prop · GX0340 · 2009-10-23 00:00:00 — Bestämmelsen om överföringar utan vinstsyfte kompletteras med en hänvisning till 16 b §. Härigenom blir den bestämmelse som reglerar förfarandet för dem som sänder varor endast vid enstaka tillfälle tillämplig även i dessa fall. Mottagaren av varor som överförs utan vinstsyfte omfattas av 16 c §. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.3 Paragrafen är ny. Till paragrafen har flyttats de nuvarande bestäm- melserna i 16 § om representant vid distansförsäljning. Bestämmelsen kompletteras med en föreskrift om att representanten ska vara etablerad i . Det bakom liggande syftet med att utse en representant är att det ska finnas en person på plats i . Begreppet etablerad ska ha sam- ma innebörd som i mervärdesskattelagen (2004:200) och SBL (se om begreppet etablerad i avsnitt 6.3 i propositionen 2009/10:15 Nya mervärdesskatteregler om omsättningsland för tjänster, återbetalning till utländska företagare och periodisk sammanställning). Representantens identitet ska registreras hos . Det kommer i verkställighets- föreskrifter att regleras att representantens identitet ska anmälas till i samband med att representanten utses. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.3 I paragrafen, som är ny, föreskrivs skyldigheter för de distansförsäljare som endast tillfälligt, eller undantagsvis, säjer varor till . För dem kan kravet på att utse en representant i uppfattas som onödigt betungande. Därför kan säljaren i dessa fall i stället, innan varorna av- sänds, anmäla sig till och ställa säkerhet för skatten på varorna. Bestämmelsen grundar sig på artikel 36.4 i punktskattedirektivet och har en förebild i regleringen av den tillfälligt registrerade varumot- tagaren (se 14 §). I dessa mer sporadiska fall är det också logiskt att säljaren ställer säkerhet vid varje försändelse och redovisar skatten vid varje skattepliktig händelse (se 3 kap. 1 § första stycket 7 f och 10 kap. 32 a § SBL). Paragrafen behandlas i avsnitt 8.3 Paragrafen är ny. Enligt artikel 36.3 i punktskattedirektivet kan destina- tionsmedlemsstaten föreskriva att mottagaren av varorna vid distansför- säljning under vissa förutsättningar ska vara skattskyldig i stället för säljaren. Mottagaren kan enligt direktivet utses som skattskyldig om säljaren inte har iakttagit föreskrivna krav på registrering och ställande av säkerhet för skatten. Härigenom ger direktivet upphov till en situation där mottagaren av varorna har ett intresse av att förvissa sig om att säljaren fullgör sina skyldigheter avseende skattebetalning i destinations- medlemsstaten. Mot denna bakgrund föreskrivs i paragrafen att mottagaren av varorna ska vara skattskyldig för de varor som tas emot, om säljaren inte ställt säkerhet för den svenska skatten på varorna. Den som avser att ta emot varor vid distansförsäljning kan via kontrollera att säljaren ställt säkerhet för skatten. Har säljaren inte ställt säkerhet för skatten, och mottagaren således är skattskyldig, ska mottagaren redovisa skatten enligt 10 kap. 32 a § SBL, dvs. för varje skattepliktig händelse. Skulle säljaren trots detta av någon anledning ändå betala punktskatten avseende varorna ska beloppet återbetalas till säljaren. Detta följer av allmänna rättsgrundsatser. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.3 I paragrafen föreskrivs skyldigheter för dem som är skattskyldiga vid införsel eller mottagande av beskattade varor från ett annat , i andra fall än vid distansförsäljning. Den som är skattskyldig för varorna ska, liksom enligt nuvarande regler, innan varorna transporteras från det andra EG-landet anmäla varorna till , och ställa säkerhet för den svenska skatten (artikel 34.2 i punktskattedirektivet). En ställd säkerhet får tas i anspråk om skatten inte betalas i rätt tid. flyttas tillsammans med ett s.k. förenklat ledsagardokument följer av artikel 34.1 i punktskattedirektivet (se även 1 kap. 5 a § lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter [LPK]). Genom