prop · GX031d10 · 2009-09-21 00:00:00 — I enlighet med överenskommelsen i den nationella IT-strategin har landstingen det huvudsakliga ansvaret för alla dessa investeringar, men i syfte att stimulera och påskynda arbetet har regeringen tillskjutit betydande medel bl.a. genom de s.k. Dagmaröverenskommelserna. har den gemensamma investeringsbudgeten för nationella IT-projekt legat på , varav staten stått för en tredjedel. Sammantaget kan det konstateras att hittillsvarande insatser har givit stor effekt för hälso- och sjukvårdens informationsförsörjning. Ett nytt och gemensamt synsätt har etablerats mellan centrala myndigheter och sjukvårdshuvudmän om hur arbetet ska bedrivas och hur viktiga investeringar ska göras på ett kostnadseffektivt sätt som snabbare kan skapa praktisk nytta för vårdverksamheten. har det nationella arbetet organiserats på ett helt nytt sätt, där landstingen skapat nya strukturer för att gemensamt kravställa, utveckla eller upphandla de IT-verktyg som verksamheten behöver för att fungera bättre. En ytterligare åtgärd för att främja utvecklingen av vårdens innehåll och resultat är att utveckla bättre ersättningssystem. Att utveckla ersättningssystemen inom hälso- och sjukvården är ett sätt att styra mot förbättrad kvalitet och effektivitet. beslutade därför regeringen att initiera ett projekt i samverkan mellan , och Kommuner och Landsting. Syftet med arbetet är att främja utvecklingen av hälso- och sjukvården genom att förbättra landstingens möjligheter att utveckla nya och mer kvalificerade ersättningssystem som främjar kvalitet och effektivitet. Totalt satsar regeringen på projektet som pågår till . har tilldelats och Kommuner och Landsting har tilldelats . Målet är att utveckla system och modeller som i högre grad än kopplas mot sjukdomsgrupper, följer patientens väg och val genom vårdkedjan och som ger incitament till utveckling av hälso- och sjukvårdens innehåll, kvalitet och resultat. Flera andra satsningar görs när det gäller ersättningssystem. Här kan bl.a. framhållas den försöksverksamhet med patientfokuserad och sammanhållen cancervård som regeringen tagit initiativ till i Dagmaröverenskommelsen och där ersättningssystemen är en viktig komponent. Genom att etablera en samlad bild av vad som behöver lösas och vem som ansvarar har också stora framsteg gjorts genom att positionerna kunnat flyttas fram på flera fronter , både när det gäller lagstiftningen, informationskvaliteten och de tekniska verktygen. Arbetet med den nationella IT-strategin går in i en ny fas, där fokus kommer att ligga på brett införande och användande av de grundläggande IT-tjänster som redan har utvecklats för att åstadkomma synlig nytta för medborgare, patienter, anhöriga och vårdpersonal. och Kommuner och Landsting har i sin rapport om öppna jämförelser av hälso- och sjukvårdens kvalitet och effektivitet (2008) konstaterat att det fortfarande finns stora brister i den rapportering som sker från bl.a. psykiatrin till de nationella obligatoriska hälsodataregistren. Rapporteringen till de frivilliga kvalitetsregistren har förbättrats, även om täckningsgraden överlag är alltför låg. Inom ramen för regeringens satsning på den psykiatriska hälso- och sjukvården har regeringen genomfört satsningar för att tillvarata kunskap och erfarenheter för att systematiskt förbättra hälso- och sjukvården. avgörande betydelse för att personer med psykisk sjukdom eller psykisk funktionsnedsättning ska erbjudas en behovsanpassad och effektiv vård av god kvalitet. Ett bra sätt att skapa förutsättningar för en kvalitetsförbättring inom den psykiatriska vården är att mer intensivt utveckla de nationella kvalitetsregistren inom området. Regeringen har därför träffat en överenskommelse med Kommuner och Landsting för att intensifiera arbetet med registren. Överenskommelsen syftar till att utveckla den tekniska miljön för kvalitetsregistren samt att ge förslag på ytterligare register inom psykiatriområdet, bl.a. barn- och ungdomspsykiatrin