prop · GX031 · 2009-09-21 00:00:00 — Kriståtgärderna bidrar till att överbrygga krisen och bidrar därmed till att arbetsmarknaden återhämtar sig snabbare. Den tidigare gjorda bedömningen av de långsiktiga effekterna av regeringens politik ligger fortfa- rande fast, men bedöms, till följd av krisen, nu få fullt genomslag något . Eftersom majori- teten av reformerna är utbudsstimulerande åt- gärder bedöms huvuddelen av sysselsättnings- ökningen komma när arbetskraftsefterfrågan tagit fart. Regeringens bedömning baseras på den forskning som finns kring effekterna av olika åtgärder som t.ex. förändringar i skatter, social- försäkringar eller inom arbetsmarknadspolitiken. Eftersom kunskapen om effekterna är långt från fullständig är bedömningarna naturligtvis osäkra. Det gäller i synnerhet hur snabbt effekterna av politiken realiseras. Både för regeringen, och andra be- dömare är det av vikt att följa upp om de refor- mer regeringen genomför får avsedd effekt, bl.a. för att det ger möjlighet att upptäcka om politi- ken behöver kompletteras eller ändra inriktning. Det är emellertid en mycket komplicerad uppgift att särskilja effekterna av reformerna från andra faktorer som också påverkar sysselsättning, sjukfrånvaro eller arbetslöshet. Ett sätt att bedöma effekterna av politiken på t.ex. antal personer i arbete eller arbetslösheten är att separera effekterna av strukturella och konjunkturella faktorer, dvs. att försöka upp- skatta hur arbetsmarknaden skulle ha utvecklas i frånvaro av konjunktursvängningar. Strukturella förklaringsfaktorer kan t.ex. vara den demogra- fiska utvecklingen eller regeringens reformer. Ett annat sätt att få indikationer på om politi- ken har avsedd effekt är att undersöka om poli- tiken har genomslag mer indirekt dvs. genom s.k. kedjor av indikatorer. Till exempel avser re- formerna inom arbetslöshetsförsäkringen att bidra till varaktigt högre sysselsättning genom att reformerna ökar sökaktiviteten och sannolik- heten att acceptera ett jobberbjudande. Genom att följa hur sökaktiviteten utvecklats erhålls så- ledes en indirekt indikation på hur den varaktiga sysselsättningen påverkats. Nedan redovisas analyser som på olika sätt in- dikerar om regeringens politik haft avsedd ef- fekt. Först beskrivs ett konjunkturrensat mått på antalet personer som får ersättning från vissa er- sättningssystem, de s.k. helårsekvivalenterna. 40 Utvecklingen av antalet helårsekvivalenter indi- kerar indirekt måluppfyllelse, dvs. varaktig ök- ning av sysselsättningen, eftersom antalet perso- ner som mottar ersättningar för arbetslöshet och sjukdom när effekten av konjunkturen rensats bort varierar med den varaktiga sysselsättningen. Därefter följer en fördjupad uppföljning av effekterna av regeringens reformer inom sjukförsäkringen och arbetsmarknadspolitiken. Detta görs huvudsakligen genom att använda indirekta mått och s.k. kedjor av indikationer. En detaljerad redovisning av regeringens reformer och satsningar inom sjukförsäkrings- området och arbetsmarknadspolitiken återfinns i denna propositione (prop. 2009/10:1 utg.omr. 10 respektive utg.omr. Strukturella och konjunkturella variationer i transfereringsmottagandet ekonomiska vårproposition redo- visades hur antalet personer som får ersättning från vissa ersättningssystem, mätt som helårsekvivalenter, utvecklas i frånvaro av konjunktursvängningar. I diagram 5.12 redovisas den faktiska utveck- lingen av antalet personer som får ersättningar från trygghetssystemen mätt som antalet helårsekvivalenter (heldragen linje) samt ett konjunkturrensat mått, eller den strukturella nivån, på antalet helårsekvivalenter (streckad linje).41 Skillnaden mellan den heldragna linjen 40De ersättningar som avses är sjuk- och rehabiliteringspenning, sjuk- och aktivitetsersättning, arbetslöshetsersättning, ersättning vid deltagande i arbetsmarknadspolitiska program samt ekonomiskt bistånd. 