prot · GW0985 · 2009-03-17 00:00:00 — Där är svaret helt enkelt att det är en mängd olika åtgärder, och de har naturligtvis alla sina olika tidsplaner. När det gäller SKL:s uppdrag, som jag har redovisat, ska det vara redovisat . När det gäller SBU:s uppdrag har jag redan redogjort för det. En del saker är redan genomförda. Varje del har sin tidsplan. Vi är också väldigt noga med att det som vi gör följs upp. Det handlar ju om att säkerställa att de insatser som vi gör och de beslut som vi fattar leder till rätt sak. Är så inte fallet ska man ändra sin politik. Men därför är vi noggranna med att satsa resurser också på att göra utvärderingar av de beslut som vi faktiskt fattar. är kritisk mot reformen eller lagstiftningen när det gäller tvång i öppen vård. Det är ingen nyhet. Jag tycker att det är viktigt att stryka under att det för en del personer som finns i det öppna samhället och som får restriktioner naturligtvis innebär ett ökat mått av tvång ja. För personer som har varit i slutenvården och som är på väg ut innebär det ett mindre mått av tvång, alltså en större frihetsgrad. Detta gör och det måste ju vara syftet med all behandling att de här personerna ska kunna fungera helt och fullt ute i det öppna samhället. De restriktioner som man kan åläggas kan till exempel handla om att visa upp att man inte återfaller till ett missbruk, att visa att man sköter medicineringen eller kanske rent av att man får hjälp med medicineringen. Det är åtgärder som syftar till att hjälpa den här personen utan att för den sakens skull kränka vederbörandes integritet. Det finns dock något som jag tycker tillhör det verkligt viktiga i sammanhanget. När det gäller tvång i öppen vård kräver vi också, för att detta ska vara en reform som är möjlig för den enskilda personen, att det finns en plan som kommunen och tillsammans har kommit överens om, där man visar vad respektive enhet ska svara för. På det sättet ska man upprätta en plan med den enskilda patienten i centrum. Historien visar tyvärr att personer hamnar mellan stolarna. har gjort sitt vårdmässigt. Kommunerna svarar kanske inte riktigt upp när det gäller boende, sysselsättning och så vidare. Det kan förstås också finnas brister på landstingssidan. Personer bollas fram och tillbaka eller faller helt mellan stolarna och försvinner ur systemet. Detta är inte tillfredsställande. Därför är det av en oerhörd betydelse att de här behandlingsplanerna upprättas. Det tror jag kommer att spela en väldigt viktig roll. 95 (): Den psykiatriska tvångsvården är en del av psykiatrin. Men jag saknar en tydlig linje för framtiden från regeringen när det gäller psykiatrins utveckling. Vi socialdemokrater är övertygade om att det behövs en samlad proposition eller handlingsplan för hur hela psykiatrin ska utvecklas . Det behövs gemensamma mål för flera olika samhällssektorer och en nationell plattform som slår fast vad som är psykiatrins uppdrag och hur den ska utvecklas . Det behövs en ambitionshöjning för psykiatrin. De olika tillfälliga satsningar som har gjorts var befogade som en förstärkning som psykiatriutredning pågick. Men behöver vi framtidstro och tydlighet. Problemet med satsning 20092011 är inte innehållet utan att det är en ny tillfällig satsning som socialministern kallar katalysatorpengar eller morotspengar. Vi tror inte att psykiatrin kan utvecklas och bygga upp en varaktig, bättre organisation genom dessa ständigt tillfälliga satsningar. Det behövs alltså en samlad proposition, med bland annat en handlingsplan för psykiatrins framtid, och resurstillskott som måste vara permanenta. Vad är den långsiktiga strategin? Varför är det inte permanenta pengar utan katalysatorpengar 20092011? Och slutligen: Kan landsting och kommuner med trygghet göra satsningar för att stärka psykiatrin? Eller ska de anpassa den psykiatriska vården efter regeringens budskap om katalysatorpengar ? 