och ett register där både hälso- och sjukvården och registrerar uppgifter. Arbetet med en gemensam webbportal för samtliga kvalitetsregister inom psykiatriområdet har påbörjats. Kommuner och Landsting har lämnat en första redovisning till regeringen och lämnas en lägesrapport. Regeringen tillsatte psykiatrilagsutredningen (S 2008:09) som har som uppdrag att genomföra en totalöversyn av psykiatrins tvångsvårdslagstiftning, lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Utredningen ska exempelvis behandla frågor om vilka förutsättningar som ska gälla för intagning till psykiatrisk tvångsvård och hur lagstiftningens struktur ska förenklas och förtydligas. Reformen om ett nytt statligt tandvårdsstöd syftar också till förbättringar av vårdens kvalitet. Statligt tandvårdsstöd ska endast betalas ut för tandvård som bedöms uppfylla kriterierna för att vara ersättningsberättigande. Vid denna bedömning ska kvalitet och hållbarhet vägas mot kostnaderna. För att ge underlag för framtida beslut om ersättningsberättigande tandvård ska utarbeta nationella riktlinjer och kvalitetsindikatorer för tandvården. För kvalitetsutvecklingen är det också viktigt att det inrättas för olika delar av tandvården. har regeringen avsatt särskilda medel för bidrag till sådana register. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 När beslutar om vilka tandvårdsåtgärder som ska vara subventionerade och ingå i skyddet mot höga kostnader ska åtgärdens kvalitet och hållbarhet vägas mot kostnaden. har rapporterat att de stora riskerna i tandvården återfinns i patientgrupper med dålig autonomi, dvs. främst barn och äldre som inte kan påkalla uppmärksamhet för sina tandbesvär. tillsyn har också fått indikationer på bristande kvalitet vid så kallade lågpriskliniker, vilket medfört att utredningar satts igång. Ökade möjligheter att bota och lindra sjukdomar och symtom i kombination med att vi lever allt längre ställer större krav på hur förskrivningen till äldre personer och personer som är multisjuka sker. Samhällets ökade kostnader för läkemedel ställer också krav på att de skattepengar som används för att finansiera läkemedelsförmånernas kostnader används på ett optimalt sätt. Antalet läkemedelskonsumenter stiger i takt med ökad ålder och i åldersgruppen konsumerar nästan var fjärde läkemedelskonsument mer än tio läkemedel . Enligt är felaktig läkemedelsanvändning en vanlig anledning till att patienter skadas i vården. Det finns problem inom läkemedelsområdet, framför allt för äldre multisjuka personer. Dessa problem handlar bl.a. om olämplig förskrivning och dubbelförskrivning. () presenterade en rapport, Äldres läkemedelsanvändning hur kan den förbättras? SBU:s slutsatser är att ingen enskild åtgärd är tillräcklig för att åstadkomma en god läkemedelsanvändning hos äldre. Det krävs, enligt SBU, flera samtidiga förändringar när det gäller information, rutiner och hjälpmedel för förskrivning och behandlingsuppföljning samt utbildningsinsatser. Regeringen har avsatt i stimulansbidrag till landsting och kommuner för att höja kvaliteten i vården och omsorgen om äldre personer (se Äldrepolitik, avsnitt 7.5 och 7.8). Regeringen har prioriterat sju områden varav läkemedelsgenom- 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 gångar är ett. Genom satsningen har antalet läkemedelsgenomgångar ökat och huvudmännen har genomfört utbildningssatsningar om äldre och läkemedel, riktade till olika yrkesgrupper som läkare och vård- och omsorgspersonal. Läkemedelsgenomgångar har ökat samverkan mellan huvudmännen. konstaterar i Vård och omsorg om äldre, lägesrapport , att kvaliteten i de äldres läkemedelsbehandling inte är tillfredsställande. Särskilt oroväckande är att så mycket psykofarmaka skrivs ut till äldre i särskilda boenden. har därför tagit initiativ till att utarbeta föreskrifter för att säkra att huvudmännen systematiskt följer upp de enskildas läkemedelsbehandling. I syfte att skapa en säkrare läkemedelsanvändning har regeringen beslutat