41För att få fram ett konjunkturrensat mått på antalet helårsekvivalenter beräknas hur de olika trygghetssystemen skulle utvecklas givet ett normalt resursutnyttjande på arbetsmarknaden. och den streckade linjen mäter konjunkturens betydelse för antalet helårsekvivalenter. Diagram 5.12 Personer (mätt som helårsekvivalenter) som mottar ersättning från vissa trygghetssystem Anm.: Utfall 19892008, prognos 20092012. Källor: och egna beräkningar. De resultat som presenteras i diagram 5.12 tyder på att minskningen av antalet helårsekvivalenter huvudsakligen () berodde på strukturella faktorer (det syns i diagrammet genom att linjerna mer eller mindre sammanfaller ). Det kan finnas flera olika strukturella förklar- ingsfaktorer bakom denna utveckling, t.ex. demografiska förändringar och regeringens re- former. Strukturella faktorer tycks vara särskilt betydelsefulla för att förklara minskningen i an- talet helårsekvivalenter i ohälsa. Sannolikt har t.ex. attitydförändringar och en effektivare sjuk- skrivningsprocess bidragit till detta. Däremot tycks minskningen av antalet personer som fick någon ersättning från de arbetslöshetsrelaterade systemen huvudsakligen bero på den goda konjunkturutvecklingen. Under en lågkonjunktur ökar antalet individer i ersättningssystemen och det finns en uppenbar risk att den konjunkturellt höga arbetslösheten får bestående effekter. Diagram 5.12 visar att under 1990-talskrisen blev de varaktiga effek- terna allvarliga; det konjunkturrensade måttet på helårsekvivalenterna följer i stor utsträckning den faktiska utvecklingen. I samband med 1990- talskrisen ökade den strukturella nivån på antalet helårsekvivalenter med drygt 200 000 personer. förväntas en ök- ning av det totala antalet personer, mätt som hel- årsekvivalenter, som får någon form av ersätt- ning från ohälso- och arbetslöshetsrelaterade system. Det är till stor del ett resultat av att konjunkturberoende program beräknas öka med ca 150 000 helårsekvivalenter samt att personer som får arbetslöshetsersättning beräknas öka med ca 90 000 helårsekvivalenter . Ökningen av antalet helårsekvivalenter är således i hög utsträckning kopplad till den kraftiga in- bromsningen på arbetsmarknaden. Den kraftiga lågkonjunkturen bedöms leda till en långvarig ökning av arbetslösheten (s.k. per- , se avsnitt 5.2.1), vilket i diagram 5.12 syns som en ökning i det konjunkturrensade måttet på helårsekvivalenterna de närmaste åren.42 Till skillnad bedöms dock inte de negativa strukturella effekterna bli lika omfattande. Förklaringar till detta står dels att finna i att arbetsmarknadens funktionssätt har förbättrats, dels i att krisåtgärder vidtagits. Utan regeringens åtgärder bedöms således de negativa strukturella effekterna av konjunkturnedgången bli större. Antalet personer som mottar ersättningar från olika ersättningssystem, mätt som helårsekviva- lenter, är bara ett indirekt mått på måluppfyl- lelse. Mer direkta mått på om sysselsättningen varaktigt ökat fås t.ex. genom att följa utveck- lingen av antalet personer i arbete samt det totala antalet arbetade timmar. Det är emellertid en komplicerad uppgift att finna väldefinierade konjunkturrensade mått på dessa storheter. I forskningen råder inte någon enighet kring vilka statistiska modeller och metoder som bör an- vändas. I pågår ett utvecklingsar- bete kring konjunkturrensade variabler (konjunkturrensas antalet sysselsatta och det totala antalet arbetade timmar). Utgångspunkten är att metoderna för konjunkturrensning ska vara transparenta och replikerbara. Stor vikt läggs även vid att variablerna ska kunna följas upp kontinuerligt och med kort eftersläpning. De ska också kunna användas i prognosarbetet. 