96 Socialminister (): saknar en tydlig linje. Ja, nu finns det en linje. Det fanns det inte tidigare. Hon säger att det behövs en samlad proposition. Ja, nu kommer det propositioner. Det kom inte tidigare. Det behövs en plattform. Ja, plattformen finns. Det behövs ambitionshöjningar. Ja, de är här genom regeringens politik. Det behövs framtidstro. Den finns inte överallt inom psykiatrin. Men när jag reser runt i Sjukvårdssverige och träffar människor som jobbar inom den här sektorn och människor som är berörda som patienter eller anhöriga har vi sett ett stämningsomslag. Många är oerhört glada och tacksamma över de insatser som har gjorts och entusiastiska över den inriktning som det här har. Det är äntligen någon som tar tag i den här frågan. Äntligen är det saker och ting som inte bara är ord utan som sätter avtryck i den tillvaro där man finns. tycker uppenbarligen att staten borde ta ansvaret för psykiatrin. Det tycker inte jag, utan psykiatrin är ansvar. Frågan om huvudmannaskap när det gäller den psykiatriska tvångsvården har vi lämnat till en utredning att titta på. Det är en stor, allvarlig och väldigt besvärlig fråga som vi vill ha ordentligt genomlyst. Men i övrigt tycker jag att det är viktigt att komma ihåg att det är huvudmännen som har ansvar. De kan inte fly det ansvaret, inte prioritera ned det ansvaret. De har ansvaret. I ljuset av de brister som vi har sett gör vi nu en kraftinsats när det gäller att förstärka utbildningen, när det gäller att förtydliga lagstiftningen, när det gäller att genomföra ett nytt arbetssätt som baserar sig på vetenskap och beprövad erfarenhet i stället för på terapier som har varit ytterligt varierande över hela landet. Så nu finns det skäl att se framtiden an med tillförsikt. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2008/09:375 om klimatstöd till 97 Statsrådet (): Per har frågat miljöministern om miljöministern kommer att verka för att regeringens stöd till kvarstår eller om miljöministern kommer att verka för att pengarna i stället förs över till fonder inom FN-systemet. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. bidrag till CTF har aktualiserats till följd av att meddelade att deras planerade inbetalning till CTF om inte kommer att göras inom nuvarande budgetår, som löper . Men jag hoppas att Per förstår att grunderna för utvecklingspolitik generellt, och bidraget till CTF specifikt, inte påverkas av bidrag. Regeringens stöd till CTF kvarstår. Vi tar våra åtaganden och klimathotet på allvar, och vi är beredda att leverera finansiella resurser. Jag anser att CTF är ett bra instrument för att testa metoder för storskaliga investeringar i klimatvänligare teknik i utvecklingsländer. CTF kan även katalysera marknader så att tekniken blir hållbar och självförsörjande utan behov av långsiktig subvention. verkar för att CTF ska leverera snabba resultat med förhoppning om att framgångsrika program under CTF kan tjäna som goda exempel för eventuella framtida tekniksatsningar under . Per påpekar att det svenska bidraget till CTF har finansierats med biståndsmedel. Per menar att det strider mot såväl som Kyotoprotokollet och fondens stadgar. Jag ber att få hänvisa Per till artikel 11.5 i klimatkonventionen vilken ger oss, och andra länder, möjlighet att bidra med finansiella resurser för genomförandet av konventionen genom bilaterala, regionala och andra multilaterala kanaler. Beslut under har regelbundet uppmuntrat både givare och mottagare att använda sig av olika kanaler för att öka utbudet av förmånlig finansiering av klimatåtgärder i utvecklingsländer. När det gäller det amerikanska bidraget till CTF har och andra givare åtagit sig att betala till fonden . Det besked som har nått oss är att inbetalning inte kommer att ske under innevarande budgetår. Det hade naturligtvis varit önskvärt om den nytillträdda Obamaadministrationen hade kunnat ge stöd till CTF . Jag känner mig dock trygg över att administrationen tycks stå fast vid sitt stöd för CTF inom den åtagna tidsperioden. Det bekräftades av