om ändringar i lagen (2005:258) om läkemedelsförteckning. hade enbart läkemedelspersonal med förskrivningsrätt åtkomst till läkemedelsförteckningen, vilket skapade problem bl.a. inom akutsjukvården där snabb åtkomst till relevant medicinsk historik kan vara livsavgörande. Denna reglering var dåligt anpassad till en arbetssituation där beslutsunderlaget inför en behandling ofta förbereds av en sjuksköterska. har därför även legitimerade sjuksköterskor givits åtkomst till förteckningen i akuta situationer, vilket stärker patientsäkerheten och gör att felmedicineringar kan undvikas. Arbetsgruppen för effektivare läkemedelsanvändning (P16) publicerade sin handlingsplan , Effektivare läkemedelsanvändning. Arbetsgruppen presenterade i planen ett antal åtgärder, bl.a. i syfte att förbättra läkemedelsanvändningen för äldre med fler än tio läkemedel. Dessa åtgärder innefattar läkare med koordinationsansvar, läkemedelsavstämningar, förändrad läkarutbildning och medicinska riktlinjer. Åtgärder som framhålls är exempelvis att utveckla och använda kraftfulla IT-stöd som ger förskrivare information om patientens övriga läkemedel, varför ett läkemedel har förskrivits och av vem. Stödet bör också kunna ge information om interaktioner mellan läkemedel, dubbelförskrivning, kontraindikationer osv. En central organisatorisk aspekt vid utövandet av styrning, ledning och uppföljning av landstingens läkemedelsanvändning utgörs av budgethanteringen av läkemedel. tillämpas olika modeller bland sjukvårdshuvudmännen. Regeringen har godkänt ett avtal mellan staten, Kommuner och Landsting och medicinsk teknologi (CMT). CMT har fått i uppdrag att definiera och analysera vilka framgångsfaktorer som karakteriserar landsting med mer effektiv läkemedelsanvändning än andra. Arbetet ska vara klart . har tagit ett initiativ för att driva ett utvecklingsarbete inom läkemedelsområdet. Målet är att utarbeta en läkemedelsstrategi som tar ett helhetsgrepp om läkemedelsfrågorna för att bl.a. förbättra läkemedelsanvändningen. Arbetet kommer bl.a. att behandla frågor som rör patientsäkerhet, äldres läkemedelsanvändning och statens och landstingens styrning när det gäller läkemedelsfrågor. har därför tillsatt en högnivågrupp med representanter från , , , Kommuner och Landsting och . Dessutom har en projektgrupp tillsatts bestående av representanter från staten, Kommuner och Landsting och landsting inom ramen för arbetet med att ta fram en läkemedelsstrategi. Syftet med denna process att driva på och koordinera utvecklingsarbetet inom läkemedelsområdet. Utgångspunkten för detta arbete är handlingsplanen Effektivare läkemedelsanvändning. Utredningen nationell cancerstrategi överlämnade sitt betänkande (SOU 2009:11) till regeringen. Uppdraget gavs för att regeringen såg ett behov av att utreda vad som kan göras för att möta den förväntade ökningen av människor som lever med cancer, för att förhindra att människor dör i cancer samt för att förbättra kvaliteten i omhändertagandet av patienter med en cancersjukdom. Enligt betänkandet kommer antalet patienter med cancersjukdom att fördubblas jämfört med . Cancerstrategin innehåller flera olika förslag på hur landsting och regioner på ett resurseffektivt sätt kan möta den belastning på vården som den stora framtida ökningen av antalet cancerfall innebär. Den stora ökningen av förekomsten av cancer i befolkningen beror enligt utredningen på den samlade effekten av befolkningsökning, förändringar i ålderstrukturen samt ökad förekomst av flera cancersjukdomar. Dessa och andra i utredningen beskrivna framtidsscenarier innebär betydande utmaningar, som ställer krav på långsiktig planering, kreativa lösningar och nya arbetssätt för att säkra en god framtida cancervård. En viktig utgångspunkt för den nationella cancerstrategin har varit att inte föreslå åtgärder som innebär kraftigt ökade kostnader, utan som i stället tar sikte på strategiska arbetssätt. Exempelvis finns förslag till organisatoriska lösningar i syfte att