prop · GX0378 · 2009-12-21 00:00:00 — ii)ske i vetskap om gruppens avsikt att begå ett brott som avses i artik- larna 57 i denna konvention. Varje part skall också, i enlighet med sin nationella lagstiftning, vidta de åtgärder som fordras för att det i dess nationella lagstiftning skall vara straffbelagt att försöka begå något av de brott som anges i artiklarna 6 och 7 i denna konvention. 1.Varje part skall, i överensstämmelse med sina rättsliga principer, vidta de åtgärder som fordras för att juridiska personer skall kunna ställas till ansvar för medverkan i de brott som anges i artiklarna 57 och 9 i denna konvention. 2.Beroende på partens rättsordning skall juridiska personer kunna lagfö- ras straffrättsligt, civilrättsligt eller administrativt. 3.Denna ansvarsskyldighet skall inte inverka på det straffrättsliga ansva- ret som de fysiska personer har som har begått brotten. 1.Varje part skall vidta de åtgärder som fordras för att de brott som an- ges i artiklarna 57 och 9 i denna konvention är straffbara med effektiva, proportionella och avskräckande påföljder. 2.Tidigare lagakraftvunna domar som har meddelats utomlands beträf- fande brott som anges i denna konvention får, i den utsträckning det är tillåtet i den nationella lagstiftningen, beaktas vid bestämmandet av på- följden i enlighet med nationell lagstiftning. 3.Varje part skall tillse att juridiska personer som fälls till ansvar i enlig- het med artikel 10 underkastas effektiva, proportionella och avskräckan- de straffrättsliga eller icke-straffrättsliga påföljder, innefattande ekono- miska påföljder. Varje part skall tillse att införandet, genomförandet och tillämpningen av kriminaliseringen enligt artiklarna 57 och 9 i denna konvention sker med respekt för mänskliga rättigheter, särskilt yttrandefrihet, förenings- frihet och religionsfrihet, såsom de i för parten tillämpliga delar anges i konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggan- de friheterna, i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och i andra folkrättsliga förpliktelser. Införandet, genomförandet och tillämpningen av kriminaliseringen enligt artiklarna 57 och 9 i denna konvention skall vidare ske med beak- tande av proportionalitetsprincipen, med hänsyn till de legitima syften som eftersträvas och deras nödvändighet i ett demokratiskt samhälle, och skall utesluta varje form av godtycke eller diskriminerande eller rasistisk Skydd, ersättning och stöd till offer för terrorism Varje part skall vidta de åtgärder som fordras för att skydda och stödja offer för terroristdåd som har begåtts på det egna territoriet. Dessa åtgär- der kan omfatta, genom lämpliga nationella system och i enlighet med inhemsk lag, bland annat finansiell hjälp och ersättning till offer för ter- rorism och deras nära familjemedlemmar. Varje part skall vidta de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva domsrätt beträffande de brott som anges i konventionen: a)om brottet har begåtts inom den partens territorium; b)om brottet har begåtts ombord på ett fartyg som förde den partens flagg, eller ombord på ett luftfartyg som var registrerat enligt dess lag- stiftning; c)om brottet har begåtts av en av den partens medborgare. Varje part får även fastställa att den har domsrätt beträffande de brott som anges i konventionen: a)om brottet var riktat mot eller resulterade i förövande av ett brott som avses i artikel 1 i denna konvention, inom den partens territorium eller mot en av dess medborgare; b)om brottet var riktat mot eller resulterade i förövande av ett brott som avses i artikel 1 i denna konvention mot en statlig eller annan offentlig anläggning tillhörande den parten utomlands, inbegripet den partens diplomatiska eller konsulära lokaler; c)om brottet var riktat mot eller resulterade i ett brott som avses i artikel 1 i denna konvention som begåtts i ett försök att tvinga den parten att vidta eller avstå från att vidta en handling; d)om brottet har begåtts av en statslös person med hemvist inom den partens territorium; e) om brottet har begåtts ombord på ett luftfartyg som den partens reger- ing har under sin förvaltning. 3.Varje part skall vidta de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva domsrätt beträffande de brott som anges i denna konvention när den misstänkte befinner sig inom partens territorium och parten inte utlämnar honom eller henne till en part vars domsrätt grundar sig på en bestämmelse om domsrätt som återfinns även i den anmodade partens lag. 4.Denna konvention utesluter inte straffrättslig domsrätt som utövas i enlighet med nationell lagstiftning. 5.I de fall där mer än en part gör gällande domsrätt över ett påstått brott som anges i denna konvention, skall de berörda parterna, om det är lämp- ligt, samråda för att avgöra vilken domsrätt som är den lämpligaste för lagföring. 