prop · GX0350 · 2009-11-10 00:00:00 — Könsstympning utförs oftast på initiativ av en närstående till flickan och sker vanligen då flickan är mel- lan . Eftersom preskriptionstiden för köns- stympning av normalgraden är kan brottet preskriberas innan flick- an blir myndig. Det finns flera omständigheter som talar för att många fall av könsstympning inte upptäcks förrän förflutit från det att gärningen begicks. För att brott mot lagen med förbud mot köns- stympning av kvinnor skall kunna lagföras effektivt krävs att brotten kommer till åklagarens kännedom innan de preskriberas. Enligt vårt förslag skall preskriptionstiden vid könsstympning börja löpa först när målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Det skall gälla även beträffande försök till könsstympning. Vi bedömer att de föreslagna ändringarna kan träda i kraft . Om inte annat föreskrivs kommer förslagen till förändrade preskrip- tionsbestämmelser att bli tillämpliga endast för brott som begås efter det att ändringarna trätt i kraft. Detta följer av bestämmelsen i 12 § Lag (1964:163) om införande av (BrP). Varken legalitetsprincipen, regeringsformen eller förbjuder att nya bestämmelser om preskription görs tillämpliga för brott som begås innan de nya bestämmelserna träder i kraft, förutsatt att brot- ten inte redan preskriberats enligt tidigare bestämmelser. Preskriptions- bestämmelser i har tidigare givits retroaktiv verkan. Internationella straffrättsutredningens förslag att även redan begångna brott skulle undantas från preskription kritiserades starkt av flera remiss- instanser. Det krävs enligt vår mening goda skäl för att frångå huvudregeln i 12 § BrP. Vi har inte funnit några sådana skäl beträffande folkmord och folk- rättsbrott, framförallt eftersom det inte förefaller finnas något framträ- dande reellt behov av en sådan bestämmelse. De brott som preskriberas enligt svensk rätt kan vidare lagföras vid den Internationella brottmåls- domstolen, förutsatt att brottet begåtts efter det att Romstadgan trätt i kraft. Vad gäller mord och dråp finns det en risk för att brott som har begåtts före lagändringen och som kan upp , kan komma att preskriberas inom den ordinarie preskriptionstiden. Särskilt kan det gälla gärningar som kommer att rubriceras som dråp, eftersom dessa preskri- beras . Det kommer troligen inte att röra sig om mer än ett ytterst fåtal fall. Eftersom det är fråga om allvarliga brott som innefattar uppsåtligt dödligt våld finns ett starkt allmänt intresse av att gärnings- mannen skall lagföras. Detta skäl motiverar emellertid inte ensamt att huvudregeln frångås. Inte heller målsägandeintressena väger så tungt att, det enligt vår uppfattning, finns skäl att avvika från huvudregeln som uttrycks i 12 § BrP. Bestämmelsen om utgångspunkten för när preskriptionstid vid köns- stympning skall börja löpa förs in i 35 kap. 4 § andra stycket brottsbal- ken. Motsvarande bestämmelse rörande sexualbrott mot barn har givits retroaktiv verkan . En retroaktiv tillämpning av den före- slagna lagändringen kommer att få betydelse för de flickor som köns- stympats innan lagens ikraftträdande. Det är omöjligt att uppskatta hur många fall det kan röra sig om, men här finns troligen ett stort mörkertal. 2009/10:50 Nuvarande bestämmelser medför sannolikt att vissa fall av könsstymp- Bilaga 1 ning preskriberas innan målsäganden förmår att påtala att hon utsatts för brottet. Detta skäl i kombination med att motsvarande bestämmelser rörande sexualbrott mot barn tidigare givits retroaktiv verkan väger enligt vår uppfattning så tungt att det är motiverat att, med frångående av hu- vudregeln i 12 § BrP, förordna att bestämmelsen skall gälla även för gärningar som har begåtts före ikraftträdandet, förutsatt att brottet inte preskriberats enligt äldre bestämmelser. Arbetsbördan för polis, åklagare och domstolar kommer i någon mån att öka. Det torde emellertid endast vara fråga om sådana ökade kostnader som bör kunna finansieras inom ramen för befintliga resurser. 