det nya andra stycket undantas de situationer där skattskyldig- het inte föreligger för varorna i , från skyldigheterna i första stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.2 och 8.3. Paragrafen är ny. I paragrafen finns bestämmelser om skattefrihet i vissa fall när tobaksvaror hanteras under uppskovsförfarande. Paragrafen grundar sig på artikel 7.4 i punktskattedirektivet, vilken motsvaras av artikel 14 i cirkulationsdirektivet. Genom att utforma bestämmelsen på så sätt att den omfattar varorna när de hanteras under ett uppskovsför- farande är bestämmelsen tillämplig oavsett i vilken typ av, eller hos vilken aktör i, uppskovsförfarandet varorna befinner sig när den skatte- befriande händelsen inträffar. Därmed behövs inte separata bestämmelser för olika aktörer (jfr. t.ex. nuvarande 21 § första och andra styckena). När det gäller varor som tas emot av en registrerad varumottagare bör på- pekas att varorna genom mottagandet upphör att omfattas av upp- skovsförfarandet, varför det inte kommer i fråga att tillämpa skatte- frihetsbestämmelsen på varor som tagits emot. Enligt första stycket punkt 1 a ska tobaksskatt inte betalas för varor som blivit fullständigt förstörda eller oåterkalleligen gått förlorade till följd av sin beskaffenhet. har motsvarande situationer reglerats genom en bestämmelse om frihet från skatt för upplagshavare och varu- mottagare som är skattskyldiga enligt 20 § (se nuvarande 21 § första stycket 1 och andra stycket). Begreppet karaktär har ersatts av be- skaffenhet därmed stämmer terminologin bättre överens med punkt- skattedirektivet. Någon ändring i sak är inte avsedd. Punkt 1 b anger att skatt inte ska betalas för varor som fullständigt förstörts eller oåter- kalleligen gått förlorade genom oförutsedda händelser eller force majeure. Denna situation reglerades tidigare genom avdragsregler för upplagshavare och varumottagare som godkänts enligt lagen (se nuvarande 32 § första stycket 2 och 33 §). Av punkt 2 följer att skatt inte ska betalas för varor som förstörs under tillsyn av . Bestämmelsen motsvarar den bestämmelse som funnit i 21 § första stycket 3. Genom att formulera bestämmelserna som skattefrihetsregler omfattas även varor som går förlorade under flyttning i och där den aktör som skulle komma i fråga för att betala skatten är godkänd i ett annat . Den nya regleringen överensstämmer därmed bättre med punktskattedirektivet. I punktskattedirektivet föreskrivs att det på ett tillfredställande sätt ska kunna påvisas för den behöriga myndigheten i det medlemsland där varorna fullständigt förstörts eller oåterkalleligen gått förlorade att så skett, för att skattefrihet ska komma i fråga (artikel 7.4 i punktskatte- direktivet). Är det inte möjligt att fastställa var förstörelsen eller förlusten skett, ska det påvisas för den behöriga myndigheten i det medlemsland där detta upptäcktes. För fullständig förstörelse eller oåterkallelig förlust som skett i, eller om det inte går att fastställa var det skett, upptäckts i ska detta på tillfredsställande sätt således visas för . En bestämmelse med denna innebörd förs in i andra stycket. I artikel 37 i punktskattedirektivet finns en motsvarande skattefrihets- regel för beskattade varor som flyttats mellan . Detta är en nyhet i förhållande till cirkulationsdirektivet. Genom tredje stycket genomförs denna bestämmelse i lagen. Av bestämmelsen följer att skatt inte ska betalas för beskattade tobaksvaror som förstörts eller förlorats under flyttning till mottagaren i . Det är således inte aktuellt att tillämpa bestämmelsen om beskattade varor förstörs eller förloras efter det att de nått mottagaren. Som förutsättning för att undantag från skattskyldighet ska komma i fråga avseende beskattade varor gäller att föreskrivna skyldigheter för att säkerställa den svenska punktskatten iakttagits av aktörerna. Detta för att förhindra att bestämmelsen utnyttjas vid försök att undandra skatt. Om vid kontroll enligt lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter påträffar beskattade varor som t.ex. inte är anmälda i förväg och för vilka säkerhet inte ställts, ska det inte komma i fråga för mottagare i att anmäla till att varorna ska förstöras under verkets tillsyn och på så sätt slippa betala punktskatten. Huvudregeln för skattebetalning vid import är att skatten ska betalas till . Detta ska dock, i likhet med vad som gäller när varor importeras av upplagshavare eller registrerade varumottagare, inte gälla om varorna importeras av någon som är registrerad avsändare. I dessa fall ska skatten betalas till . De registrerade avsändarna förs in i paragrafen. Bestämmelserna i punkt 1 om skattskyldighetens inträde för upplags- havare ändras och knyts närmare till uppskovsförfarandet och terminolo- gin i punktskattedirektivet. Genom punkt 1 a föreskrivs att skattskyldig- het inträder för upplagshavaren när varor tas ut från skatteupplaget utan att flyttas enligt ett uppskovsförfarande. Det innebär att skattskyldighet alltid inträder enligt denna punkt när varorna tas ut från ett skatteupplag utan att en flyttning enligt 8 b och 8 c §§ påbörjas. Det gäller när upp- lagshavaren t.ex. tar ut varorna från skatteupplaget för att av någon an- ledning förvara dem på en annan plats eller för att sälja dem (utan att flytta varorna till en aktör som omfattas av 8 b §). Om varorna tas ut från skatteupplaget och flyttas enligt uppskovsförfarandet inträder inte skattskyldighet för avsändande upplagshavare, men denne är ansvarig för skatten för varorna till dess att flyttningen avslutas. Flyttningen avslutas när varorna tas emot på en sådan destination som avses i 8 b §. Den mottagningsrapport som då ska upprättas av den som tar emot varorna utgör ett bevis på att flyttningen avlutats på föreskrivet sätt (se kommentaren till 22 f och 23 §§). Om varorna avviker under flyttningen genom en oegentlighet ska beskattning i stället ske enligt bestäm- melserna i 27 §. Bestämmelserna baseras på artikel 7.2 i punktskatte- direktivet. Punkt 1 a omfattar även varuflyttningar till exportplats, alltså en plats där varorna lämnar EG. Även i dessa fall flyttas varorna enligt uppskovsförfarandet. har skattefrihet för upplagshavare i mot- svarande fall uppnåtts genom att avdrag medgetts för skatten på exporterade varor (se nuvarande 32 § första stycket 4). Den föreslagna utformningen innebär en övergång från bruttoredovisning av punkt- skatten till nettoredovisning även i exportfall. Samma sak gäller när varor avsänds enligt uppskovsförfarande till en sådan mottagare som avses i 8 b § första stycket 1 d. I dessa fall är mottagaren t.ex. en beskickning eller ett konsulat i ett annat som under vissa förutsättningar får ta emot obeskattade tobaksvaror utan skattekonsekvens. Genom punkt 1 b införs en regel om skattskyldighetens inträde för den som är upplagshavare när denne, på en direkt leveransplats, tar emot varor som avsänts enligt ett uppskovsförfarande. Bestämmelsen baseras på artikel 7.3.c i punktskattedirektivet. Nuvarande punkt 1 c slopas. För att flytta varor från en importplats till ett skatteupplag krävs ett godkännande som registrerad avsändare. De upplagshavare som flyttar varor från en importplats ska godkännas även som registrerad avsändare. Om varorna inte flyttas enligt uppskovs- ordningen inträder skattskyldighet enligt punkt 2 för den registrerade av- sändaren. Notera dock att upplagshavaren och den registrerade avsändar- en kan vara samma fysiska eller juridiska person. Till punkt 1 c och 1 d flyttas nuvarande punkt 1 d och 1 e. Av punkt 2 framgår när skattskyldighet inträder för den som är registrerad avsändare. Liksom för godkända upplagshavare är det när obeskattade varor inte sänds enligt ett uppskovsförfarande (se även punkt 1). Även dessa bestämmelser baseras på artikel 7.2 i punktskatte- direktivet. Punkt 3 ändras redaktionellt och där sammanförs nuvarande punkt 2 och 3. Nuvarande punkt 4 om skattskyldighetens inträde för skatterepresen- tant för upplagshavare