vara att forska inom arbetsmarknads- och arbetslivsområdet. Redan i samband med den nytillträdda borgerliga regeringens första budgetproposition minskade regeringen anslag med ca 160 miljoner för åren 20072009. har dock regeringen återfört en mindre del av dessa neddragningar men långt ifrån allt. Jag tycker att den borgerliga utskottsmajoriteten är ärlig när man på s. 28 i betänkandet skriver att utskottet vill inleda med att understryka att besparingarna på har gjorts för att genomföra regeringens jobbpolitik. Det är ärligt att skriva så, men det är en dum politik. Jag undrar egentligen om den borgerliga majoriteten med i spetsen tycker att det är en bra prioritering av regeringen att göra på detta sätt. De minskade anslagen till har inneburit att 300 årsanställningar har försvunnit från en verksamhet som är inriktad på att förebygga risker och verka för förbättringar i arbetsmiljön ute i arbetslivet. Nedskärningarna är ett hårt slag mot arbetsmiljöarbetet i . Försumliga arbetsgivare kan prioritera ned arbetsmiljöarbetet, eftersom risken för att få inspektionsbesök av minskar i takt med att antalet inspektörer blir färre. Konsekvenserna på blir allt fler arbetsskador och arbetssjukdomar. Det handlar om att förebygga och behandla både psykiska och fysiska problem relaterade till arbetet. För många kan utslagning från arbetsmarknaden bli den yttersta konsekvensen av denna nedskärningspolitik. Det rimmar väldigt illa med alliansregeringens påstådda vilja att minska sjukskrivningarna och få fler i arbete. Olyckor sker och ohälsa uppstår när arbetsgivare och arbetstagare kan få råd från experter om hur man ska lösa arbetsmiljöproblemen. Ett aktuellt och växande problem är det stora mörkertal som kan antas finnas när det gäller arbetsskador som drabbar utländsk arbetskraft som tillfälligt arbetar i . Alla arbetsskador som inträffar i bör naturligtvis registreras här.