prop · GX0355 · 2009-12-01 00:00:00 — Arbetet med dialogerna beskrivs närmare i avsnitt 7.2. 5.4Det ideella engagemangets utveckling Det svenska civilsamhället har genomgått en rad förändringar, särskilt . Denna utveckling har beskrivits av Folk- rörelseutredningen mot bakgrund av forskningen på området. Här ska endast några huvudsakliga aspekter beskrivas som en bakgrund till det förslag om politik för det civila samhället som lämnas i avsnitt 6. Forskningen visar att det frivilliga engagemanget i har hållit en internationellt sett hög och jämn nivå . Graden av engagemang är hög både i absoluta termer och i jämförelse med andra länder. Enligt () var (6,2 miljoner) av den vuxna befolkningen i åldrarna medlem i någon förening , inklusive fackföreningar, boendeföreningar och politiska partier. Bland männen var medlemmar, och bland kvinnorna var denna andel . De flesta av dessa personer (4,2 miljoner) var medlemmar i någon fackförening. Enligt SCB:s statistik är av befolkningen (av männen och av kvinnorna) i samma åldersgrupp medlemmar i en förening. Om fackföreningarna undantas är av männen och av kvinnorna medlemmar i en förening. varav många är bostadsrättsföreningar och andra ekonomiska föreningar undantas är av männen och av kvinnorna medlem i någon förening. Skillnaderna mellan olika åldersgrupper är stora; de högsta medlems- talen finns i åldrarna för kvinnor () och för män (). Bland ungdomar i åldrarna är motsvarande andel av kvinnorna och av männen. Av den totala befolkningen deltar av männen och av kvinnorna aktivt i en förening. I åldrarna deltar av männen aktivt i en förening, men av kvinnorna. Den nedgång som skett med avseende på hur stor andel av den totala befolkningen som är medlem i en förening är alltså liten. Det är också osäkert om en jämförelse är helt rättvisande eftersom SCB:s undersökningar skilt sig åt i vissa delar. över en längre tidsperiod, , är dock minskningen mer tydlig. Jämfört med 1992 har också fler medlemmar blivit passiva. Färre personer tar på sig förtroendeuppdrag och dessa personer får i stället dra tyngre lass i form av större arbetstidsinsatser. har dock den andel av befolkningen som är aktiv i en förening knappt minskat alls. Ett betydande engagemang kommer till uttryck i friare och mer tillfälliga relationer till föreningar, rörelser och nätverk. av männen och av kvinnorna i åldrarna gör frivilliga insatser, dvs. insatser som görs på frivillig grund, oavlönat eller mot ett symboliskt arvode, och (, enligt en ännu pågående befolkningsstudie över frivilliga insatser). var motsvarande siffror av männen och av kvinnorna. Den andel som utför frivilliga insatser inom en idrottsförening är ojämförligt störst, både bland män och kvinnor (av männen och av kvinnorna). Därefter är insatser i socialt inriktade organisationer vanligast (av befolkningen). I genomsnitt satsar både aktiva män och kvinnor på frivilligt arbete. låg motsvarande insats . I detta avseende kan det alltså sägas att det ideella engagemanget har ökat. Bland dem som utför frivilliga insatser lägger de allra flesta () sin tid på styrelseuppdrag. Omräknat till hela befolkningen uppgår de frivilliga insatserna till mer än 400 000 heltidsårsarbeten. Skillnaderna mellan könen är de omvända, men inte särskilt stora, när det gäller informella hjälpinsatser. av kvinnorna och av männen i åldrarna utför insatser för personer utanför det egna hushållet, t.ex. släktingar, grannar och vänner, men utan organisatorisk inramning. Det är en mindre andel av befolkningen som utför sådana insatser 2009 än det var 2005, men de som utför sådana insatser lägger ner avsevärt fler timmar . har genomfört studien om frivilliga insatser vid fyra tillfällen , vilket gjort det möjligt att följa utvecklingen . Det som är särskilt tydligt och intressant vid en sådan jämförelse är att omfattningen av det ideella engagemanget varit stabilt och t.o.m. ökat i vissa avseenden. Enligt den internationella s.k. (1995) så är det ideella arbetet i mycket omfattande