utnyttja vårdresurserna på ett mer optimalt sätt, bl.a. på personalsidan där bristen på vissa specialiteter är kännbar. Utredningen föreslår också en rad insatser för att åstadkomma ett ökat patientfokus, korta ledtider och bästa möjliga vårdresultat. De finansiella satsningar som föreslås bör i första hand ses som viktiga stimulansmedel för det fortsatta strategiska arbete som behöver bedrivas i landsting och regioner. Ett förslag avseende genomförandet av den nationella cancerstrategin är att en överenskommelse tecknas mellan staten och Kommuner och Landsting. Regeringen har redan påbörjat arbetet med att genomföra strategin genom att besluta om att utbetala medel till Kommuner och Landsting för att starta upp försöksverksamheter i vissa landsting och regioner i syfte att skapa en mer patientfokuserad och sammanhållen cancervård. Finansiering av försöksverksamheterna har avsatts inom ramen för Dagmaröverenskommelsen. Genomförandet av den nationella cancerstrategin sker i nära samarbete med Kommuner och Landsting och . har i en revisionsrapport ställd till () framfört synpunkter på delar av ärendehantering samt rekommenderat att vidta vissa åtgärder med anledning av iakttagelserna. I sin revisionsberättelse för av har framfört en invändning. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Denna invändning grundar sig på att i årsredovisningen inte redovisat att och gör olika tolkningar av rättsläget beträffande frågan om hur ska beakta de krav som förvaltningslagen ställer på partsinsyn i ärendehanteringen inom nämnden. Genom att årsredovisningen inte behandlar denna väsentliga omständighet bedömer att årsredovisningen inte är rättvisande. har i skrivelse till regeringen, daterad , bemött kritik vad gäller ärendehanteringen. anser att rättsläget är klart, vilket myndigheten framfört vid underhandsdiskussioner med . Enligt mening har inte på ett övertygande sätt visat att det finns stöd för den av gjorda tolkningen av rättsläget. har därför inte för avsikt att vidta de av rekommenderade åtgärderna. publicerade granskningsrapporten och effektiviteten i det statliga stödet (RiR 2009:10). Granskningen omfattar dels de ekonomiska bidrag för psykiatri som riktats till landstingen , dels specialistläkarutbildning inom psykiatri. konstaterar bl.a. att de granskade bidragens effekter varit svåra att spåra, att bidragen har utgjort små resurstillskott samt att bidragen kan ha skapat oklarheter om det statliga ansvaret inom psykiatriområdet. Granskningen visar också att psykiatrin har ett begränsat utrymme i läkarutbildningen samt att statens inflytande över läkarutbildningen är otydligt, att läkarutbildningens dimensionering har brister och att landstingens roll i läkarutbildningen är motsägelsefull. rekommenderar regeringen att omfördela stödet till utveckling inom psykiatriområdet till ansvarsområden som är statliga, att överväga att förstärka läkarutbildningen i psykiatri samt att se över läkarutbildningens organisation och finansiering. Regeringen har inlett en omfattande psykiatrisatning, som presenterats i skrivelsen (2008/09:185) En politik för personer med psykisk sjukdom eller psykisk funktionsnedsättning. Psykiatrisatsningen inbegriper en rad åtgärder inom statens ansvarsområden, som att föreslå ny lagstiftning och satsningar gällande exempelvis högskoleutbildning och forskning. Regeringen ger också stöd och uppdrag till statliga myndigheter och institutioner som handlar 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 om riktlinjer och kunskapsöversikter m.m. Regeringen stödjer även det utvecklingsarbete som pågår hos de ansvariga huvudmännen, kommunerna och landstingen. I skrivelsen har regeringen presenterat ett antal uppföljningsmått för att kunna följa och analysera hur vården och stödet till personer med psykisk sjukdom eller psykisk funktionsnedsättning utvecklas . De särskilda beslut som regeringen fattat inom ramen för psykiatrisatsningen innehåller i högre utsträckning än tidigare krav på redovisning