prop · GX0315 · 2009-10-08 00:00:00 — Regeln innebär att om en uthyrningstjänst avseende transportmedel och transporthjälpmedel utnyttjas eller på annat sätt tillgodogörs uteslutande i ska den på i regeln närmare an- givna grunder anses omsatt inom landet. I och med att korttidsuthyrning av transportmedel nu kommer att regleras på annat vis saknas anledning att ha kvar denna särreglering. Det bör emellertid noteras att det enligt artikel 59 a i mervärdesskattedirektivet, i dess lydelse enligt direktiv /8/EG, är möjligt att införa en sådan regel igen om det skulle befinnas nödvändigt. De föreslagna ändringarna bör tas in i en ny 5 kap. 15 § ML Regeringens förslag: Dagens regel i 5 kap. 7 § mervärdesskattelagen (1994:200, ML) om beskattningsland för vissa särskilt uppräknade tjänster (bl.a. upplåtelse av upphovsrätter, konsulttjänster, informa- tionstjänster, telekommunikationstjänster och elektroniska tjänster), så kallade övriga tjänster, överförs till en ny regel som är begränsad till att endast gälla när tjänsterna tillhandahålls personer som inte är näringsidkare i länder utanför EG. Begreppet transporthjälpmedel utmönstras dock ur paragrafen . Promemorians förslag: Överensstämmer i stort med promemorians. I regeringens förslag utmönstras dock begreppet transporthjälpmedel ur regeln. I förhållande till promemorian har vidare den föreslagna 5 kap. 17 § ML bearbetats ytterligare. Därtill görs vissa rent språkliga änd- ringar. Remissinstanserna: och an- ser att den språkliga utformningen av den föreslagna 5 kap. 16 § första meningen ML bör ses över. lämnar också förslag på lydelser för 5 kap. 16 § första meningen och 17 § ML. Verket föreslår även att eller transporthjälpmedel stryks i den föreslagna 5 kap. 18 § 8 ML för att uppnå överensstämmelse med artikel i mervärdesskattedirektivet. Verket påpekar därvid att de bestämmelser i direktivet som särskilt regle- rar omsättningsland vid uthyrning av transportmedel inte omfattar uthyr- ning av transporthjälpmedel. föreslår dessutom begreppet skrivtjänster stryks i den föreslagna 5 kap. 18 § 3 ML eftersom sådana tjänster inte anges i motsvarande bestämmelse i mervärdesskattedirek- tivet. Skälen för regeringens förslag: I den gällande lydelsen av mervärdes- skattedirektivet regleras i artiklarna 5659 var så kallade övriga tjänster ska anses tillhandahållna. Med övriga tjänster menas följande tjänster (artikel 56.1): a) Överlåtelse av upphovsrätter, patent, licenser, varumärken och lik- Prop. 2009/10:15 nande rättigheter. b)Reklamtjänster. c)Tjänster av rådgivare, ingenjörer, konsultbyråer, jurister, revisorer och andra liknande tjänster, liksom databehandling och tillhandahållande av information. d)Åtaganden att helt eller delvis avstå från att utöva en närings- verksamhet eller en rättighet som avses i denna artikel. e)Bank-, finansierings- och försäkringstransaktioner, däribland åter- försäkring, med undantag för uthyrning av bankfack. f)Tillhandahållande av personal. g)Uthyrning av materiell lös egendom, med undantag för alla slags transportmedel. h)Tillhandahållande av tillträde till distributionssystem för naturgas och el samt transport och överföring genom dessa system och tillhanda- hållande av andra tjänster som är direkt kopplade därtill. i)Telekommunikationstjänster. j)Radio- och televisionssändningar. k)Tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg. l)Tillhandahållande av tjänster av förmedlare i annans namn och för annans räkning, när förmedlaren deltar i tillhandahållandet av sådana tjänster som avses i denna punkt. När de nämnda tjänsterna tillhandahålls mellan beskattningsbara per- soner i olika länder, ska de anses tillhandahållna i det land köparen har sätet eller etablering för vilket förvärvet görs. Detsamma gäller om tjän- sten tillhandahålls en köpare utanför gemenskapen (oavsett om denne är en beskattningsbar person eller inte). Regleringen av var dessa tjänster ska anses tillhandahållna ändras till viss del genom direktiv /8/EG. När