klimatsändebud, , vid klimatkonferensen, U.S. Climate Action: A Global Economic Perspective, i . Per kritiserar även det svenska bidraget till CTF för att CTF administreras av som Per beskriver har en dålig historik vad gäller klimat- och energifrågor. har verkat för att miljö- och klimathänsyn ska ges större plats i verksamhet. Denna prioritering har fått gehör i och med ett nytt ramverk för klimat- och utvecklingsfrågor som antogs i samband med . Detta ramverk fastslår att banken kommer att investera i förnybar energi och energieffektivisering fram samt kraftigt öka satsningar på förnybar energi och andra lågkoldioxidprojekt fram . Resurser från CTF blandas med resurser från och de regionala utvecklingsbankerna i landinvesteringsprogram. Därigenom sätter CTF klimatfrågan högt på dagordningen inom dessa institutioner samt också att katalysera investeringar i miljövänlig teknik. kommer självklart även i fortsättningen att arbeta för att stärka miljö- och klimathänsynen inom banken. Klimat och miljö är, som bekant, en av regeringens tre prioriteringar inom biståndet. Jag har själv återvänt från en resa till , där jag har sett klimatförändringar på mycket nära håll och vet vad de betyder både för låginkomst- och medelinkomstländer. Mottagarländernas inflytande är starkt inom CTF. Upprättandet av investeringsplaner för CTF-finansiering görs av mottagarlandet självt i samarbete med den relevanta regionala . Detta arbete stöds av , men det är sedan mottagarlandet och den regionala som vidareutvecklar konkreta projekt under planen. Ökat inflytande från utvecklingsländer var en viktig fråga när beslutade om medverkan i CTF, och detta var något regeringen verkade för i de inledande diskussionerna om fonden. CTF styrs på ett demokratiskt sätt med en jämn representation från utvecklingsländer och industrialiserade länder i styrelsen, och alla beslut måste fattas enhälligt. Relevanta NGO:er och FN-organisationer deltar dessutom aktivt i styrelsemötena. Per antyder att resurser från CTF kan användas för att finansiera kärnkraft, storskalig vattenkraft eller så kallade end-of-pipe-lösningar. Det stämmer inte riktigt. De planer som godkänts i innehåller investeringar i förnybar energi och utveckling av moderna kollektivtrafiksystem i , och . har inget land presenterat förslag om investeringar i fossila bränslen till CTF. Eventuella ansökningar kommer att bedömas utifrån de strikta kriterier som styrelsen har enats om. CTF ska inte ses som något alternativ till mekanismer som beslutas under utan som ett komplement. Det finns ingen mekanism för storskalig tekniköverföring inom ramen för klimatkonventionen. Eventuella nya mekanismer som kan upprättas i kommer inte att vara operationella . Klimatfrågan är för angelägen, för pressande, för att vi ska kunna vänta till 2013 med att agera. Det krävs insatser för att förhindra en ännu allvarligare påverkan på klimatet med förödande konsekvenser för de fattigaste. Jag står fast vid regeringens beslut att leverera resurser för att nu bemöta klimathotet. 98 PER (): Jag får tacka för svaret, även om jag måste säga att jag blir smått bedrövad av biståndsministerns svar på min interpellation. Jag hade hoppats på att regeringen skulle våga ompröva sitt beslut med anledning av den mycket skarpa kritik som har fått, också mot bakgrund av att den amerikanska kongressen har tagit avstånd från fonden just med hänvisning till fondens dåliga klimateffekter. Jag tolkar svaret som att regeringen styrs mer av prestige och ovilja att ompröva fattade beslut än av vilja att ta till sig nya fakta i den här frågan, vilket är olyckligt. Men jag vill börja med att säga, så att det inte blir några som helst missförstånd i den här frågan, att vi från varmt välkomnar att regeringen vill göra klimatinsatser i utvecklingsländer. Vi skulle snarare önska att regeringen hade högre ambitioner när det gäller den internationella klimatpolitiken. Det kommer framför allt att behövas för att vi ska