slopas. Punkt 4, motsvarar dagens punkt 5, och anger när skattskyldigheten in- träder för den som är säljare vid distansförsäljning till . Skatt- skyldigheten föreslås i dessa fall inträda när är de skattepliktiga varorna förs in hit. Bestämmelsen grundar sig på artikel 36.2, i vilken det anges att skattskyldigheten inträder när varorna levereras. inträder skatt- skyldigheten när leveransen påbörjas i det andra EG-landet. Eftersom varje medlemsland har beskattningsrätt på sitt territorium är det logiskt att den svenska beskattningen infaller när varorna förs in till . Genom punkten föreskrivs att även för den som tar emot varor via distansförsäljning, och blir skattskyldig enligt 16 c §, inträder skattskyl- dighet när varan förs in till . I detta sammanhang bör noteras att den som är skattskyldig genom mottagande av en vara på grund av att säljaren inte ställt säkerhet ska redovisa skatten senast vid den skatte- pliktiga händelsen, dvs. senast när varorna förs in i (se kom- mentaren till 10 kap. 32 a § SBL). Bestämmelserna i punkt 14 ändras redaktionellt, så att paragrafens hänvisningar till vem som är skattskyldig genomgående sker till 9 §. I punkt 5, som motsvarar nuvarande punkt 6, anges när skattskyldighet- en inträder för den som för in eller tar emot beskattade varor från ett annat i annat fall än vid distansförsäljning. Skattskyldighet inträder enligt denna punkt då en beskattad vara förs in till eller tas emot i . Detta även om den som för in eller tar emot den beskattade varan i och för sig har ett godkännande att verka som upplagshavare eller varumottagare, men inte har agerat på det sätt som föreskrivs för uppskovsförfarandet. Skatten ska i dessa fall redovisas per skattepliktig händelse enligt 10 kap. 32 a § SBL. I en ny bestämmelse i punkt 8 anges när skattskyldighet inträder för den som innehar varor som är skattepliktiga i , utan att skatten har redovisats här trots att den borde ha gjort det. Skattskyldigheten inträder när varorna kom att innehas och det saknar betydelse att de eventuellt har konsumerats innan beskattning skett. Bestämmelsen har sin grund i artikel 7.2.b i punktskattedirektivet. Även den som är skattskyldig på grund av innehav ska redovisa skatten senast vid den skattepliktiga händelsen, dvs. senast när varorna kom att innehas. Punkt 6, 7 och 9 motsvarar nuvarande punkt 7, 8 och 9. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2, 6.4, 8.2 och 8.3. Bestämmelserna i första stycket punkt 1 och 2 och andra stycket flyttas till nya 18 § första stycket. Se i övrigt kommentaren till 18 §. Kvar- varande punkter numreras om. Paragrafen är ny. I första stycket anges genom en hänvisning till artikel 1 i och rådets beslut nr 1152/2003/EG av om datorisering av uppgifter om förflyttningar och kontroller av punktskattepliktiga varor att det finns ett, på gemenskapsrätten baserat, datoriserat system (EMCS) för hantering av dokument och uppgifter. Vidare anges vilka dokument; elektroniska administrativa dokument, mottagningsrapporter och exportrapporter, samt uppgifter om administra- tiv referenskod och om ändrad destination, som ska hanteras i EMCS. I andra stycket erinras om att för behandlingen av uppgifter i det dator- iserade systemet gäller lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Bestämmelsen i tredje stycket anger vilka regler för dokumenthanter- ingen som ska gälla om EMCS inte är tillgängligt. Av fjärde stycket framgår att de bestämmelser som reglerar avsändande av varor gäller upplagshavare och registrerade avsändare. I de upp- räknade paragraferna benämns aktören avsändaren. Närmare bestämmelser om och hantering av dokument i EMCS kommer att regleras i verkställighetsföreskrifter. I författning på lägre nivå än lag kommer således att föreskrivas regler om t.ex. överföring av dokument mellan behöriga myndigheter i medlemsländerna och vidarebefordran av dokument från och till svenska aktörer och aktörer i andra medlemsländer. Genom femte stycket tydliggörs att flyttningar av obeskattade varor som sker helt på svenskt territorium inte omfattas av reglerna om dokumenthantering i 22 b25 §§. Vid flyttningar som startar i och där varorna exporteras ska dokumenthaneringen dock ske enligt dessa bestämmelser, vilket följer av att undantaget omfattar flyttningar där varornas slutdestination är belägen på svenskt territorium. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.5. Paragrafen är ny. För att en aktör ska få använda EMCS krävs att aktören kan verifieras elektroniskt av . Innan aktören börjar upprätta dokument i EMCS ankommer det därför på denne att efter instruktion från se till att möjligheten till elektroniskt verifikation ordnas. Elektronisk verifikation kan ordnas genom att aktören använder en personlig e-legitimation eller en organisationslegitimation. En organisationslegitimation är aktuell i de fall fler än en fysisk person hos aktören ska vara behörig att upprätta dokument i EMCS. I första stycket föreskrivs således att den som upprättar ett elektroniskt administrativt dokument eller en mottagningsrapport ska kunna verifieras genom ett tekniskt förfarande. Detsamma gäller avseende exportrapport men i dessa fall är möjligheten till verifikation en angelägenhet mellan myndigheter- na eftersom det ankommer på att upprätta exportrapporter. Användning av e-legitimation innebär att uppgiftslämnaren identifieras på individnivå. Vid användning av organisationslegitimation ska identifikation av uppgiftslämnaren på individnivå ordnas genom att aktören förbinder sig att precisera till vilka fysiska personer som kommer att vara behöriga att använda organisationslegitimationen. Genom den beskrivna ordningen ersätts den namnunderskrift som ska finnas på ledsagardokument. Noteras bör i detta sammanhang att nuvarande bestämmelser inte ställer några särskilda krav angående vem som får underteckna ledsagar- dokument. Allmänna företrädarbestämmelser är tillämpliga, dvs. den som är behörig att företräda en juridisk person kan företräda den juridiska personen även när det gäller att underteckna ledsagardokument. ska normalt kunna lita på att den som upprättar dokument via EMCS och därmed lämnar uppgifter för en juridisk person är behörig att göra det. Detta uttrycks genom bestämmelsen i andra stycket (en liknande regel om uppgiftslämnande vid deklaration finns i 23 kap. 6 § SBL). Paragrafen behandlas i avsnitt 5.5. I paragrafen, som är ny, anges att avsändaren vid flyttning av obeskattade varor innan flyttningen påbörjas ska lämna ett elektroniskt administrativt dokument via EMCS (första stycket). Bestämmelsen grundar sig på artikel 21.23 i punktskattedirektivet. Dokumentet ska via EMCS sändas till . Vilka uppgifter dokumentet ska innehålla följer av artikel 3 bilaga 1 tabell 1 i kommissionens förordning (EG) nr 684/2009. De uppgifter som ska lämnas kommer i huvudsak att motsvara de uppgifter som enligt nu- varande bestämmelser ska lämnas i ledsagardokument. Detaljgraden är dock högre. I kommissionens förordning föreskrivs också att ett elek- troniskt administrativt dokument får upprättas i EMCS tidigast före det att varorna avsänds rent fysiskt (artikel 3.2). att omfattas av ett korrekt dokument omfattas flyttningen inte av uppskovsförfarandet. I första stycket anges också att avsändaren får återkalla dokumentet innan varorna avsänds. Syftet är att klargöra att en avsändare inte är bunden att flytta varor om förutsättningarna för en flyttning ändras efter det att ett dokument lämnats via EMCS. innebär regeln att av- sändaren är förhindrad att återkalla dokumentet efter det att varuflytt- ningen påbörjats. Bestämmelsen grundar sig på artikel 21.7 i punktskatte- direktivet. Däremot är det tillåtet att efter det att flyttningen påbörjats, via EMCS, ändra destination (22 d §). Den nya destinationen ska även den vara en sådan destination som avses i 8 b § (är det inte det avviker varorna från uppskovsförfarandet genom ändringen). Det anges i andra stycket att ska göra en elektronisk