det gäller omsättning mellan be- skattningsbara personer omfattas tjänsterna av huvudregeln i nya artikel 44 i mervärdesskattedirektivet. De kommer därmed att fortsätta beskattas i köparens land, normalt med omvänd skattskyldighet. Resultatet blir i dessa fall alltså i praktiken detsamma som även om lagstiftnings- tekniken är annorlunda. När det gäller tjänster som omsätts från näringsidkare i ett land till privatpersoner i ett annat ska de enligt huvudregeln beskattas i det land säljaren har sätet eller etablering från vilket tjänsten tillhandahålls. Detta gäller såväl enligt dagens regler (artikel 43 i mervärdesskattedirektivet) som enligt de regler som införs genom direktiv /8/EG (nya artikel 45 i mervärdesskattedirektivet). Dagens regler (artikel 56 i mervärdes- skattedirektivet) och den nya artikel 59 i direktivet innebär också att de s.k. övriga tjänsterna som anges ovan ska anses omsatta utomlands om de omsätts till privatpersoner som är bosatta utanför EG. Det bör dock note- ras att den sista punkten i den gällande katalogen, punkten l avseende förmedlingstjänster, utgår ur den nya artikelns katalog. I det gällande direktivet (artikel 58) finns dessutom en bestämmelse om att medlemsstaterna för bl.a. de tjänster som anges i artikel 56.1 (se uppräkningen ovan) får bestämma att de ska anses tillhandahållna inom landet om det faktiska utnyttjandet av tjänsten äger rum inom landet. Detta får göras för att undvika dubbelbeskattning, utebliven beskattning eller snedvridning av konkurrensen. Denna bestämmelse återfinns i det nya artikel 59 a. När det gäller telekommunikationstjänster och radio- och televisions- sändningar från en näringsidkare i ett land utanför EU till en privatperson inom EU har medlemsstaterna dock ingen valfrihet. De ska beskattas där de faktiskt utnyttjas (artikel 59 b i nya direktivet och artikel 59 i gällande direktiv). Bakgrunden till denna regel är att det för förekom skatteflykt från EG till tredje land inom telekommunikations- området. Detta ledde även till konkurrenssnedvridning i branschen (se vidare prop. 1996/97:81, s.13 ff.). För elektroniska tjänster som tillhandahålls en privatperson som är etablerad inom EG från ett företag utanför EG innebär dagens direktiv att beskattning ska ske i det land köparen är etablerad (artikel 57). Bakgrun- den till den regeln är att medlemsstaterna vill åstadkomma beskattning i det land tjänsten konsumeras, vilket har presumerats vara där köparen är etablerad (bosatt), jfr prop. 2002/03:77, s. 31 ff.. Denna regel finns kvar i det nya direktivet men på ny plats (artikel 58). Inte heller där sker alltså i praktiken någon förändring genom det nya direktivet. De nämnda ändringarna av reglernas uppbyggnad som följer av direk- tivet 2008/8/EG innebär att vissa ändringar också måste göras i mervär- desskattelagen. De regler som finns i 5 kap. 7 § ML måste begrän- sas till att avse endast tjänster till annan än näringsidkare utanför EG. Detta görs genom de nya 5 kap. 1618 §§ ML. Omsättning av de aktuella tjänsterna till beskattningsbara personer kommer att omfattas av den nya huvudregeln i 5 kap. 5 § ML. Reglerna om försäljning av elektroniska tjänster, telekommunikationstjänster samt radio- och televisionssändnin- gar från företag i tredje land till privatpersoner i eller EG över- förs till den nya 5 kap. 16 § ML. Reglerna utgör ingen ändring mot dagens tillämpning i fråga om vissa tjänster vars faktiska nyttjande sker utanför EG. Av den nya artikel 58 andra stycket i mervärdesskattedirektivet fram- går det att kommunikation mellan tillhandahållaren och förvärvaren genom elektronisk post i sig inte betyder att det rör sig om en tjänst som tillhandahålls elektroniskt. Denna regel finns i direktivet och är därför redan införd i 18 c § mervärdesskatteförordningen (1994:223). En rent språklig ändring företas i den föreslagna 5 kap. 18 § 7 på så sätt att tillhandahållande av arbetskraft ersätter det tidigare uthyrning av arbetskraft. och anser att