jämfört med andra länder, både sett till hur stor andel av befolkningen som genomför ideella insatser och hur stor andel av BNP det ideella arbetet motsvarar. Jämfört med andra länder är det också i en unikt hög andel av dem som utför frivilliga insatser som också är medlemmar i den förening där insatsen utförs. Detta kan ses som att den svenska föreningstraditionen är stark. Sammanfattningsvis kan det, förenklat uttryckt, sägas att det har funnits en utveckling mot att en lägre andel av befolkningen formellt sett är medlemmar i en förening som det antal timmar som befolkningen lägger på frivilliga insatser har ökat kraftigt. Dessa insatser har och framåt blivit något mer koncentrerade till ett färre antal personer. De allra flesta som utför frivilliga insatser är också medlemmar i den organisation där insatsen utförs. Det kan konstateras att män är mer aktiva i svenskt föreningsliv än kvinnor, vilket inte är fallet i t.ex. eller . fanns en tydlig förändring i det civila sam- hällets struktur vad avser de ekonomiskt dominerande aktörerna. 1992 återfanns av det civila samhällets samlade kostnader i ideella föreningar. Resterande av det svenska civilsamhällets omsättning återfanns i stiftelser () samt nykooperation och samfällighetsföreningar (). fanns av det civila samhällets kostnader bland de ideella förening- arna, medan stiftelsernas andel hade ökat till och aktiebolag stod för . Detta kan bero på att många ideella aktörer byggt upp komplexa strukturer där olika associationsformer blandas i en gemensam struktur. Som nämnts har även en ny bolagsform, aktiebolag med särskild vinstutdelningsbegränsning, införts (2005) för att svara mot behoven att kunna bedriva aktiebolag utan vinstsyfte i vanlig mening. En annan förändring som tagit sin början är att det har uppstått många aktörer inom det civila samhället som uppvisar en friare organisationsform, t.ex. genom nätverk, upprop och sociala rörelser, än vad som är fallet inom det traditionella föreningslivet. De sociala rörelserna kan beskrivas som nätverk av handlingar, utförda av en mångfald individer, grupper och organisationer som är engagerade i politisk eller kulturell kamp på basis av en gemensam identitet. Det går inte att säga säkert om detta är en ny företeelse eller om det generellt varit så att många sammanslutningar har sin utgångspunkt i en social rörelse, t.ex. en protest mot en viss utveckling, för att sedan gradvis formaliseras och bli föreningar av mer traditionell art. Eftersom många sociala rörelser kännetecknas av en kritisk hållning till det politiska etablissemanget och den offentliga maktutövningen är det kanske naturligt att de tar sin början i form av mer tillfälliga protester eller upprop för att sedan successivt anta fastare former. Professor har studerat skillnaderna mellan äldre och nyare rörelser. Om man jämför de sociala rörelserna med de traditionella folkrörelserna fungerare de nyare rörelserna mer som nätverk med en plattare, mindre hierarkisk och mindre formaliserad organisations- och styrningsform. Nätverkskulturen kan i viss mån ses som en kritik mot den formella medlemsorganisationen och dess representativa demokrati- begrepp då den informella strukturen kan anses underlätta ett aktivt och mer jämlikt deltagande med fler spontana initiativ från sympatisörerna. Enligt Amnå kan den låga formaliseringsgraden också förstås som en strävan efter att förstärka de deliberativa momenten av verksamheten, dvs. efter att fokusera på deltagandet i samtalen och diskussionerna i rörelsen snarare än på att utse representativa företrädare. Många sociala rörelser efterfrågar mer deliberation även i sin externa verksamhet och kritiserar det politiska etablissemanget för oviljan att samtala, att mötas för öppen debatt och att ta emot ny kunskap. Ett annat karaktärsdrag där de äldre och yngre rörelserna tycks skilja sig åt är att antalet aktiva medlemmar i de förra inte alltid värderas som något avgörande för rörelsen. Detta kan eventuellt bero på att många