kont- roll av dokumentet (validering). Är dokumentet formellt korrekt, i den utsträckning som kan kontrolleras elektroniskt, ska tilldela dokumentet en administrativ referenskod (artikel 21.3 i punktskattedirek- tivet). Avsändaren ska underrättas om koden. Därefter får den fysiska varuflyttningen under uppskov påbörjas. Det elektroniska administrativa dokumentet och den administrativa referenskoden ersätter det ledsagar- dokument på papper som rent fysiskt ska åtfölja varorna under transport. Eftersom hanteringen sker elektroniskt i EMCS kommer kontrollen och tilldelningen av referenskod endast att ta , under förutsättning att dokumentet är rätt ifyllt. Innehåller dokumentet ogiltiga uppgifter ska , utan dröjs- mål, underrätta avsändaren om det. Denna underrättelse sker elektroniskt via EMCS. Det blir aktuellt t.ex. när den angivna mottagare inte finns registrerad som upplagshavare eller varumottagare i eller om angivet varuslag inte överensstämmer med mottagarens godkän- nande. Avsändaren får då korrigera dokumentet och sända det på nytt till för ny elektronisk kontroll. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. Av paragrafen, som är ny, följer att den som avsänder varor under upp- skov, dvs. en upplagshavare eller registrerad avsändare, ska se till att den person som medför varorna under flyttningen (transportören, dvs. t.ex. föraren av ett vägfordon eller kaptenen på ett fartyg) får med sig ett dokumentet som innehåller den administrativa referenskod som tilldelats varuflyttningen. Referenskoden ska på begäran kunna uppvisas för be- hörig myndighet under hela varuflyttningen. Det innebär att samtliga per- soner som transporterar, eller fraktar, varor under uppskov måste för- säkra sig om att ett dokument med koden medföljer varorna under trans- porten. Syftet med detta är att säkerställa att samtliga behöriga myndig- heter i de varorna passerar under en flyttning ska kunna kontrollera att flyttningen är en uppskovsflyttning. Den administrativa referenskoden, eller egentligen den information koden representerar, ut- visar att det är fråga om en uppskovsflyttning. För avsändaren av varor är detta betydelsefullt, eftersom denne annars riskerar att avkrävas punktskatt för varorna under flyttningen. Bestämmelsen baseras på artikel 21.6 i punktskattedirektivet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. I paragrafen, som är ny, regleras avsändarens möjlighet att via det dator- iserade systemet ändra flyttningens destination. Vid ändrad destination ansvarar avsändaren för skatten under flyttningen till dess att varorna tas emot på den nya destinationen. Bestämmelsen grundar sig på artikel 21.8. Denna procedur kan användas t.ex. när mottagaren inte accepterar samtliga varor, och en del av varorna i den ursprungliga flyttningen där- för behöver flyttas tillbaka till det skatteupplag där flyttningen startat, eller vidare till en annan destination. Den nya destinationen måste om- fattas av uppskovsförfarandet, men får inte vara en beskickning, ett konsulat eller internationell organisation med säte i ett annat . Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. Paragrafen är ny men bestämmelsen överensstämmer med den bestäm- melse som finns i 23 § tredje stycket. Bestämmelsen grundar sig på artikel 13.1 i punktskattedirektivet. Närmare bestämmelser om innehållet i det intyg som avses, finns i kommissionens förordning (EG) nr 31/96 av om ett intyg om befrielse från punktskatt. Paragrafen är ny. I första stycket anges att den som på en sådan destina- tion som avses i 8 b § tar emot tobaksvaror som flyttats enligt ett upp- skovsförfarande utan dröjsmål, och senast efter det att varorna tagits emot, ska lämna en mottagningsrapport via EMCS. Be- stämmelsen baseras på artikel 24 i punktskattedirektivet. Genom regeln förskrivs för det första att det åligger mottagaren att upprätta en mot- tagningsrapport . För det andra att detta ska ske när varorna tagits emot på en sådan destination som avses i 8 b §.