1.När en part har mottagit information om att en person som har begått eller misstänks för att ha begått ett sådant brott som anges i denna kon- vention kan befinna sig inom dess territorium, skall den parten vidta de åtgärder som kan fordras enligt dess nationella lagstiftning för att utreda de omständigheter som informationen avser. 2.Efter att ha övertygat sig om att omständigheterna motiverar det skall den part inom vars territorium den som har begått brottet eller misstänks för detta befinner sig, vidta de enligt den nationella lagstiftningen lämp- liga åtgärderna för att säkerställa den personens närvaro för åtal eller utlämning. 3.Den som är föremål för de åtgärder som avses i punkt 2 skall ha rätt att: a)ofördröjligen sätta sig i förbindelse med närmaste behöriga företrädare för den stat i vilken personen är medborgare eller för den stat som annars är behörig att tillvarata personens rättigheter eller, om personen är statslös, för den stat inom vars territorium personen har sitt hemvist, b)ta emot besök av en företrädare för den staten; c)bli informerad om sina rättigheter enligt a och b. De rättigheter som avses i punkt 3 skall utövas i enlighet med lagar och andra författningar hos den part inom vars territorium den som har begått brottet eller misstänks för detta befinner sig, under förutsättning att dessa lagar och andra författningar gör det möjligt att fullt ut uppnå de syften som avses med de enligt punkt 3 tillerkända rättigheterna. Bestämmelserna i punkterna 3 och 4 skall inte inverka på rätten för en part med anspråk på domsrätt enligt artikel 14 punkterna 1.c och 2.d att anmoda att sätta sig i förbindelse med och besöka den misstänkte. Undantag från konventionens tillämpningsområde Denna konvention är inte tillämplig om något av de brott som anges i artiklarna 57 eller 9 begås inom en enda stat, den misstänkte är medbor- gare i den staten och befinner sig inom den statens territorium och ingen annan stat har en rättslig grund enligt artikel 14, punkt 1 eller 2 i denna konvention, för att utöva domsrätt, dock att bestämmelserna i artiklarna 17 och 2022 i denna konvention i förekommande fall skall vara tillämp- liga i sådana fall. Internationellt rättsligt samarbete i brottmål 1.Parterna skall lämna varandra största möjliga bistånd i samband med straffrättsliga utredningar, straffrättsliga förfaranden eller utlämningsför- faranden som inletts med anledning av brott som anges i artiklarna 57 och 9 i denna konvention, inberäknat bistånd med tillhandahållande av bevismaterial som de förfogar över och som är nödvändigt för förfaran- det. 2.Parterna skall fullgöra sina skyldigheter i enlighet med punkt 1 i över- ensstämmelse med de instrument eller andra överenskommelser om in- ternationell rättslig hjälp som kan finnas mellan dem. Saknas sådana instrument eller överenskommelser, skall parterna bistå varandra i enlig- het med sin nationella lagstiftning. 3.Parterna skall samarbeta med varandra i största möjliga utsträckning i enlighet med den anmodade partens ifrågakommande lagar, instrument, avtal och överenskommelser med avseende på brottsutredningar och rättsliga åtgärder i fråga om brott för vilka juridiska personer kan ställas till ansvar med stöd av artikel 10 i denna konvention hos den begärande parten. 4.Varje part får överväga att inrätta ytterligare mekanismer för hur den med andra parter skall meddela sådan information eller bevisning som behövs för att fastställa straffrättsligt, civilrättsligt eller administrativt ansvar enligt artikel 10. 1.Den part inom vars territorium den misstänkte befinner skall, när den har domsrätt i enlighet med artikel 14, om den inte utlämnar vederböran- de, undantagslöst och oberoende av om brottet har begåtts inom dess territorium, vara skyldig att utan omotiverat dröjsmål genom förfaranden i enlighet med den partens lagstiftning överlämna ärendet till sina behö- riga myndigheter för beslut i åtalsfrågan. Dessa myndigheter skall fatta beslut enligt samma regler som gäller i fråga om varje annat brott av allvarlig karaktär enligt lagstiftningen hos den parten. 2.Om en part enligt sin nationella lagstiftning har rätt att utlämna eller på annat sätt överföra en av sina medborgare endast på villkor att veder- börande återlämnas till den parten för att avtjäna det straff som ådömts till följd av den rättegång eller det förfarande för vilket utlämnandet eller överförandet begärdes, och denna part och den part som begär utläm- ningen är överens om detta alternativ och de andra villkor som de anser lämpliga, skall en sådan villkorlig utlämning eller ett sådant överförande vara tillräckligt för att upphäva den skyldighet som anges i punkt 1. 