etablerade organisationer har anställda som sköter en stor del av verksamheten. Man talar ibland om en ökande grad av professiona- lisering inom det civila samhället. Hos de nyare rörelserna däremot tilldelas antalet aktiva sympatisörer en stor betydelse. Sympatisörerna utgör själva rörelsen på ett mer direkt sätt hos de nya rörelserna än bland de mer traditionella. Internet är ett mycket viktigt redskap för det civila samhället, och kanske särskilt för de nyare rörelserna. De använder Internet såväl för att ta fram fakta som underlag för sitt arbete som för att sprida kännedom om sin verksamhet. E-postlistor spelar också en viktig roll. Internet har mer generellt skapat ett helt nytt landskap för samverkan som gjort det möjligt att kontakta eller mobilisera ett mycket stort antal personer och till låga kostnader. En annan aspekt på detta nya landskap är att det ger möjlighet för organisationer och rörelser att skapa egna mediarum som kan existera parallellt med de etablerade massmedierna och utformas och göras tillgängliga helt enligt rörelsernas egna behov. betonade informationsteknikens stora betydelse för nätverkssamhället (), och utvecklingen har fortsatt i en hög hastighet. Mobiltelefonin har exempelvis bidragit ytterligare till den snabba kommunikationen mellan människor, t.ex. i samband med demonstrationer. 5.4.2Vilka avstår från att engagera sig inom det civila samhället? Forskning tyder på att av befolkningen inte utför frivilligt arbete, inte ingår i ett socialt nätverk och inte heller gör informella insatser för släkt och vänner (Delvis ensam En studie av människor som inte deltar i föreningslivet, , 2007). Med socialt nätverk menas här att en grupp personer träffas regelbundet för ett visst syfte utan att det för den skull är fråga om en förening. Den andel som inte deltar i dessa typer av aktiviteter är i genomsnitt lika stor för män som för kvinnor i åldrarna . Det kan hävdas att är en relativt liten andel av befolkningen, men då denna grupp till stora delar tycks sammanfalla med delar av befolkningen som står utanför andra typer av delaktighet i samhällslivet kan för- hållandet ändå anses problematiskt. Det är framför allt socioekonomiska faktorer som genomsnittligt sett verkar hänga samman med graden av deltagande i det civila samhället. En låg utbildningsnivå sammanfaller statistiskt sett med en lägre grad av engagemang, liksom en låg inkomst och arbetslöshet. Andra faktorer som ofta sammanfaller med en låg grad av deltagande i det civila samhället är ett begränsat socialt nätverk samt att familjen saknar en tradition att engagera sig. De som är aktiva är ofta de som har arbete, familj med barn och goda nätverk även i andra bemärkelser. Skillnaderna i deltagande mellan olika grupper beskrivs närmare i avsnitt 9. Här kan i korthet konstateras att människors förutsättningar att engagera sig i det civila samhället och därmed deras möjligheter att själva kunna påverka sin tillvaro är ojämlika. Det finns också tecken på att klyftan ökar mellan dem som deltar i det civila samhället och dem som inte gör det. Utvecklingen mot att de som står utanför föreningslivet och ideellt engagemang i tilltagande grad sammanfaller med dem som har få nätverk även i andra bemärkelser har i forskningen (, , ) kallats för ett eroderande socialt med- borgarskap. Detta utmärks av att en brist på tillhörighet förstärker en annan. 5.4.3Det civila samhällets omfattning Såsom beskrivs i avsnitt 14 om statistik finns det inte någon samlad eller helt rättvisande statistik om det civila samhället. Detta beror bl.a. på svårigheter att klassificera det civila samhällets organisationer, eftersom statistiken generellt sett inte skiljer mellan aktörer med vinstsyfte och ideellt syfte. Vidare saknas uppgifter om ett okänt antal ideella föreningar, eftersom en ideell förening kan bildas helt utan kontakt med myndigheterna. Så snart en förening har någon mer omfattande ekonomisk verksamhet fångas den dock upp av statistiken. Samman- fattningsvis finns