av vad medlen använts till, utvärdering av effekter och liknande. har fått extra medel för uppföljning och utvärdering inom psykiatriområdet. Regeringen har därutöver gett i uppdrag att skynda på och förstärka sitt arbete med att utveckla grunddata, statistik, kvalitetsindikatorer m.m. för hälso- och sjukvård och socialtjänst inom psykiatriområdet. Regeringens ambition är att detta uppdrag ska leda till både en bättre bild av tillståndet inom psykiatriområdet och av vad de statliga satsningarna leder till. har vidare granskat årsredovisningarna, räkenskaperna och verksamheten för för samtliga myndigheter inom hälso- och sjukvårdsområdet. har inte haft några invändningar, förutom tidigare nämnda, i revisionsberättelserna för myndigheterna. Regeringen hänvisar i övrigt i denna del till utgiftsområde 24, avsnittet Regeringens redogörelse med anledning av iakttagelser. I detta avsnitt beskrivs regeringens politiska inriktning. Avsnittet är disponerat i enlighet med de politiska målen för området, dvs. på samma sätt som analys- och resultattexter är disponerade. Målen utgår från att hälso- och sjukvården ska ge patienten ett mervärde i form av ökad hälsa. Hälso- och sjukvården ska bedrivas så effektivt och med så gott utfall för patienterna att den åtnjuter ett högt förtroende bland allmänheten. Regeringen avser att, i större utsträckning, låta de politiska målen bli föremål för uppföljning och utvärdering. Denna uppföljning utgör sedan ett underlag för framtida politiska beslut. Regeringen bedömer att en god tillgänglighet är av stor vikt för patienten, för vårdens kvalitet och resultat samt för medborgarnas förtroende för vården. Därför är tillgängligheten ett område där regeringen planerar för nya satsningar 2010 och framåt. Regeringen har under en rad år gjort betydande satsningar för att huvudmännen för vården ska uppnå de mål som satts för väntetider inom ramen för vårdgarantin. Regeringen har avsatt 20022009 inom ramen för den så kallade tillgänglighetssatsningen och vårdgarantisatsningen. Uppföljningar har dock visat att den tidigare modellen för regeringens tillgänglighetssatsning inte gett tillräcklig effekt på väntetiderna. Mot den bakgrunden slöt regeringen en överenskommelse med Kommuner och Landsting om en nationell satsning för en fungerande vårdgaranti i form av den så kallade kömiljarden. Överenskommelsen baseras på en resultatbaserad ersättningsmodell som genom tydliga incitament avser att ytterligare stimulera landstingen att erbjuda patienter vård i enlighet med vårdgarantin. Överenskommelsen omfattar 20102012 och ska revideras . I överenskommelsen regleras de kriterier som landstingen ska uppfylla för att statliga bidrag ska utbetalas i takt med att landstingen uppfyller vårdgarantin. Bland annat ska landstingen tydligare följa upp sina väntetider genom att rapportera till en nationell databas. De inledande mätningarna visar att tillgängligheten till både besök och behandling i hälso- och sjukvården förbättrats jämfört med föregående år. Regeringens ambition med denna satsning är att både stimulera en snabb tillgänglighetsförbättring och ett långsiktigt hållbart effektiviserings- och kvalitetsarbete. Utöver ovanstående satsning planerar regeringen även för ny lagstiftning. avser regeringen att lämna förslag till en lagreglerad vårdgaranti. Syftet är att tydliggöra landstingens skyldigheter, men också vad medborgaren kan förvänta sig av hälso- och sjukvården. Förslag från utredningen om patientens rätt (SOU 2008:127) bereds inom . Utöver en lagreglerad vårdgaranti, så föreslår utredningen att personal verksam inom hälso- och sjukvården åläggs att ge patienterna individuellt anpassad information om rådande väntetider, valmöjligheter och innehållet i vårdgarantin. Regeringens vårdvalsreform, som innebär att patienterna fritt kan välja mellan olika vårdgivare i primärvården, driver på en utveckling mot kortare väntetider och ökad tillgänglighet i största allmänhet. Patienternas förväntningar om en