1Förslag till lag om ändring i (1962:700) Härigenom föreskrivs att 35 kap. 1 och 4 §§ skall ha ned- an angivna lydelse. Påföljd må ej ådömas, med mindre den misstänkte häktats eller erhållit del av åtal för brottet inom , om å brottet ej kan följa svårare straff än fängelse , , om svåraste straffet är högre men icke över fängelse , , om svåraste straffet är högre men icke över fängelse , , om svåraste straffet är fängelse , , om fängelse på livstid kan följa å brottet. Bestämmelserna om preskrip- tion i detta kapitel tillämpas inte på följande brott 1.mord, 3 kap. 1 § denna balk, 2.dråp, 3 kap. 2 § denna balk, 3.folkrättsbrott, 22 kap. 6 § andra stycket denna balk, 4. folkmord, 1 § lagen (1964:169) om straff för folkmord, 5.terroristbrott, 2 § och 3 § 1 eller 2, lagen (2003:148) om straff för terroristbrott eller 6.försök till ett sådant brott som avses i 1, 2, 4 eller 5. Har någon begått brott som av- ses i andra stycket innan han eller hon fyllt tjugoett år skall vad som sägs i första stycket tillämpas. Innefattar en handling flera brott, må utan hinder av vad nu sagts på- följd ådömas för alla brotten, så länge påföljd kan ådömas för något av dem. De i 1 § bestämda tiderna skall räknas från den dag brottet begicks. Förutsätts för ådömande av påföljd att viss verkan av handlingen inträtt, skall tiden räknas från den dag då sådan verkan inträdde. Vid brott som avses i 6 kap. 4 Vid brott som avses i 6 kap. 4 §§ och 8 § tredje stycket eller §§ och 8 § tredje stycket eller försök till sådana brott skall de i försök till sådana brott skall de i § bestämda tiderna räknas från § bestämda tiderna räknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Detsamma skall gälla vid brott som avses i 6 kap. 13 och 12 §§ eller försök till sådana brott om brottet begåtts mot en person som inte fyllt . den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Detsamma skall gälla vid brott som avses i 6 kap. 13 och 12 §§ samt vid brott som avses i 2 § lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor eller försök till sådana brott om brottet begåtts mot en person som inte fyllt . Om vid bokföringsbrott, som ej är ringa, den bokföringsskyldige från brottet har försatts i konkurs, fått eller erbjudit ackord eller inställt sina betalningar, skall tiden räknas från den dag då detta skedde. Om den bokföringsskyldige från brottet blivit föremål för skatte- eller taxeringsrevision, skall tiden räknas från den dag då revisio- nen beslutades. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelsen i 35 kap. 4 § andra stycket tillämpas även på brott som har begåtts före ikraftträdandet om inte möjligheten att döma till påföljd har bortfallit enligt äldre bestämmelser. 2Förslag till lag om ändring i polisdatalagen (1998:622) Härigenom föreskrivs att 27 § polisdatalagen skall ha nedan angivna lydelse. Uppgifter i skall gallras senast när uppgifterna om den registrerade gallras ur belastningsregistret enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. Uppgifter i utredningsregistret skall gallras senast när uppgifterna om den registrerade får föras in i eller när förundersökning eller åtal läggs ned, åtal ogillas, åtal bifalls men påföljden bestäms till enbart böter eller när den registrerade godkänt ett strafföreläggande som avser enbart böter. Uppgifter i spårregister skall gallras senast efter regi- streringen. Uppgifter i spårregister som rör utredningar om 1.mord, 3 kap. 1 § , 2.dråp, 3 kap. 2 § , 3.folkrättsbrott, 22 kap. 6 § andra stycket , 4. folkmord, 1 § lagen (1964:169) om straff för folkmord, 5.terroristbrott , 2 § och 3 § 1 eller 2, lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, eller 6.försök till ett sådant brott som avses i 1, 2, 4 eller 5 skall gallras senast ef- ter registreringen. Övriga uppgif- ter i spårregister skall gallras se- nast efter registreringen. Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanserna (Ds 2007:1) Efter remiss har yttrande över promemorian avgetts av om- budsmän, för , , , , , , Åkla- garmyndigheten, , um, Kriminalvården, , , , , Datainspektionen, Socialstyrel- sen, , vid , vid , vid , Juridiska fakul- tetsnämnden vid , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, Jämställd- hetsombudsmannen, till trossamfund, , ning, och för kvinnojourer och tjejjourer i . Statskontoret, Myndigheten för skolutveckling, i och har avstått från att lämna synpunkter. Svar har inte inkommit från Kyrkostyrelsen, Rädda barnen, rätt i samhället, , Svenska avdelningen av Interna- , i , Eritre- anska i , , Krimi- nellas revansch i samhället, och . Sammanfattning av betänkandet Internationella brott och svensk jurisdiktion (SOU 2002:98) I detta betänkande lägger vi fram förslag till en ny lag om internationella brott. I lagen införs särskilda för svensk rätt nya straffbestämmelser om folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Svensk domstol skall enligt förslaget vara behörig att döma för dessa brott oberoende av var eller av vem de har begåtts. Folkmord, brott mot mänskligheten och allvarliga krigsförbrytelser undantas också från reglerna om preskription. Vi lägger vidare fram förslag till ny lydelse av 2 kap. BrB om svensk domstols domsrätt eller behörighet att döma i brottmål. Förslaget är ett resultat av en generell översyn av de svenska behörighetsreglerna och syftar främst till att göra dessa mer överskådliga och lättillämpade. Över- synen har också föranlett förslag till ändringar i vissa andra författningar. Straffansvar för internationella brott antogs Romstadgan för Internationella brottmålsdom- stolen. Sedan 60 stater däribland - hade ratificerat stadgan trädde den i kraft . Genom stadgan inrättas som en permanent av en- skilda för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Mot bakgrund av tillträde till Romstadgan har vi haft i upp- drag att se över den svenska straffrättsliga lagstiftningen när det gäller sådana internationella brott som enligt folkrätten skall föranleda indivi- duellt straffrättsligt ansvar. I Romstadgan finns straffbestämmelser och andra bestämmelser som gäller för den Internationella brottmåldomstolens verksamhet. Stadgan innefattar inte något direkt krav på att de brott och de straffrättsliga prin- ciper som anges i stadgan skall införlivas i de fördragsslutande staternas nationella rättsordningar. Såsom framhålls i våra direktiv finns det emel- lertid ett starkt svenskt intresse av att svensk lagstiftning medger lagfö- ring för allvarliga internationella brott på motsvarande sätt och i samma utsträckning som skall gälla enligt den internationella ordning som Sve- rige har verkat för. Vi föreslår därför att det med bestämmelserna i stadgan som främsta förebild införs en ny svensk lag om internationella brott. Genom lagen kommer enskilda personer att kunna dömas till an- svar för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Lagen sträcker sig dock i flera hänseenden längre än Romstadgan, bl.a. när det gäller ansvar för krigsförbrytelser i icke-internationella väpnade konflik- ter. I Romstadgan finns, förutom brottsbeskrivningar, bl.a. en rad olika be- stämmelser som samlats under rubriken straffrättsliga princi- per. De avser bl.a. frågor om i vilka gärningsformer brotten skall vara straffbara, om allmänna ansvarsförutsättningar och om ansvarsfrihets- grunder. Bestämmelserna stämmer i huvudsak väl överens med motsva- rande svenska regler. I vissa hänseenden finns dock avvikelser av större betydelse. Vi föreslår att svensk rätt i dessa fall anpassas efter vad som gäller för . Vi föreslår således bl.a. att det skall införas särskilda bestämmelser om militära och andra förmäns ansvar för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Dessutom föreslår vi att folkmord, brott mot mänskligheten och allvarli- ga krigsförbrytelser skall undantas från reglerna om preskription. Som en konsekvens av vårt förslag till en ny lag om internationella brott, föreslår vi att den nuvarande lagen (1964:169) om straff för folk- mord och bestämmelsen i 22 kap. 6 § om folkrättsbrott