få till ett bra klimatavtal i . Däremot anser vi att regeringen behöver ta en väldigt skarp funderare på hur man går till väga med den här resursöverföringen. Det räcker inte att göra satsningar på internationellt klimatarbete. Man måste också göra det på ett sätt som dels är solidariskt, dels ger god klimateffekt för pengarna. När det gäller solidariteten med de fattiga länderna saboteras det helt av att regeringen redan från början har tagit pengarna till från biståndet. De minskar ned på det ordinarie biståndet för att föra över pengarna till den här fonden. Förutom att vi ser det som omoraliskt är det helt i strid både med klimatkonventionen och Kyotoprotokollet. Dessutom är det i strid med just den här fondens egna stadgar. På alla de här ställena står det nämligen väldigt tydligt att klimatsatsningarna ska vara additionella, det vill säga de måste komma utöver det ordinarie, vanliga biståndet. Precis det har också ställt sig bakom i riksdagsbeslut där man säger att miljöbistånd för genomförandet av klimatkonventionen ska finansieras utanför biståndsramarna. Ändå gör regeringen precis tvärtom. Man tar med ena handen, och så ger man med den andra. Faktum är att nästan alla regeringens klimatinvesteringar i andra länder, , sker genom öronmärkning i biståndsbudgeten. Man tar biståndspengar och kallar det för klimatinvesteringar. Jag noterar att biståndsministern inte säger emot det här i sitt svar utan faktiskt accepterar den beskrivningen, vilket är lite sorgligt. Även klimatet offras av regeringen när man lägger våra pengar i . Till att börja med kan man konstatera att som förvaltar fonden har ett gediget uselt rykte i klimatfrågor, och fortfarande ökar bankens investeringar i fossila projekt stadigt. , med all den kunskap vi har om klimatförändringarna, investerar mer i klimatstörande projekt än vad man gör i klimaträddande. Ändå väljer regeringen att lägga ytterligare pengar till i stället för att satsa på alternativen, till exempel FN-fonderna. Dessutom är fondens kriterier för investeringar väldigt otydliga. Ingenstans finns det definierat vad clean egentligen står för i fondens namn. Däremot är fondens stadgar tydliga. Man tillåter satsningar på kolkraft, liksom på kärnkraft, storskalig vattenkraft eller andra investeringar i end-of-pipe-lösningar. Även om biståndsministern säger att det ännu inte har kommit in några ansökningar är det inget skydd för framtiden. Om en sådan ansökan kommer in säger faktiskt fondens kriterier att man har möjlighet att göra det. Precis de här dåliga miljökriterierna i fonden kritiserades också väldigt skarpt av den amerikanska kongressen. Det var det som ledde fram till att man drog tillbaka stödet för det . Frågan måste ställas: När inte ens som tog initiativ till den här fonden väljer att ge pengar, varför ska då fortsätta att hålla fast vid det? Kan det verkligen vara så illa att den har lägre klimatambitioner än vad har? 99 Statsrådet (): Vi drivs inte alls av prestige utan av en vilja att faktiskt göra nytta, att göra de rätta sakerna. När vi nu ser den enorma utmaning som klimatförändringarna innebär, inte minst för de allra fattigaste länderna, måste vi göra allt vad vi kan för att göra de rätta sakerna . Om vi inte snabbt får ned utsläppsnivåerna av koldioxid kommer vi att få se än värre klimatkatastrofer som allra värst drabbar dem som har de minsta resurserna att möta de förändringar som är här . Det är viktigt att titta på hur vi kan jobba med energieffektivisering, hur vi kan jobba med förnybara energislag och kunna se till att vi får den rätta drivkraften i utvecklingsländerna. Därför har jag som biståndsminister tagit initiativ till mycket av den här debatten, just för att man ska se att utveckling och klimat hänger ihop. Vi kan inte se detta isolerat. Det är ibland väldigt svårt att se var det ena tar vid. Det finns vissa saker, inte minst inom anpassning, som definitivt är fördyrade för att det har sådana förödande konsekvenser