en del uppgifter om det civila samhället, men det är viktigt att vara medveten om uppgifternas brister. Forskarna har uppskattat att den ideella sektorn i omfattar totalt cirka 200 000 organisationer (Från Nationalstat till näringsliv, 2006). Denna uppskattning omfattar även ideella föreningar som inte har organisationsnummer. () företagsregister är ett register över samtliga företag, organisationer och deras arbetsställen i . Detta register omfattar dock endast organisationer som har organisationsnummer. I företags- registret (FDB) fanns cirka 119 000 ideella föreningar, 2 300 registrerade trossamfund och 24 000 stiftelser, (förutom familjestiftelserna), totalt cirka 145 000 organisationer. FDB omfattar också uppgifter om cirka 6 600 ekonomiska föreningar, varav vissa kan anses tillhöra det civila samhället, dvs. de som kan kategoriseras som nykooperativ. Som nämnts ovan (avsnitt 5.2) bör det noteras att denna statistik om organisationer även omfattar även de politiska partierna, eftersom dessa är organiserade som ideella föreningar. Därutöver framgår av Lantmäteriets register att det finns en rad associationer som är bildade för samverkan mellan fastigheter för gemensam förvaltning av mark, anläggningar, vägar m.m. Det finns bl.a. 21 594 samfällig- hetsföreningar i . Av de ideella föreningar som upptas i FDB är 24 704 aktiva som före- tagare enligt SCB, med vilket avses att de är registrerade för mervärdes- skatt eller arbetsgivaravgift eller båda delarna. Motsvarande siffra för de registrerade trossamfunden och stiftelserna är 969 respektive 4 129. Enligt forskningen expanderade det civila samhället ekonomiskt sett , såväl i absoluta tal som i relation till övriga sektorer i samhället (Wijkström och 2006). Den ideella sektorn och dess organisationer omsatte , vilket ställt i relation till BNP motsvarade . hade den samlade omsättningen i sektorn (exklusive ) vuxit till , vilket motsvarade av BNP. Omsättningsmässigt stod kategorin kultur, rekreation (inklusive idrott) för den största andelen av den samlade omsätt- ningen 2002. Organisationerna inom kategorin arbetsmarknad, som omfattar fack- och yrkesföreningar, stod för , vilket kan jäm- föras 1992. Organisationer verksamma inom vård, skola och omsorg stod för av det civila samhällets samlade bok- förda ekonomi 2002. Det kan tilläggas att den relativt nya ideella organisationsformen aktiebolag med begränsad vinstutdelning saknas i dessa beräkningar. hade de ideella och idéburna organisationerna cirka 110 000 anställda, vilket representerade av den samlade arbetskraften i landet. 2002 var drygt 120 000 personer, motsvarande av landets arbetskraft, anställda i det civila samhällets organisationer. Om de ekonomiska föreningarna räknas in uppgick antalet anställda till drygt 147 000 personer, motsvarande av den totala sysselsättningen (, Social ekonomi, socialt kapital och lokal utveckling, IJ2007/1928/D). Tillväxten inom det civila samhället skedde främst inom tjänsteproducerande verksamhetsfält. Minskningar fanns i mer röstbärande organisationer, framför allt inom fack- och yrkesföreningar samt olika former av arbetsgivar- och branschorganisationer. I anslutning till frågan om antalet anställda inom det civila samhället är det viktigt att notera att en stor andel av arbetet inom det civila samhället är oavlönat. Som nämnts ovan (avsnitt 5.4.1) lägger många människor ned mycket tid på frivilliga insatser, dvs. insatser som utförs på frivillig grund, oavlönat eller mot ett symboliskt arvode, och . Uppskattningsvis motsvarade det oavlönade ideella arbete som tillfördes de svenska organisationerna 1992 ungefär 300 000 heltidstjänster. Omsatt i ekonomiskt värde motsvarade det . Enligt en beräkning 2009 hade det ideella arbetet ökat i omfattning till motsvarande cirka 400 000 årsarbetskrafter. beskriver att det svenska civilsamhället i hög grad är självfinansierat. av intäkterna kommer från den offentliga sektorn, medan kommer från medlemsavgifter, försäljning m.m. och från gåvor. Det civila samhällets organisationer inom hela EU får i genomsnitt av sina intäkter från den offentliga sektorn, från medlemsavgifter, försäljning m.m. och från gåvor. 