1.De brott som anges i artiklarna 57 och 9 i denna konvention skall anses tillhöra de utlämningsbara brotten i varje utlämningsavtal som redan föreligger mellan några av parterna före denna konventions ikraft- trädande. Parterna förbinder sig att ta med sådana brott som utlämnings- bara brott i varje utlämningsavtal som senare träffas mellan dem. 2.När en part som gör utlämning beroende av att det finns ett avtal, mot- tar en framställning om utlämning från en annan part med vilken den saknar utlämningsavtal, får den anmodade parten, efter eget bedömande, betrakta denna konvention som rättslig grund för utlämning med avseen- de på de brott som anges i artiklarna 57 och 9 i denna konvention. För utlämning skall gälla de övriga villkor som föreskrivs i den anmodade partens lagstiftning. 3.Parter som inte gör utlämning beroende av att det finns ett avtal, skall sinsemellan betrakta de brott som anges i artiklarna 57 och 9 i denna konvention som utlämningsbara brott i enlighet med de villkor som upp- ställs i den anmodade partens lagstiftning. 4.Om så är nödvändigt skall för utlämning mellan parterna de brott som anges i artiklarna 57 och 9 i denna konvention, behandlas som om de begåtts inte endast på gärningsorten utan även inom territoriet för de parter som har fastställt att de har domsrätt i enlighet med artikel 14. Bestämmelser i alla instrument och avtal om utlämning som slutits mellan parterna med avseende på de brott som avses i artiklarna 57 och 9 i denna konvention skall anses vara ändrade mellan parterna i den ut- sträckning som de är oförenliga med denna konvention. Upphävande av undantaget för politiska brott 1.Inget av de brott som anges i artiklarna 57 och 9 i denna konvention skall med avseende på utlämning eller internationell rättslig hjälp betrak- tas som ett politiskt brott, som ett brott förknippat med ett politiskt brott eller som ett brott som inspirerats av politiska motiv. Följaktligen får en framställning om utlämning eller en ansökan om internationell rättslig hjälp som grundar sig på ett sådant brott inte avslås endast av det skälet att framställningen avser ett politiskt brott eller ett brott förknippat med ett politiskt brott eller ett brott som inspirerats av politiska motiv. 2.Utan att det inverkar på tillämpningen av artiklarna i Wienkon- ventionen om traktaträtten av på artiklarna i denna konvention, får varje stat eller Europeiska gemenskapen, när den under- tecknar konventionen eller deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument till konventionen, förklara att den förbehåller sig rätten att inte tillämpa punkt 1 i denna artikel i vad avser utlämning för ett brott som anges i denna konvention. Parten för- binder sig att endast tillämpa denna reservation från fall till fall genom ett motiverat beslut. 3.Varje part får helt eller delvis återta en reservation som den gjort i enlighet med punkt 2 genom en förklaring ställd till gene- ralsekreterare. Återtagandet börjar gälla den dag då förklaringen mottogs av generalsekreteraren. 4.Part som har gjort reservation i enlighet med punkt 2 i denna artikel får inte kräva tillämpning av punkt 1 i denna artikel från en annan part; par- ten får emellertid, om reservation inte är fullständig eller är villkorad, kräva tillämpning av denna artikel i samma mån som parten själv godta- git den. 5.En reservation skall gälla för av för denna konventions ikraftträdande för parten i fråga. Sådana reservationer kan emellertid förnyas . före utgången av en reservations giltighetstid skall Eu- roparådets generalsekreterare underrätta den berörda parten om upphö- randet. Senast före upphörandet skall parten meddela gene- ralsekreteraren att den vidmakthåller, ändrar eller återtar sin reservation. I de fall en part meddelar generalsekreterare att den vid- makthåller sin reservation, skall parten lämna en förklaring som motive- rar varför reservationen skall bestå. Om inget meddelande har lämnats av den berörda parten, skall generalsekreterare meddela parten att dess reservation anses ha förlängts automatiskt . den berörda parten inte meddelar sin avsikt att vidmakthålla eller ändra sin reservation före denna tids utgång, skall reservationen upphöra att 7.Om en part, med tillämpning av denna reservation, inte utlämnar en person, skall den, efter att ha mottagit en begäran om utlämning från en annan part, undantagslöst och utan omotiverat dröjsmål överlämna ären- det till sina behöriga myndigheter för beslut i åtalsfrågan om inte den begärande och den anmodade parten kommer överens om något annat. De behöriga myndigheterna hos den anmodade parten skall fatta beslutet i åtalsfrågan enligt samma regler som gäller i fråga om varje annat brott av allvarlig natur enligt den partens lagstiftning. Den anmodade parten skall, utan omotiverat dröjsmål, meddela den slutliga utgången av förfa- randet till den begärande parten och till generalsekreterare, som skall vidarebefordra det till det samråd mellan parterna som avses i artikel 30. 