för klimatet. Men om vi inte väver in klimatförändringar och miljöhänsyn i utvecklingspolitiken begår vi ett klassiskt misstag. Jag vill hävda, fru talman, att en del av det tidigare biståndet har varit för dåligt på detta, för vi har tittat på fattigdomsbekämpning och därmed inte tagit de långsiktiga konsekvenserna av att ha en ekologiskt och socialt hållbar fattigdomsbegränsning. Det är därför jag tycker att det är så viktigt nu att till exempel i den internationella kommissionen för klimatförändring och utveckling titta på både utsläppsbegränsningar och anpassningsproblematiken. CTF, som vi diskuterar , handlar väldigt mycket om att snabbt kunna göra rätt saker för att få bukt med utsläppen. Det är faktiskt en av få fungerande former och kanaler som just nu står till förfogande. Förhoppningsvis kommer det annat framöver. Jag vill varna för att man får alltför många olika kanaler att kanalisera kanske alldeles för lite pengar i. Men har vi som regeringen har bedömt kan vara både effektiv och relevant. Jag tror inte heller att menar att vi blint ska lyda hur amerikanska politiker resonerar. Kongressen som beviljar medlen i slutändan har rest invändningar, men har vi också fått signaler från den amerikanska administrationen att deras avsikt är att kunna betala in till fonden med den ambitionsnivå de hade. Med den tillträdda kongressen och administrationen var det dock viktigt att reda ut var man ville lägga pengarna. Det kan vara en intressant upplysning. Det är viktigt för oss att veta och framför allt se denna transparens i debatten. Jag är glad för interpellationen, fru talman, eftersom den ger oss en möjlighet att diskutera inflytande. Ja möjligheten finns att ansöka om att kunna göra investeringar i till exempel kolkraft med en i så fall väldigt hög toleransnivå för att kunna se att det är så hållbart som möjligt. Men styrelseskicket i fonden, med åtta från utvecklingsländerna, åtta från biståndsländerna, och representanter för FN-organ och NGO:er på plats på styrelsemötena vittnar ju om en stor möjlighet till transparens. Det måste också vara enhälliga beslut i styrelsen för att det ska vara investeringar som syftar till energieffektivitet, som lägger fokus på det förnybara och som också gör att länder som kanske annars inte hade investerat i till exempel kollektivtrafik så pass tidigt eller så pass framsynt som man nu ser i exempelvis , och kan göra det. Jag tycker att fakta talar för sig själva. Det vi har sett av CTF har varit gott, och har, inte minst med tanke på att vi har en av styrelseposterna, väldigt goda möjligheter att utveckla praxis inom denna fond. Det tycker jag att även borde tycka är bra. 100 PER (): Det är skillnad på att utveckla hanterandet i en fond som redan från början har väldigt dåliga kriterier för hur man ska göra investeringar, jämfört med att faktiskt gå in i en fond som från början har väldigt bra kriterier och se till att den fungerar bra. Det är precis det vi tycker att den borde engagera sig i. Man borde se till att så mycket pengar som möjligt kanaliseras via FN-systemet och se till att de fonderna kommer i gång och att man kan göra investeringar så fort det bara är möjligt, I stället investerar man i den här fonden som är en konkurrent till FN-systemet, vad än biståndsministern säger. Det är viktigt att se på historiken. Initiativet till kom från som föreslog en global investeringsfond för klimatprojekt. Det var väldigt många som redan då hävdade att syftet var att försvaga FN:s roll i det globala klimatarbetet och hitta parallella kanaler som skulle göra FN-kanalerna mindre verksamma. Med tanke på inställning i klimatfrågor är det tyvärr inte en helt främmande tanke. När man då från den hade valet mellan att stödja alternativ eller de fonder som faktiskt ett nästan enigt världssamfund har ställt sig bakom inom FN-systemet väljer regeringen ändå att stödja Bushalternativet. Det är svårförståeligt. Biståndsministern säger att vi inte ska lyda