5.5Det civila samhällets olika roller Det civila samhällets och dess aktörer agerar i flera olika roller och har på så sätt flera viktiga funktioner i samhället. Det är ofta ändamålsenligt att ha det civila samhällets skilda roller och funktioner i åtanke när man diskuterar en viss fråga eller en viss aktör inom det civila samhället. Samma organisation kan t.ex. agera i flera roller som ibland kan vara motstridiga och ibland förstärka varandra. Andra aktörer specialiserar sig på en viss specifik roll eller funktion. I samband med att folkrörelsepolitiken inrättades framhöll regeringen att det är en central roll för svenska folkrörelser att ge röst åt olika gruppers behov, värderingar och intressen. uppmärksammades folkrörelsernas förmåga att organisera tjänster och service, bl.a. för sina medlemmar. Genom en aktiv folkrörelsepolitik ville regeringen bidra till att stärka den sociala ekonomin i samhället och till att utveckla, fördjupa och bredda demokratin. När regeringen fattade beslut om att inleda en dialog om relationerna mellan staten och det civila samhället inom det sociala området framhölls det civila samhällets demokratiska funktion. Vidare sades att dialogen skulle belysa hur ideella aktörer kan utvecklas som utförare av olika former av service och tjänster till allmänheten. Ytterligare en frågeställning som skulle belysas var hur organisationerna parallellt med att vara utförare ska kunna fungera i rollen som röstbärare och opinionsbildare, inte minst för människor som befinner sig i utanförskap. Utifrån dessa uttalanden kan man förenklat urskilja det civila samhället i tre olika roller som är relevanta för denna proposition. I verkligheten är skillnaden mellan olika roller inte alltid så klara, och oftast kombineras flera roller med varandra. Enkelt uttryckt kan dock sägas att det civila samhällets organisationer för det första har en viktig roll som röstbärare och opinionsbildare. I denna egenskap är organisationerna inom det civila samhället centrala för demokratin. De kan ge röst åt olika gruppers behov, värderingar och intressen. De kan agera påtryckare och kritisera den offentliga maktutövningen och på så sätt fungera som en motvikt till och dialogpartner för den offentliga makten. I denna funktion agerar huvudsakligen demokratiskt uppbyggda organisationer, dvs. de som i den svenska kontexten har formen av en förening eller ett registrerat trossamfund. Andra ideella aktörer, t.ex. stiftelser, är också ofta aktiva i samhällsdebatten, som de inte kan sägas direkt representera en grupp medlemmar eller människor, eftersom dess företrädare inte är valda av dem. I detta sammanhang är det intressant att notera att medlemskapet är en viktigare aspekt på det civila samhället i än vad som är fallet i många andra länder. Detta innebär att det civila samhället i i hög utsträckning är demokratiskt uppbyggt. Den vanligaste associations- formen inom det svenska civilsamhället är den ideella föreningen. Föreningslivet och det civila samhället i allmänhet är en mycket viktig arena för demokratisk samverkan och samtal om grundläggande frågor som har betydelse för den sociala sammanhållningen, t.ex. demokrati och mänskliga rättigheter. Organisationerna inom det civila samhället har historiskt haft och har fortfarande en mycket viktig roll som demokrati- skola, dvs. som ett sammanhang där människor kan få kunskap och Prop. 2009/10:55 erfarenheter både om hur demokratiskt fattade beslut arbetas fram inom en organisation och hur organisationer kan påverka beslutsfattande och samhället i stort. För det andra ger många organisationer inom civilsamhället service till sina medlemmar eller till människor i allmänhet. I propositionen avses härmed sådan service som utförs utan att organisationen tar emot full ersättning för verksamheten. För det tredje blir det allt vanligare