god tillgänglighet kommer sannolikt att få ett snabbt genomslag, när vårdgivare i ett vårdvalssystem anpassar sig efter patienters önskemål i syfte att ge god service, gott bemötande och god vård. Regeringen fortsätter sin satsning på förbättrad tillgänglighet för barn och ungdomar med psykisk ohälsa. För att snabbt ge vård och stöd ska väntetiderna till den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin kortas ytterligare. Målet är att 2011 ska ingen behöva vänta än på en bedömning och därefter för fördjupad utredning eller behandling. Fram till dess ska gradvisa förbättringar ske av väntetiderna till barn- och ungdomspsykiatrin. Tillgängligheten till tandvård har under en lång rad av år till stor del varit en fråga om ekonomiska förutsättningar. Många av de personer som uppgett att de avstått från tandvård har gjort det av ekonomiska skäl. Med det nya tandvårdsstödet, där det offentliga bidrar med en större andel av kostnaderna än tidigare, görs tandvården tillgänglig för fler personer. Tandvårdsreformen är en genomgripande reform som innebär att de statliga medlen i princip har fördubblats och riktats in mot två huvudmål. Det omfattar dels ett allmänt tandvårdsbidrag som ska stimulera vuxna att regelbundet besöka tandvården i syfte att förebygga sjukdomar och skador i munhålan, dels ett skydd mot höga kostnader som ska syfta till att personer med stora behov inte ska avstå tandvård av ekonomiska skäl. Därutöver innebär reformen en moderniserad och effektiv infrastruktur som ger förutsättningar för ökad kunskap om tandhälsa och tandvårdskonsumtion. Regeringen menar att detta är den strategi som på bästa sätt kan garantera ett långsiktigt och hållbart nationellt tandvårdsstöd. För att största möjliga patientnytta ska nås krävs att vårdgivarna och berörda myndigheter har de verktyg och de stödsystem som den nya reformen förutsätter. Regeringens bedömning efter med det nya stödet i kraft är att fortsatt utveckling är nödvändig. Vid sidan av det utvärderingsprogram som redan har beslutats för tandvårdsreformen avser 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 regeringen särskilt följa upp vårdgivarnas och myndigheternas arbete inom tre huvudsakliga områden för att säkerställa att reformens intentioner nås och att patienterna får del av det nya tandvårdsstödet. Områdena omfattar frågor om hur myndigheterna uppfyller sina nya uppdrag inom tandvårdsområdet, hur vårdgivarna kan stödjas genom en väl fungerande administration m.m. samt slutligen hur dialog och samordning mellan berörda aktörer inom tandvården kan utvecklas. Regeringen har också för avsikt att komplettera det generella stödet med en satsning på patientgrupper som på grund av långvarig sjukdom eller funktionsnedsättning har ökat behov av tandvård. slopades det svenska apoteksmonopolet och det blev möjligt för andra aktörer än att bedriva detaljhandel med läkemedel i . Syftet med omregleringen är att ge konsumenterna ökad tillgänglighet till läkemedel, bättre service och ett bättre tjänsteutbud samt låga läkemedelskostnader till nytta för konsumenten och det offentliga. Omregleringen strävar även till att tillvarata apotekens bidrag till en förbättrad läkemedelsanvändning. Efter att ha fått tillstånd från kan nya aktörer driva öppenvårdsapotek. kommer att finnas kvar som en central aktör på en konkurrensutsatt marknad. Merparten av de apotek som äger ska vara kvar i statlig ägo. Resten kommer att avyttras till andra aktörer. Av den del som kvarstår i statlig ägo kommer ett antal apotek att överföras till ett nyinrättat bolag som ska kunna ha enskilda entreprenörer som delägare. Syftet är att möjliggöra småföretagande inom ramen för en fungerande stödstruktur. De grundläggande kraven för att få driva öppenvårdsapotek har lagts fast i lag för att säkerställa att läkemedelsförsörjningen på den omreglerade marknaden ordnas så att minst samma krav på kompetens och säkerhet i läkemedelsförsörjningen som präglar dagens handel med läkemedel bibehålls.