42 I bedömningen av utvecklingen av helårsekvivalenterna har hänsyn tagits till tidigare reformer, det stimulanspaket som lades fram i propositionen Åtgärder för jobb och omställning (prop. 2008/09:96), ekonomiska vårproposition (prop. 2008/09:100) samt de förslag regeringen lägger i denna proposition. Indikationer på om reformerna inom sjukförsäkringen har avsedd effekt Det här avsnittet diskuterar huvudsakligen indi- kationer på om reformerna inom sjukförsäk- ringen har avsedd effekt. Eftersom arbetslös- hets- och sjukförsäkringen till viss del har fungerat som kommunicerande kärl (se avsnitt 5.3) diskuteras också ersättningar vid arbetslös- het, dvs. arbetslöshetsersättning och aktivitets- stöd. I detta avsnitt används den nya transfere- ringsstatistiken (se appendix) vilket innebär att ersättningsmottagandet mäts i antal personer och inte som i det tidigare avsnittet i antalet hel- årsekvivalenter. Antalet personer med ersättning från något av trygghetssystemen uppgick under första kvarta- let 2009 till drygt 870 000 personer (se diagram 5.13).43 Det är en uppgång med knappt 20 000 personer sedan sista kvartalet 2008. är dock antalet ersatta personer i trygghetssy- stemen betydligt mindre än eller under 1990-talskrisen då över 1,1 miljoner personer fick ersättning. Diagram 5.13 Personer som mottar ersättning från olika var utvecklingen mycket gynnsam och antalet arbetslösa och sjukskrivna minskade med omkring 200 000 per- soner. Det försämrade arbetsmarknadsläget som 43 Ersättning till unga som deltar i arbetsmarknadspolitiska program ingår inte, men ska göra det . Ersättningen är ny och kan ännu inte leverera uppgifter om denna ersättning till . inleddes har inneburit att antalet personer med arbetslöshetsersättning eller akti- vitetsstöd har ökat, men antalet personer är fortfarande betydligt mindre (drygt 100 000 per- soner färre) än . Diagram 5.14 tyder på att antalet personer med sjukpenning har blivit färre, och dessutom har ersättningsperioderna blivit allt kortare . Speciellt stor är minskningen i antal perso- ner som fått sjukpenning . Minsk- ningen i antal personer som får sjukpenning beror både på ett minskat inflöde och på ett ökat utflöde. Inflödet till sjukskrivning kommer nästan ute- slutandet från de som är sysselsatta. Bara en liten andel utgörs av de som är arbetslösa. Denna an- del har också minskat trendmässigt (se diagram 5.15). Detta kan dels förklaras av en gynnsam utveckling på arbetsmarknaden, dels av den regeländring som gjordes 2003, som in- nebar att ersättningen vid arbetslöshet och sjuk- dom harmoniserades för arbetslösa personer.44 Ungefär som de nya sjukförsäk- ringsreglerna infördes ökade ut- flödet bland de långa sjukfallen () markant. Utflödet har dessutom legat kvar på den högre nivån sedan dess.45 Det antyder att re- geländringarna haft avsedd effekt även om det inte kan uteslutas att andra faktorer har bidragit till den gynnsamma utvecklingen, t.ex. regering- ens andra reformer inom sjukförsäkringen, atti- tydförändringar och en gynnsam demografisk utveckling. Diagram 5.14 Personer med sjukpenning fördelat på sjukdomslängd De flesta personer som lämnar sjukpenningsy- stemet går tillbaka till arbetsmarknaden. Om- kring av de sjukskrivna går över till arbetslöshetsförsäkringen eller sjuk- och aktivi- tetsersättningen och ytterligare en liten andel blir ålderspensionärer. Andelen personer som går från sjukpenning till arbetslöshetsersättning har minskat. En ännu större minskning kan no- teras i andelen som går till sjuk- och aktivitetser- sättning: från 2004 till (se diagram 5.15). En anledning till att andelen personer som övergår från sjukpenning till sjuk- och aktivitets- ersättning minskat är sannolikt de nya reglerna i sjukförsäkringen eftersom minskningen är sär- skilt markant runt den tidpunkt då de nya reg- lerna trädde i kraft. Det kan bero på att Försäk- ringskassan gjorde en stor genomgång av inkomna ärenden innan de nya reglerna infördes. Några säkra slutsatser kan dock inte dras utan utvecklingen måste även fortsättningsvis följas noggrant. 44 Förändringen innebar mer konkret att sjukpenningstaket för de arbetslösa sänktes så att ersättningen vid sjukdom inte kan bli högre än individens arbetslöshetsersättning. 