amerikanska värderingar och deras beslut självklart men om man nu inte vill lyssna på vad anser, som borde vara en ganska tung post i och med att de tog initiativet, så kan man ju lyssna på vad oberoende organisationer säger. Organisationen har sagt följande om fonden: Pengar till kommer att medverka till klimatförändringen snarare än att minska den. Det är hård kritik. CTF medverkar till att öka klimatförändringen snarare än att minska den. De har också sagt att varje bidrag till denna fond som kommer att finansiera kolkraft genom är pengar som borde läggas på att stödja verkligt ren teknologi, till exempel förnybar energi i utvecklingsländerna. Det är bra sagt. Det är precis det vi anser också. Biståndsministern skriver i sitt svar att mottagarländerna har ett starkt inflytande i den här fonden. Men lyssna då på utvecklingsländerna själva. Också därifrån är kritiken oerhört hård mot . miljöminister sade till exempel att landet inte kommer att ta emot stöd som kanaliseras genom den här fonden. Även och G 77-länderna har tillsammans meddelat att de anser att all finansiering från industriländerna för att uppfylla åtaganden i klimatkonventionen och i Kyotoprotokollet måste gå via FN, inte via som den här fonden gör. Är det inte viktigt att lyssna till dem som faktiskt ska ta emot pengarna? Jag kritiserade tidigare att regeringen tar pengar till fonden från biståndet. Det är en allvarlig kritik i sig, men som om inte det vore nog är det också så att fonden delar ut pengar främst i form av lån och inte i form av bidrag. Regeringen tar alltså inte bara pengar och ger med den andra handen, utan man tar pengar med ena handen och delar ut dem som ett lån med den andra. Man lånar ut pengar och ökar därmed de fattiga ländernas skuldbörda. Det är faktiskt till och med värre än att man tar bistånd och ger pengarna på annat sätt och försöker låtsas att det är nya klimatinvesteringar. Det är till och med så att man försämrar den totala generositeten från genom att man tar biståndspengar och ger i form av lån. Det finns alternativ. Jag oroas när biståndsministern säger att det här är ett komplement till FN-fonderna, för det är inte alls det man ser i regeringens satsningar. Tvärtom går lejonparten av pengarna till i stället för till FN-fonderna. Man satsar 400 miljoner genom Global Environment Facility men 600 miljoner genom . Det är alltså tvärtom det är snarare FN-fonderna som är ett komplement till regeringens satsning på den här . Det är inte en rimlig hantering av statens resurser när det gäller att faktiskt bistå klimatinsatser i andra länder. 101 Statsrådet (): Det sägs att det här ska kanaliseras via FN-systemet och att det här skulle stå i strid med vad FN som sådant eller utvecklingsländerna önskar. Men detta är ett komplement och inte ett alternativ under finansiering, och det är mycket väl förenligt med klimatkonventionen. Per lyfter fram kritik där han påstår att till exempel är tveksamt. Men sitter med i styrelsen, arbetar aktivt och försöker påverka styrelsen och se till att det nu blir rätt inriktning på detta. har inte alls tagit ställning mot CTF. Det har vi fått klara garantier för. Ett problem när man har tittat på en stark övertygelse om att man måste göra någonting nu för att kunna kanalisera, inte bara från sida utan tillsammans med andra substantiella insatser där klimat- och energieffektiviseringar gör störst nytta, är att fundera på hur man ska kunna få kanaler som fungerar. Här talas det om andra möjligheter. Jag skulle, om jag har möjlighet, vilja fråga vilka alternativ ser som vi skulle använda på ett effektivt och ansvarsfullt sätt som kommer ut . Det är lite grann detta som jag har sett som ett av problemen som ansvarig minister för bistånd och miljöanpassning. Till exempel GEF har en rätt så krånglig struktur. Det finns väldigt mycket kritik mot den. Man har kanske inte fullt ut kunnat få den effektivitet som man har efterfrågat. Anpassningsfonden fungerar ännu inte.