8.Ett beslut att avslå en utlämningsframställan på grund av denna reser- vation skall skyndsamt framföras till den begärande parten. Om något rättsligt avgörande i saken inte har meddelats inom rimlig tid hos den anmodade staten i enlighet med punkt 7, får den begärande staten under- rätta generalsekreterare om detta. Generalsekreteraren skall hänskjuta saken till det samråd mellan parterna som avses i artikel 30. Partssamrådet skall behandla frågan och avge ett yttrande om avslagets förenlighet med konventionen och underställa ministerkommittén det i syfte att en förklaring skall avges. När ministerkommittén utför sina uppgifter enligt denna punkt, skall dess sammansättning vara begränsad till statsparterna. 1.Ingen bestämmelse i denna konvention skall tolkas så att ut- lämningsskyldighet eller skyldighet att lämna internationell rättslig hjälp uppkommer om den anmodade staten har grundad anledning att anta att en framställning om utlämning för brott som anges i artiklarna 57 och 9 eller en ansökan om internationell rättslig hjälp avseende sådana brott har gjorts i syfte att åtala eller straffa en person i anledning av dennas ras, trosbekännelse, nationalitet, etniska ursprung eller politiska uppfattning eller att bifall till framställningen skulle vara till men för den personens ställning av något av dessa skäl. 2.Ingenting i denna konvention skall tolkas så att skyldighet att utlämna uppkommer om den person som utlämningsframställningen avser löper risk att utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Ingenting i denna konvention skall tolkas så att skyldighet att utlämna uppkommer om den person som utlämningsframställningen avser löper risk att utsättas för dödsstraff eller, i det fall lagen i den anmodade staten inte medger livstidsstraff, till livstidsstraff utan möjlighet till villkorlig frigivning, såvida inte den anmodade staten enligt gällande utlämnings- avtal har skyldighet att utlämna, ifall den begärande staten avger en så- dan försäkran, som den anmodade staten anser vara tillräcklig, om att dödsstraff inte skall utdömas eller, när sådant straff utdöms, att straffet inte skall verkställas, eller att den berörda personen inte skall dömas till livstidsstraff utan möjlighet till villkorlig frigivning. Informationsutbyte på eget initiativ 1.Om det inte är till skada för egna brottsutredningar och rättsliga förfa- randen får en parts behöriga myndigheter, utan att först ha mottagit en framställning därom, till en annan parts behöriga myndigheter överlämna information som erhållits inom ramen för dess egna utredningar, när den anser att lämnandet av sådan information skulle hjälpa den mottagande parten att inleda eller utföra utredningar och rättsliga förfaranden, eller som skulle kunna föranleda en framställan av den mottagande parten med stöd av denna konvention. 2.Den part som tillhandahåller informationen får, i enlighet med sin nationella lagstiftning, ställa villkor för den mottagande partens använd- ning av informationen. 3.Den mottagande parten skall vara bunden av dessa villkor. 4.Varje part får emellertid, som helst, genom en förklaring ställd till generalsekreterare förklara att den förebehåller sig rätten att inte vara bunden av de villkor som ställts av den part som lämnat information i enlighet med punkt 2 ovan, såvida den inte på förhand får meddelande om naturen av de uppgifter som skall överlämnas och medger dess översändande. 1.Denna konvention skall stå öppen för undertecknande av medlemsstater, Europeiska gemenskapen och de icke-medlemsstater som har deltagit i utarbetandet av konventionen. 2.Denna konvention skall ratificeras, godtas eller godkännas. Ratifika- tions-, godtagande- eller godkännandeinstrument deponeras hos Europa- rådets generalsekreterare. Denna konvention träder i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då sex signatärer, varav minst fyra medlemsstater i , har uttryckt sitt samtycke till att vara bundna av konventionen i enlighet med bestämmel- sen i punkt 2 i denna artikel. För en signatär som senare uttrycker sitt samtycke till att vara bunden av konventionen träder denna i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då den har uttryckt sitt samtycke till att vara bunden av konventionen i enlighet med bestämmelsen i punkt 2 ovan. 1.Efter det att denna konvention har trätt i kraft kan minis- terkommitté efter samråd med parterna till konventionen och med deras enhälliga samtycke inbjuda en stat som inte är medlem av och som inte har deltagit i konventionens utarbetande att ansluta sig till konventionen. Beslutet skall fattas med den majoritet som anges i artikel 20d i stadga och i enhällighet av ombuden för de parter som är berättigade att delta i ministerkommittén. 