att aktörer inom det civila samhället har rollen av utförare och leverantör av tjänster. I propositionen avses då sådana tjänster som i regel utförs mot full ersättning, t.ex. uppdrags- ersättning efter upphandling. Det är angeläget inom politiken för det civila samhället, liksom för statliga myndigheter, kommuner och landsting, att uppmärksamma att organisationerna inom det civila samhället har olika roller och att överväga vilken eller vilka av dessa som är relevanta i ett visst sammanhang. Det kan t.ex. finnas skäl att överväga hur en viss åtgärd, ett visst uppdrag eller liknande påverkar balansen mellan organisationens olika roller. När föreningar agerar som röstbärare och opinionsbildare och mottar statligt stöd i form av organisationsbidrag måste organisatio- nernas behov av självständighet respekteras så att bidragen inte förenas med alltför långtgående eller detaljerade villkor. Om medel i stället betalas ut i form av ersättning för ett visst uppdrag kan en organisation inom det civila samhället däremot betraktas som en utförare eller upp- dragstagare som kan jämföras med utförare utanför det civila samhället, t.ex. företag. I det läget kan det behöva övervägas om uppdragen till organisationen riskerar att bli så omfattande att dess självständighet påverkas, särskilt om den inte kan få organisationsbidrag. Även om varje organisation inom det civila samhället själv fattar beslut om sin verksamhet och sina uppdrag, behöver stat, kommun och landsting följa och bevaka utvecklingen på ett generellt plan så att det civila samhället inte genom omfattande uppdrag och villkorade bidrag blir alltmer styrt och beroende av beslut inom offentlig sektor. Av demo- kratiska skäl måste det undvikas att viljan bland det civila samhällets organisationer att agera opinionsbildande eller samhällskritiskt lång- siktigt minskar. För medlemmarna och även för många av dem som mottar service eller tjänster av en organisation inom det civila samhället utgör också organisationens ideella syfte och värdegrund ett särskilt värde. Det är just denna karaktär hos det civila samhällets organisationer som ger deras verksamhet dess särart och särskilda värde jämfört med verksamhet som bedrivs i offentlig regi eller av företag. Det ligger därför även i uppdragsgivarnas långsiktiga intresse att denna särart hos det civila samhällets organisationer värnas genom att ett mått av oberoende och självständighet säkerställs. 6 En politik för det civila samhället 6.1Mål för politiken för det civila samhället Regeringens förslag: Målet för folkrörelsepolitiken upphävs. Politiken för det civila samhället ska ha följande mål: Villkoren för det civila samhället som en central del av demokratin ska förbättras. Detta ska ske i dialog med det civila samhällets organisationer genom att -utveckla det civila samhällets möjligheter att göra människor delaktiga utifrån engagemanget och viljan att påverka den egna livssituationen eller samhället i stort, -stärka förutsättningarna för det civila samhället att bidra till samhällsutvecklingen och välfärden både som röstbärare och opinionsbildare och med en mångfald verksamheter, -fördjupa och sprida kunskapen om det civila samhället. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att det nuvarande målet för folkrörelsepolitiken att människor ska ha bästa möjliga förutsättningar att bilda och delta i olika typer av folkrörelser och föreningar ska stå fast. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser stödjer eller har inte invänt mot utredningens förslag. påpekar flera remissinstanser att innebörden av begreppet folkrörelse är oklart. och delar utredarens bedömning att målet för folkrörelsepolitiken bör stå fast men vill också understryka att det råder stor oklarhet om vad som egentligen menas med folkrörelser. Forum för frivilligt socialt arbete, Hela Människan, Sociala Missionen och framför att en breddning av området är önskvärd och kan bidra till att skapa en sammanhållen politik för det civila samhället.