45 , Månadsrapport sjukförsäkringen, . Diagram 5.15 Nybeviljade sjukfall som kommer från andra ersättningssystem som andel av det totala inflödet och andel avslutade sjukfall som går till andra ersättningssystem av det totala utflödet, per kvartal In till sjukpenning från arbetslöshetsers. Ut från sjukpenning till arbetslöshetsers. Ut från sjukpenning till sjuk- och aktivitetsers. Anm.: Negativa tal mäter andelen personer med sjukpenning som lämnar sjukpenningsystemet. I stort sett förklarar utflödet från sjukpennings- systemet inflödet till sjuk- och aktivitetsersätt- ning, dvs. de flesta har haft sjukpenning innan de får sjuk- och aktivitetsersättning. Utflödet från sjuk- och aktivitetsersättning har ökat framförallt på grund av pensionsav- gångarna i den stora 40-talistgenerationen. I takt med att pensionsavgångarna avtar och att den tidsbegränsade sjukersättningen fasas ut kom- mer utflödet att avta igen. Sammantaget betyder förändringarna i in- och utflöde till sjuk- och aktivitetsersättning att an- talet personer med sjuk- och aktivitetsersättning minskat med 25 000 personer till i genomsnitt drygt 500 000 personer . Satt i relation till befolkningen är inflödet sjuk- och aktivitetsersättning nu den lägsta sedan 1970-talet.46 Utöver reformerna i sjupenningssystemet har även en rad åtgärder genomförts i syfte att un- derlätta återgången till arbetslivet för personer med sjuk- och aktivitetsersättning. En viktig åt- gärd är en ökad samverkan mellan Försäkrings- kassan och andra viktiga aktörer inom rehabili- teringsområdet. Samverkan med Arbetsförmed- lingen omfattar personer med sjuk- och aktivi- tetsersättning och sjukskrivna anställda som behöver byta jobb. Resultaten är positiva; om- 46 , Månadsrapport sjukförsäkringen, . kring av deltagarna 2007 har återvänt till arbete eller utbildning. Regeringen har också vidtagit åtgärder för att de människor som beviljats en varaktig sjuker- sättning ska få en andra chans att komma tillbaka till arbetslivet. trädde en ny lagstiftning i kraft som innebär att personer med en icke tidsbegränsad sjukersättning får möjlig- het att arbeta till viss del utan att sjukersätt- ningen omprövas. Effekterna av denna regeländ- ring kommer dock inte att innebära ett ökat utflöde från sjuk- och aktivitetsersättning efter- som dessa personer får behålla delar av ersätt- ningen. Indikationer på om regeringens arbetsmarknadspolitik har avsedd effekt Det tar sannolikt innan de arbets- marknadspolitiska reformerna får genomslag på sysselsättningen jämfört med t.ex. reformerna inom sjukförsäkringen. En orsak är att åtgär- derna inom arbetsmarknadspolitiken riktas till grupper som saknar arbete och i stor utsträck- ning till personer som står långt från arbets- marknaden. Arbetslösa som stått utan arbete kan behöva stöd i sitt sökarbete som deras kompetens och yrkeskun- skaper troligen behöver stärkas. Diagram 5.16 Genomsnittlig sökaktivitet samt medianen på söktid för arbetslösa och programdeltagare Söktid (vänster skala) Söktid , median (vänster skala) Sökta jobb (höger skala) Källa: Arbetsförmedlingen. Det finns en rad indirekta indikationer på att ar- betsmarknadspolitiken verkar i rätt riktning. En- ligt statistik från Arbetsförmedlingen har sök- aktiviteten ökat och aktiviteten låg kvar på den högre nivån under de två första kvartalen 2009, trots det bistra läget på arbetsmarknaden (se diagram 5.16). Det gäller både det genomsnittliga antalet timmar som de arbetslösa söker arbete samt det genomsnittliga antalet jobb de söker. Ytterligare en indikation på att politiken bi- drar till högre sysselsättning är att allt fler får ny- startsjobb.47 låg anta- let nystartsjobb relativt stabilt omkring 17 000. För att ytterligare stärka möjligheterna för lång- tidsarbetslösa att komma in på arbetsmarknaden fördubblades subventionen i nystartsjobben vid anställning av personer som fyllt . Denna förstärkning verkar ha fått avsedd effekt. har an- talet personer med nystartsjobb kontinuerligt ökat och var drygt 20 000 personer anställda med nystartsjobb (se diagram 5.17). Diagram 5.17 Kvarstående personer i nystartsjobb Källa: Arbetsförmedlingen. Statistik från Arbetsförmedlingen