den språkliga ut- formningen av den föreslagna 5 kap. 16 § första meningen ML bör ses över. Regeringen delar denna bedömning och föreslår därför erforderliga språkliga justeringar. Vidare föreslår , på inledningsvis angivna grunder, att transporthjälpmedel inte ska ingå i den föreslagna 5 kap. 18 § 8 ML. Regeringen delar även denna bedömning och föreslår följaktligen att be- greppet utmönstras ur den aktuella bestämmelsen. När det gäller förslag att stryka begreppet skrivtjänster i den föreslagna 5 kap. 18 § 3 ML anser regeringen att det bör övervägas i ett annat sammanhang än detta lagstiftningsärende, eftersom det inte har ett nära samband med övriga förslag. Med anledning av det ovanstående föreslås nya 5 kap. 1618 §§ ML. ändras artikel 58 i mervärdesskattedirektivet på så sätt att tele- Prop. 2009/10:15 kommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar samt elektro- niska tjänster som tillhandahålls en som icke är näringsidkare beskattas där förvärvaren är bosatt oavsett om tillhandahållaren är etablerad inom EG eller inte. Ett lagförslag i den delen kommer att lämnas . 6.8.12Varutransporttjänster i samband med export och import m.m. Regeringens förslag: Den gällande 5 kap. 11 § mervärdesskattelagen (1994:200, ML) ska betecknas 5 kap. 19 § ML. ska en följd- ändring göras i paragrafen med anledning av att den gällande 5 kap. 9 § ML omnumrerats till 5 kap. 3 a § ML. Lastning, lossning, transport eller andra tjänster i samband med ex- port eller import av varor som omfattas av 9 c kap. 1 § ML ska anses omsatta utomlands. Promemorian förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- Regeringens förslag har dock en något annan lagteknisk utformning än promemorians och saknar promemorians hänvisning till 3 kap. 30 § Remissinstanserna: anser att promemorians förslag av- seende ändringar i 5 kap. 19 § ML bör motiveras närmare. Skälen för regeringens förslag: Med anledning av den föreslagna nya strukturen på 5 kap. mervärdesskattelagen bör den gällande 5 kap. 11 § ML omnumreras om placeras sist i det omstrukturerade kapitlet med be- teckningen 5 kap. 19 § ML. Vissa ytterligare ändringar bör även göras ifråga om vad som före- skrivs i de gällande 5 kap. 11 § 2 a och 2 b ML när paragrafen omnumre- ras till 5 kap. 19 § ML. Motsvarigheten till de nyssnämnda två punkterna är artikel 146.1 e i mervärdesskattedirektivet. Där framgår att medlems- staterna ska undanta tillhandahållande av tjänster, inbegripet transporter och transaktioner som har samband med dessa, med undantag av sådana tillhandahållanden av tjänster som är undantagna från skatteplikt i en- lighet med artiklarna 132 (undantag för vissa verksamheter av hänsyn till allmänintresset) och 135 (undantag för andra verksamheter). förutsättning att tillhandahållandet av tjänsterna är direkt förbundet med export eller import av varor när bestämmelserna i artikel 61 (temporär tullfrihet och tullagerförfarande m.m.) och 157.1 a (annat lagerförfarande än tullagerförfarande) tillämpas för de importerade varorna. I av 5 kap. 11 § 2 a och b anges vissa typer av omsättningar av tjänster som ska anses omsatta utomlands. Lydelsen av de svenska bestämmel- serna avviker dock från hur artikel 146.1 e i mervärdesskattedirektivet är I 5 kap. 11 § 2 a ML anges lastning, lossning eller andra tjänster i godsterminal, hamn- eller flygplatsverksamhet om tjänsterna avser varor från eller till ett land utanför EG. Vidare anges i 5 kap. 11 § 2 b transport eller annan tjänst inom landet som avser varor som en spedi- tör eller fraktförare tillhandahåller en utländsk uppdragsgivare i ett land utanför EG i samband med import eller export av varan. har i ett förhandsbesked av , Prop. 2009/10:15 dnr 6-06/I, funnit att ordalydelsen av 5 kap. 11 § 2 a och 2 b ML inte stämmer överens med artikel 146.1 e i mervärdesskattedirektivet. Med anledning av det ovanstående föreslås att bestämmelserna i 5 kap. 11 § 2 a och 2 b ML ersätts med en regel i den föreslagna 5 kap. 19 § ML som