Regler om domsrätt eller jurisdiktion finns i både internationell och na- Medan folkrätten sätter gränser för hur långt en stat får sträcka sin jurisdiktion ankommer det på varje stat att i sin nationella lagstiftning bestämma hur långt denna möjlighet skall utnyttjas. De centrala bestämmelserna om svensk straffrättslig domsrätt finns i 2 Bestämmelserna har ändrats och kompletterats vid ett stort antal tillfällen och är tämligen svåröverskådliga. allt fler bestämmelser om domsrätt förts in också i specialstraffrättsliga De svenska bestämmelserna tillåter en mycket omfattande doms- rätt över utomlands begångna brott. Formellt sträcker sig bestämmelserna i vissa hänseenden klart längre än vad det folkrättsliga regelsystemet Av bl.a. detta skäl krävs som huvudregel att regeringen eller den regeringen bemyndigat meddelar ett beslut om åtalsförordnande innan åtal får väckas för utomlands begångna brott. na iaktta vad som gäller om jurisdiktion enligt folkrätten. Vårt uppdrag har varit att göra en systematisk översyn av bestämmel- serna om svensk straffrättslig domsrätt i syfte att åstadkomma en samlad, överskådlig och lättillämpad reglering och undersöka behovet av andra förändringar och förenklingar av systemet. Vi föreslår att 2 kap. BrB får en helt ny lydelse. Reglerna i det nya ka- pitlet görs i möjligaste mån tillämpliga också i de fall som regleras i De svenska behörighetsreglerna utformas med ut- gångspunkt från de anknytningsprinciper som enligt folkrätten kan grun- da rätt till nationell domsrätt. De formella gränserna för behörigheten preciseras och snävas in. Systemet med krav på åtalsförordnande som huvudregel för utomlands begångna brott bibehålls. meddela åtalsförordnande flyttas från regeringen till Riksåklagaren med möjlighet att i enskilda fall överlämna prövningen till regeringen. om vad som skall beaktas vid beslut om åtalsförordnande införs. I uppdraget har också ingått att särskilt se över den svenska lagstift- ningen om straffrättslig domsrätt i fråga om internationella brott. delen föreslår vi att svensk domstol skall har rätt att döma för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser med stöd av universali- tetsprincipen, dvs. oberoende av var eller av vem som sådana brott be- Detsamma skall gälla för bl.a. gärningar som utgör tortyr enligt Dessutom föreslås en särskild behö- righetsbestämmelse för sådana brott som omfattas av en internationell straffrättslig överenskommelse som är bindande för . enskommelsen innebär att måste pröva åtalsfrågan om den miss- tänkte inte utlämnas skall brottet också omfattas av svensk domsrätt. Betänkandets förslag till Lag om internationella brott Förslag till Lag (0000:000) om internationella brott 1 § Denna lag är tillämplig på brott som svensk domstol, enligt allmän folkrätt eller en överenskommelse med annan stat eller mellanfolklig organisation som är bindande för , är behörig att döma för även om gärningen saknar särskild anknytning till . 2 § Vid tillämpning av denna lag skall, inom de ramar som följer av svenska bestämmelser, de principer och den praxis som är vägledande för och har utvecklats inom den enligt Romstadgan inrätta- de särskilt beaktas. 1 § Med folkmord avses gärningar som anges i 2 § och som begås i syfte att helt eller delvis förinta en nationell, etnisk eller rasmässigt bestämd eller religiös folkgrupp som sådan och som antingen ingår som ett led i ett uppenbart mönster av liknande gärningar riktade mot folkgruppen eller som i sig är ägnade att medföra en sådan förintelse. 2 § För folkmord döms den som dödar en medlem av folkgruppen eller tillfogar en sådan person en svår kroppslig eller psykisk skada. Detsamma gäller den som i annat fall 1.påtvingar medlemmar av folkgruppen levnadsvillkor som är ägnade att medföra att folkgruppen förintas helt eller delvis, 2.vidtar åtgärder i avsikt att förhindra att barn skall födas inom folk- gruppen eller 3.genom olaga tvång för över barn från folkgruppen till en annan grupp. 