2.För en stat som ansluter sig till konventionen enligt punkt 1 ovan trä- der den i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter dagen för deponeringen av anslutningsin- strumentet hos generalsekreterare. 1.En stat eller Europeiska gemenskapen kan när den undertecknar kon- ventionen eller deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument ange för vilket eller vilka territorier konven- tionen skall gälla. 2.En part kan genom en förklaring ställd till Eu- roparådets generalsekreterare utsträcka tillämpningen av konventionen till ett annat territorium som anges i förklaringen. I förhållande till ett sådant territorium träder konventionen i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då generalsekreteraren mottog förklaringen. 3.En förklaring som avgivits enligt de båda föregående punkterna kan, med avseende på ett territorium som har angivits i förklaringen, återtas genom ett meddelande ställt till generalsekreterare. Återta- gandet börjar gälla i den månad som följer efter utgång- en av en period efter den dag då generalsekreteraren Konventionen kompletterar tillämpliga multilaterala eller bilaterala instrument eller överenskommelser mellan parterna, däribland bestäm- melserna i följande instrument från : Europeisk utlämningskonvention, öppnad för undertecknande i (ETS nr 24); Europeisk konvention om inbördes rättshjälp i brottmål, öppnad för undertecknande i (ETS nr 30); Europeisk konvention om bekämpande av terrorism, öppnad för under- tecknande i (ETS nr 90); Tilläggsprotokoll till europeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål, öppnat för undertecknande i (ETS nr 99); Andra tilläggsprotokollet till europeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål, öppnat för undertecknande i den 8 no- vember 2001 (ETS nr 182); Protokoll om ändring av europeiska konventionen om bekämpande av terrorism, öppnat för undertecknande i (ETS nr 190) Om två eller flera parter redan har ingått en överenskommelse eller slutit ett instrument om frågor som behandlas i denna konvention eller på annat sätt reglerat sina inbördes relationer beträffande sådana frågor, eller om de gör det, skall de också ha rätt att tillämpa överens- kommelsen eller instrumentet i fråga eller att reglera sina förhållanden i enlighet därmed. Om några parter emellertid reglerar sina relationer beträffande frågor som behandlas i konventionen på annat sätt än det som regleras häri, skall de göra detta på ett sätt som inte är oförenligt med konventionens syften och principer. 3.Parter som är medlemmar av Europeiska unionen skall i sina inbördes förbindelser tillämpa gemenskapsrätt och Europeiska unionens regelverk i den utsträckning det finns sådana regler och dessa är tillämpliga på den aktuella frågan, utan inverkan på denna konventions mål och syfte eller fulla tillämpning på andra parter. 4.Ingenting i denna konvention skall inverka på andra rättigheter, skyl- digheter och ansvar för parter och enskilda enligt folkrätten, däribland internationell humanitär rätt. På sådan verksamhet av väpnade styrkor under en väpnad konflikt med den innebörd som dessa termer har i internationell humanitär rätt som regleras av sådan rätt är inte denna konvention tillämplig; den verk- samhet som utövas av en parts försvarsmakt då denna fullgör sina offici- ella uppgifter är inte underkastad denna konvention i den mån som verk- samheten regleras av andra folkrättsliga regler. 1.Ändringar av denna konvention kan föreslås av varje part, Europarå- dets ministerkommitté eller partssamrådet. 2.Europarådets generalsekreterare skall delge parterna ändringsförsla- gen. 3.Ändringsförslag från en part eller från ministerkommittén skall tillstäl- las partssamrådet, som skall avge ett yttrande över den föreslagna änd- ringen till ministerkommittén. 4.Ministerkommittén skall överväga den föreslagna ändringen och ytt- randet från partsamrådet och får anta ändringen. 5.Text till ändringar som har antagits av ministerkommittén i enlighet med punkt 4 skall underställas parterna för antagande. 6.Ändringar som har antagits i enlighet med punkt 4 träder i kraft den trettionde dagen efter det att alla parter har underrättat generalsekretera- ren att de antar ändringen. Parterna och ministerkommittén får lämna ändringsförslag för att upp- datera förteckningen över instrument i bilagan. Ändringen får endast avse universella instrument som slutits inom system som särskilt avser internationell terrorism och har trätt i kraft. generalsekreterare skall delge parterna förslagen.