visar också att många som har nystartsjobb har en svag ställning på arbetsmarknaden. Av dem som hade ett ny- startsjobb uppgick den ge- nomsnittliga inskrivningstiden vid Arbetsför- medlingen till (40 månader). En potentiellt bekymmersam utveckling framgår i diagram 5.6 avsnitt 5.2 som visar utflö- det från Arbetsförmedlingen till osubventione- rade arbeten, fördelat efter inskrivningstid. framgår av diagrammet ökade utflödet tydligt för samtliga grupper . Men för personer med relativ långa inskriv- ningstider började utflödet sedan att minska /2007. Det relativt höga utflödet för gruppen med relativt kort inskrivningstid fortsatte emellertid under större delen av 2008. Det är svårt att bedöma vad denna utveck- ling beror på. En troligt förklaring är att hög- konjunkturen inneburit att personer som har goda förutsättningar att få ett arbete lämnar ar- betslösheten och att det är personer med mycket små chanser att få jobb som blir kvar vid Arbetsförmedlingen. Vilket effekt utformningen av jobb- och utvecklingsgarantin har på chan- serna att få jobb är ännu för tidigt att dra några slutsatser kring. Vad som talar emot att pro- grammets utformning är en förklaring till den negativa utvecklingen är att utflödet tydligt vän- der ned /2007. Jobb- och utvecklingsgarantin trädde i kraft först . Regeringen kommer även fortsätt- ningsvis att följa utvecklingen mycket noga. En indikation på att regeringens reformer ver- kar i riktning mot en varaktigt högre sysselsätt- ning är att arbetskraftsdeltagandet är fortsatt re- lativt högt trots det kraftiga fallet i sysselsättningen (se avsnitt 5.2.1). Diagram 5.18 jämför hur arbetskraften utvecklats i nuvarande lågkonjunktur och under 1990-talskrisen. Av diagrammet framgår att arbetskraften inte be- döms minska närmelsevis lika mycket i nuva- rande kris som under 1990-talskrisen.48 och gör lik- nande bedömningar.49 Det är en positiv utveck- ling, eftersom det ger förutsättningar för att sysselsättningen tar fart när arbetskraftsefterfrå- gan vänder uppåt. 47 I avsnitt 5.3.1 redogörs att subventionerade anställningar är den insats som har störst effekt på sannolikheten att efter insatsen få ett arbete till rådande lönestruktur. Någon utvärdering av nystartsjobben har dock ännu inte publicerats. 48Arbetskraften som andel av befolkningen har minskat något , men även med detta mått är minskningen betydligt mindre än under 1990-talskrisen. 49Se och uppföljning . Diagram 5.18 Arbetskraft () under nuvarande lågkonjunktur och under 1990-talskrisen Index, sista kvartal innan recessionen inleds = 100 Anm.: Indexerade kvartalsförlopp, . Förklaringen avser kvartal då index = 100. Streckad linje avser egen prognos. Källor: och egna beräkningar. I avsnitt 5.3 argumenterades för att regeringens långsiktiga politik inneburit att arbetsmarknaden har blivit mer anpassningsbar. Det innebär att den tid det tar för arbetsmarknaden att åter- hämta sig från en störning i arbetskraftsefterfrå- gan borde ha kortats ned, dvs. att graden av per- i arbetslösheten har minskat. Diagram 5.19 illustrerar arbetslöshetens utveckling under nuvarande lågkonjunktur och . Diagrammet visar att arbetslösheten bedöms öka nivåer men från ett betydligt högre utgångsläge. Under 1990-talskrisen sex- faldigades arbetslösheten inom loppet av . En bidragande orsak till att arbetslösheten stiger är bedöm- ningen att fler personer stannar kvar i arbets- kraften, vilket i sig är mycket positivt. Av dia- gram 5.19 framgår också att regeringen bedömer att arbetslösheten vänder ned något långsam- mare än under 1990-talskrisens första del, en be- dömning som delas av . En bidragande orsak är att arbetskraftsdeltagandet inte förväntas minska lika mycket som under 1990-talskrisen. Om inga nya negativa makro- ekonomiska störningar inträffar bedöms arbets- lösheten fortsätta ned efter 2012. Under 1990- talskrisen kom i stället arbetslösheten att återigen öka och den blev t.o.m. ännu högre än . Det var en konsekvens av att de offentliga finanserna