3 § Straffet för folkmord är fängelse i lägst fyra och högst eller på livstid. 3 kap. Brott mot mänskligheten 1 § Med brott mot mänskligheten avses gärningar som anges i 2 § och som ingår som ett led i ett omfattande eller systematiskt angrepp riktat mot en grupp av civila. 2 § För brott mot mänskligheten döms den som dödar någon som ingår i gruppen eller som genom tortyr eller på annat sätt tillfogar en sådan person en svår kroppslig eller psykisk skada eller svårt lidande. Detsamma gäller den som i annat fall 1.påtvingar personer som ingår i gruppen levnadsvillkor som är ägna- de att medföra att gruppen förintas helt eller delvis (förintelse), 2.genom tvång eller allvarligt missbruk av beroende ställning hos nå- gon som ingår i gruppen förorsakar att han eller hon kommer i tvångsar- bete eller annat sådant tvångstillstånd (förslavning), 3.i strid med allmän folkrätt deporterar eller på annat sätt tvångsför- flyttar personer som ingår i gruppen från ett område där de lagligen up- pehåller sig (tvångsförflyttning), 4.i strid med allmän folkrätt frihetsberövar någon som ingår i gruppen (olaga frihetsberövande), 5.utsätter någon som ingår i gruppen för allvarligt sexuellt övergrepp genom våldtäkt, påtvingad prostitution, påtvingat havandeskap, påtving- ad sterilisering eller annan motsvarande gärning (sexuellt övergrepp), 6.i samband med annat brott mot denna paragraf eller i strid med folk- rätten berövar personer som ingår i gruppen grundläggande rättigheter på grund av politiska, rasmässiga, nationella, etniska, kulturella, religiösa, könsmässiga eller andra enligt allmän folkrätt otillåtna motiv (diskrimi- nering), 7.för en stats eller politisk organisations räkning, eller med dess till- stånd, stöd eller samtycke, griper, fängslar eller för bort någon som ingår igruppen i syfte att undandra honom eller henne rättsligt skydd eller, sedan ett frihetsberövande har skett, vägrar att erkänna frihetsberövandet eller lämna information om personens öde eller uppe- hållsort (påtvingat försvinnande) eller 8.inom ramen för och i syfte att upprätthålla en institutionaliserad ord- ning av systematiskt förtryck och dominans av en rasgrupp över en eller flera andra rasgrupper begår andra gärningar av liknande slag (apart- heid). 3 § Straffet för brott mot mänskligheten är fängelse i lägst fyra och högst eller på livstid. 1 § Med krigsförbrytelser avses gärningar som anges i 3-7 §§ och som ingår som ett led i eller på annat sätt står i samband med en väpnad kon- flikt eller ockupation. 2 § Med skyddad person avses den som såsom sårad, sjuk, skeppsbruten, krigsfånge, civil eller i annan egenskap åtnjuter särskilt skydd enligt fyra Genèvekonventioner om skydd för krigets offer eller första tilläggsprotokoll till dessa eller annars enligt allmän folkrätt i väpnad konflikt eller under ockupation. 3 § För krigsförbrytelse döms den som dödar en skyddad person eller som genom tortyr eller annan grym eller omänsklig behandling tillfogar en skyddad person en svår kroppslig eller psykisk skada eller svårt lidan- de. Detsamma gäller den som i annat fall 1.utsätter en skyddad person för medicinsk behandling eller veten- skapliga experiment som inte sker i personens intresse och som innebär allvarlig fara för hans eller hennes liv eller hälsa, 2.i strid med allmän folkrätt deporterar eller på annat sätt tvångsför- flyttar en skyddad person från ett område där han eller hon lagligen uppehåller sig, 3.utsätter en skyddad person för allvarligt sexuellt övergrepp genom våldtäkt, sexuellt slaveri, påtvingad prostitution, påtvingat havandeskap, påtvingad sterilisering eller annan motsvarande gärning, 4.verkställer eller dömer ut ett straff mot en skyddad person utan att han eller hon först fått en rättvis rättegång inför en opartisk domstol, 5.genom förödmjukande eller nedsättande behandling kränker en skyddad persons personliga värdighet, 6.tar en skyddad person som gisslan, 7.dödar eller skadar en kombattant som är försatt ur stridbart skick el- 8.till de väpnade styrkorna tar ut eller