bättre motsvarar vad som föreskrivs i artikel 146.1 e i mervärdes- skattedirektivet. Det sagda betyder även att den i promemorians förslag inkluderade hänvisningen till 3 kap. 30 § första stycket ML inte bör ingå i regeln. Det innebär vidare att någon motsvarighet till lokutionen inom landet i den gällande 5 kap. 11 § 2 b ML inte inkluderas i den omnum- rerade paragrafen. Med detta uppnås även resultatet att varutransporttjän- ster som tillhandahålls näringsidkare i samband med export och viss im- port anses omsatta utomlands. För dessa varutransporttjänster ligger den nya regeln därmed nära vad som föreskrivs i den gällande 5 kap. 5 § förs- ta stycket andra meningen ML. Den gällande 5 kap. 11 § ML föreslås betecknas 5 kap. 19 § ML och utformas i enlighet med vad som sagts ovan. 6.8.13Följdändringar i reglerna för vinstmarginalbeskattning av resebyråer Regeringens förslag: Lydelsen av 9 b kap. 4 § första stycket mervär- desskattelagen (1994:200, ML) ska modifieras så att regeln är oförändrad i sak jämfört med gällande rätt. Förslaget föranleder en följdändring i 5 kap. 1 § ML. Promemorians förslag: Regeringens förslag avviker från promemo- rians på så sätt att det inte innehåller någon hänvisning till 5 kap. mervär- desskattelagen. Remissinstanserna: , Näringslivets skattedelegation och Kommuner och Landsting framför att förslaget innebär en mate- riell ändring i 9 b kap. 4 § första stycket ML som inte kan vara avsedd. Vidare föreslår vissa i remissvaret närmare angivna ändrin- gar i samma lagrums andra stycke. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 307 andra stycket i mer- värdesskattedirektivet framgår att resebyråtjänster ska beskattas i den medlemsstat där resebyrån har etablerat sätet för sin ekonomiska verk- samhet eller har ett fast etableringsställe varifrån tillhandahållandet av tjänsten görs. Denna regel är införlivad i mervärdesskattelagen genom att 9 b kap. 4 § första stycket ML hänvisar till beskattningslandregeln i 5 kap. 8 § i samma lag. Förslaget innebär att reglerna i 5 kap. kommer att skilja sig åt mellan omsättning till näringsidkare och personer som inte är näringsidkare. Den aktuella hänvisningen till 5 kap. 8 § ML bör därför ersättas med en uttrycklig regel motsvarande artikel 307 andra stycket i direktivet. har lämnat ett förslag avseende i 9 b kap. 4 § andra styc- ket ML. Regeringen finner att förslaget ligger vid sidan om förevarande lagstiftningsärende och att det därför får övervägas i ett annat samman- hang. Förslaget medför ändringar i 9 b kap. 4 § första stycket ML och 5 kap. Prop. 2009/10:15 1 § ML. 6.8.14Vissa tjänster som uteslutande nyttjas eller på annat sätt tillgodogörs utanför EG Regeringens förslag: En varutransporttjänst som tillhandahålls en näringsidkare ska anses omsatt utomlands om den uteslutande nyttjas eller på annat sätt tillgodogörs utanför EG. Detsamma gäller tjänster som tillhandahålls en näringsidkare och tjänsterna har anknytning till transportverksamhet eller innebär värdering av eller arbeten på en vara som är lös egendom. Promemorians förslag: Promemorian innehåller inte något förslag i detta avseende. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Jfr dock avsnitt 6.8.4 och 6.8.7. Skälen för regeringens förslag: Av avsnitt 6.8.4 och 6.8.7 framgår att två remissinstanser uttrycker oro för att vissa tjänster kan komma att dubbelbeskattas i de fall tjänsterna i sin helhet utförs i ett tredje land som de omfattas av den föreslagna 5 kap. 5 § ML i de fall köparen är en näringsidkare som är etablerad i . Tjänsterna i fråga är varutransporttjänster och tjänsterna med anknytning till transportverk- samhet eller innebär värdering av eller arbeten på en vara som är lös egendom, dvs. sådana tjänster som anges i den föreslagna 5 kap. 12 § ML. De nu aktuella tjänsterna är sådana som det är förhållandevis enkelt att avgöra om de uteslutande nyttjas eller på annat sätt tillgodogörs utanför EG. Mot denna bakgrund och bl.a. hur transporttjänster