behövde saneras. har i grunden sunda offentliga finanser och risken för en utveckling liknande den under 1990-talskrisen är mycket liten. Sammantaget bedömer regeringen i likhet med att arbetsmarknadens anpassningsförmåga har blivit bättre till följd av regeringens reformer, tidigare strukturella reformer samt en förbättrad löne- bildning. Diagram 5.19 Arbetslöshet () under nuvarande lågkonjunktur och under 1990-talskrisen Anm.: Kvartalsförlopp, . Förklaringen avser sista kvartal innan BNP började falla vid respektive recession. Streckad linje avser egen prognos. Källor: och egna beräkningar. I avsnitt 5.4 har diskuterats om regeringens vid- tagna reformer har avsedd effekt, dvs. huruvida de bidrar till en varaktigt högre sysselsättning. Det är av naturliga skäl inte möjligt att redan nu dra några säkra slutsatser. Däremot är det möj- ligt att med hjälp av olika indikatorer bedöma om politiken verkar i rätt riktning. Det är inte praktiskt möjligt att redovisa in- dikatorer som ger en fullständig bild av reger- ingens politik. I stället har avsnittet fokuserat på några centrala indikatorer. Sjukskrivning- arna fortsätter att minska liksom antalet per- soner med sjuk- och aktivitetsersättning. Sök- aktiviteten bland arbetslösa har ökat och antalet nystartsjobb blir allt fler. Arbetskrafts- deltagandet är fortsatt högt trots lågkonjunk- turen. Detta indikerar att den varaktiga syssel- sättningen kommer att öka. Det låga utflödet till arbete för personer med långa in- skrivningstider är bekymmersamt, även om det sannolikt delvis förklaras av konjunkturut- vecklingen. Regeringen avser att följa utveck- lingen noga. Regeringens bedömning är att politiken är ändamålsenlig och politikens in- riktning ligger därmed fast. 5.5Åtgärder för högre sysselsättning get för personer med sjuk- och aktivitetsersätt- Målet att varaktigt öka sysselsättningen ligger fast. Därmed ligger även politikens långsiktiga inriktning fast. I denna proposition föreslår re- geringen förstärkta åtgärder för att stimulera ef- terfrågan, dämpa fallet i sysselsättning samt motverka att arbetslösheten biter sig fast på höga nivåer.50 Det överensstämmer med ovanstående riktlinjer för sysselsättningspolitiken i en djup lågkonjunktur. Åtgärderna kompletterar de åt- gärder regeringen föreslog i propositionen Åt- gärder för jobb och omställning (prop. 2008/09:97) samt ekonomiska vårpro- position (prop. 2008/09:100). Dämpa fallet i sysselsättning För att direkt dämpa fallet i sysselsättning före- slås temporärt ökade statsbidrag till kommuner och landsting. Kommunerna och landstingen står för av sysselsättningen. Den djupa lågkonjunkturen sätter denna sektor i ekonomin under stark press eftersom den fal- lande sysselsättningen leder till vikande skatte- intäkter. Det är både kostnadseffektivt och nöd- vändigt att motverka en tillfällig sysselsättningsnedgång i denna sektor. Ökade statsbidrag till kommuner och landsting motver- kar uppsägningar och att kommunsektorn där- igenom tvingas föra en procyklisk politik Ge- nom att motverka neddragningar i kommunerna ökar också möjligheter att tillhandahålla välfärdstjänsterna på rimlig nivå under krisens akuta skede. För att tillvarata lediga resurser inom bygg- sektorn föreslås ytterligare resurser till den stat- liga infrastrukturen. Dessa resurser kan användas för insatser inom både väg- och järnvägsområdet i syfte att dämpa sysselsättningsnedgången och förbättra landets infrastruktur vilket skapar förutsättningar för en varaktigt hög sys- selsättning. Regeringen föreslår också ett fjärde jobbskat- teavdrag (se även diskussion nedan), sänkt skatt för pensionärer samt en höjning av bostadstilläg- 50 I avsnitt 6 beskrivs hur åtgärderna bedöms påverka den makroekonomiska utvecklingen. Dessutom förslås en sänkning företagarnas egenavgifter. Jobbskatteavdraget och sänkningen av företagarnas egenavgifter bidrar till att öka den varaktiga sysselsättningen. De andra åtgär- derna motiveras av att de är fördelningspolitiskt riktiga.