i strid använder barn som inte fyllt . Vid internationell väpnad konflikt och under ockupation döms för krigsförbrytelse även den som 1.låter förflytta en del av egen civilbefolkning till ockuperat område, 2.tvingar en medborgare i stat som är motpart i konflikten att delta i stridshandling mot den egna staten, 3.tvingar en skyddad person att tjänstgöra i en fientlig makts väpnade styrkor eller 4. utan laga stöd frihetsberövar en skyddad person eller på ett oförsvar- ligt sätt dröjer med att sända hem en krigsfånge eller civil som lagligen berövats friheten. Krigsförbrytelse mot egendom och civila rättigheter 4 § För krigsförbrytelse döms den som plundrar en stad eller plats eller, utan att detta är nödvändigt av militära skäl, i stor omfattning förstör, konfiskerar eller beslagtar annans egendom. Vid internationell väpnad konflikt och under ockupation döms för krigsförbrytelse även den som helt eller i betydande omfattning förklarar motpartens medborgares civila rättigheter eller deras rätt att få dessa prövade i domstol för slutligt eller tillfälligt upphävda. Krigsförbrytelse mot särskilt skyddade insatser eller kännetecken 5 § För krigsförbrytelse döms den som 1.riktar ett anfall mot personal, anläggningar, material, enheter eller fordon som deltar i en humanitär biståndsinsats eller i en fredsbevarande insats i överensstämmelse med principerna i stadga så länge som insatserna är berättigade till det skydd som tillkommer civila eller civil egendom enligt allmän folkrätt eller en överenskommel- se med annan stat eller mellanfolklig organisation som är bindande för , 2.riktar ett anfall mot personal, byggnader, utrustning, medicinska en- heter eller transporter som i överensstämmelse med folkrätten bär Röda korsets, Röda halvmånens eller någon annan av de av fyra Ge- nèvekonventioner och första tilläggsprotokoll särskilt skyddade kännetecknen eller 3.missbrukar ett kännetecken som avses under 2 eller parlamentär- flagga eller eller fiendens flagga eller militära be- teckningar och uniform på ett sätt som leder till att någon dör eller drabbas av allvarlig skada. Krigsförbrytelse genom användning av förbjudna stridsmetoder 6 § För krigsförbrytelse döms den som 1.med användning av förrädiskt förfarande dödar eller sårar någon som tillhör motpartens väpnade styrkor, 2.beordrar eller hotar med att inte kommer att ges, 3.använder en skyddad person för att genom hans eller hennes närvaro motverka att motparten går till angrepp mot vissa platser, områden eller väpnade styrkor, 4.riktar ett anfall mot ett militärt mål i medvetande om att anfallet också kommer att leda till att civila kommer att dödas eller skadas eller civil egendom förstöras i en omfattning som saknar proportion i förhål- lande till den konkreta och omedelbara övergripande militära fördel som kan förväntas, 5.riktar ett anfall mot en civilbefolkning som sådan eller enskilda civi- la som inte deltar i stridigheterna, 6. i avsikt att utnyttja utsvältning av en civilbefolkning som stridsme- tod berövar denna förnödenheter som är nödvändiga för dess överlevnad eller i strid med folkrätten förhindrar hjälpsändningar, 7.riktar ett anfall mot städer, byar, bostäder eller byggnader som inte försvaras och som inte utgör ett militärt mål eller 8.riktar ett anfall mot byggnader som är avsedda för religion, under- visning, konst, vetenskap eller välgörande ändamål, mot historiska min- nesmärken, kulturegendom, sjukhus eller uppsamlingsplatser för sjuka och sårade eller mot annan civil egendom som inte utgör ett militärt mål. Vid internationell väpnad konflikt döms för krigsförbrytelse även den som anfaller ett militärt mål i medvetande om att anfallet också kommer att leda till vidsträckta, långvariga och allvarliga skador på den naturliga miljön i en omfattning som saknar proportion i förhållande till den kon- kreta och omedelbara övergripande militära fördel som kan förväntas. Krigsförbrytelse genom användning av förbjudna stridsmedel 7 § För krigsförbrytelse döms den som