i övrigt beskattas enligt den föreslagna 5 kap. 9 § ML synes det, enligt regeringens mening, välavvägt att dessa tjänster undantas från svensk beskattning om de ute- slutande nyttjas eller på annat sätt tillgodogörs utanför EG med stöd av artikel 59 a a i mervärdesskattedirektivet. Den föreslagna regleringen bör tas in i den nya 5 kap. 19 § 5 ML Registrering och periodisk sammanställning Regeringens förslag: ska registrera en näringsidkare som är etablerad i och omsätter tjänster i ett annat som förvärvaren av tjänsten är skattskyldig för i det landet i enlighet med tillämpningen av artikel 196 i mervärdesskattedirektivet. Den som är skyldig att lämna en periodisk sammanställning ska lämna uppgifter om omsättning av en tjänst som är skattepliktig i det där tjänsten är omsatt och förvärvaren av tjänsten är skatt- skyldig för förvärvet i det landet i enlighet med tillämpningen av arti- kel 196 i mervärdesskattedirektivet. Bemyndigandet i 10 kap. 33 § andra stycket skattebetalningslagen (1997:483) avseende rätten för regeringen eller den myndighet rege- ringen föreskriver att meddela föreskrifter om vilka uppgifter som ska lämnas i en periodisk sammanställning ges en modernare form. Regeringens bedömning: Bestämmelserna om registreringsskyldig- het i 3 kap. 1 § skattebetalningslagen (1997:483) inkluderar i sin gäl- lande lydelse, utom i vad som föreslås ovan, den ytterligare registre- ringsskyldighet som införs i mervärdesskattedirektivet genom direktiv /8/EG. Några andra lagstiftningsåtgärder än den föreslagna be- hövs följaktligen inte i anledning härav. Några lagstiftningsåtgärder krävs inte heller på grund av de ändrin- gar direktivet medför i regleringen av vilka uppgifter en periodisk sammanställning ska innehålla. Det existerande bemyndigandet (se 10 kap. 33 § andra stycket SBL och 65 § skattebetalningsförordningen [1997:750]) är tillräckligt för att ska kunna meddela er- forderliga föreskrifter om uppgiftslämnandet. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer med rege- ringens så när som på att regeringens förslag även innehåller en uttryck- lig motsvarighet till artikel 214 e i mervärdesskattedirektivet och att be- myndigandet i 10 kap. 33 § andra stycket SBL nu föreslås moderniserat. Remissinstanserna: anför att eftersom förslagets tillämp- ningsområde avgränsas genom en hänvisning till mervärdesskattedirek- tivet är det särskilt viktigt att det kommenteras närmare, t.ex. i fråga om vilka tjänster som avses. Verket föreslår vidare på i remissvaret närma- re angivna grunder att ordet förvärv i 10 kap. 33 § första stycket 1 SBL bör strykas för att undanröja osäkerhet om vad bestämmelsen avser. FAR SRS påpekar att förslaget medför att säljarna måste känna till hur samtliga övriga 26 medlemsländer bedömer den tjänst som har tillhanda- hållits för att kunna bestämma om rapportering ska ske eller inte. FAR SRS framhåller att något system som möjliggör en sådan kontroll inte finns och att det därför vore önskvärt om rapporteringsskyldigheten anges utan hänvisning till mervärdesskattedirektivet. Näringslivets Skattedelegation (NSD) påtalar även de svårigheten att avgöra om en tjänst är skattepliktig i det andra EG-landet då medlemsstaternas mer- värdesskatteregler inte är fullt ut harmoniserade på tjänsteområdet. Både FAR SRS och NSD framhåller också att säljaren inte heller har något forum att vända sig till för att utreda frågan. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Vem som är skyldig att registrera sig till mervärdesskatt framgår av artikel 214 i mervär- desskattedirektivet. Motsvarande svenska reglering finns i 3 kap. 1 § 2, 4 och 5 SBL. Genom direktiv /8/EG införs två nya registreringsgrun- der, artiklarna 214 d och 214 e. De nya grunderna sammanhänger med den skattskyldighet som föreskrivs i den nya artikel 196 som också införs i mervärdesskattedirektivet genom direktiv /8/EG. I artikel 196 före- skrivs att mervärdesskatten ska betalas av köparen när förvärvet avser sådana tjänster som avses i artikel 44 i direktivet, dvs. när huvudregeln för beskattningsland avseende omsättningar till näringsidkare är tillämp- lig. De två nya registreringsgrunderna i artikel 214 föreskriver att både köparen och säljaren i en sådan transaktion är skyldiga att registrera sig till mervärdesskatt. Av 3 kap. 1 § 2 och 4 ML följer att ska registrera den som är skattskyldig enligt mervärdesskattelagen och den som har rätt till återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 913 §§. I promemorian görs bedömningen att den existerande regleringen i skatte- betalningslagen därmed har en formulering som täcker den registreringsskyldighet som införs i mervärdesskattedirektivet genom direktiv /8/EG. Regeringen kan inte ansluta sig till denna bedöm- ning när det gäller vad som föreskrivs i artikel 214 e i mervärdesskatte- direktivet, dvs. i fråga om skyldigheten att registrera säljaren. För att genomföra direktivet i denna del bör det i 3 kap. 1 § SBL införas en skyldighet för att registrera en näringsidkare som är etable- rad i och omsätter tjänster i ett annat som förvärvaren av tjänsten är skattskyldig för i det landet i enlighet med tillämpningen av artikel 196 i mervärdesskattedirektivet. De beskrivna förändringarna i EG-rätten medför också ändringar i reg- leringen av vem som är skyldig att lämna en periodisk sammanställning. Denna skyldighet framgår av artikel 262 i mervärdesskattedirektivet och 10 kap. 3337 §§ SBL. avser sammanställningen enbart EG-han- deln med varor. Genom direktiv /8/EG kompletteras artikel 262 med regler om att även vissa tjänster ska tas upp i sammanställningen. Den som är registrerad eller skyldig att anmäla sig för registrering är även skyldig att enligt 10 kap. 33 § SBL lämna en periodisk samman- ställning vari uppgifter om omsättning, förvärv och överföringar av varor som transporteras mellan ska upptas. I artikel 262 c i mervär- desskattedirektivet utökas skyldigheten till vissa tjänster. I skattebetal- ningslagen föreslås därför att en bestämmelse införs innebärande att den som är skyldig att lämna en periodisk sammanställning ska lämna upp- gifter om omsättning av en tjänst som är skattepliktig i det där tjänsten är omsatt och förvärvaren av tjänsten är skattskyldig för för- värvet i det landet i enlighet med tillämpningen av artikel 196 i mervär- desskattedirektivet. Tre remissinstanser betonar på olika sätt svårigheterna för en säljare att avgöra om en tjänst är skattepliktig i det andra EG-landet. Regeringen inser att förslaget ger upphov till sådana problem. kan de svår- ligen avhjälpas eftersom kontrollsystemet bygger på att det andra EG- landet ska få uppgifter som korresponderar med den skatt som köparen ska betala enligt det landets regler. En hänvisning i mervärdesskattelagen till artikel 196 i mervärdesskattedirektivet framstår därför som nödvän- dig. Två instanser framhåller också att säljaren inte heller har något fo- rum att vända sig till för att utreda frågan. Det är regeringens uppfattning Prop. 2009/10:15 att de olika medlemsstaternas skattemyndigheter bör kunna vara behjälp- liga i utredningsfrågan, t.ex. genom att sammanställa erforderliga upp- gifter. föreslår att ordet förvärv i 10 kap. 33 § första stycket 1 SBL stryks. Detta för att undanröja osäkerhet om vad bestämmelsen av- ser. Regeringen konstaterar att denna fråga faller utanför ramen och där- för bör övervägas i ett annat sammanhang. Genom direktiv /8/EG ändras även artikel 264 som reglerar inne- hållet i den periodiska sammanställningen. föreskriver med stöd av det bemyndigande som finns i 10 kap. 33 § andra stycket SBL och 65 § skattebetalningsförordningen (1997:750) dessa uppgifter. Detta föreslås även ske när det gäller de uppgifter som föreskrivs i den nya lydelsen av artikel 264. Slutligen bör, enligt regeringens mening, bemyndigandet i 10 kap. 33 § andra stycket SBL ges en modernare form (jfr avsnitt 8.11.5). 6.10Ändringar i 5 kap. mervärdesskattelagen med avsett ikraftträdande