prop · GX031d8 · 2009-09-21 00:00:00 — fattiga kvinnor och flickor än för fattiga män och pojkar, då kvinnor och flickor generellt sett har mindre makt och sämre villkor, tillgång till resurser och valmöjligheter än män och pojkar som tillhör samma samhällsklass och lever under samma socioekonomiska förhållanden Regeringen stödjer kvinnors kapacitet för ökat politiskt deltagande och inflytande i beslutsfattande processer, på såväl lokal som nationell nivå. Förutom att kriserna urholkar sysselsättningsmöjligheter för kvinnor undermineras deras familjeroller när dessa bygger på ansvar för produktion av livsmedel och förnödenheter. Kvinnors ekonomiska deltagande står i centrum för det stöd som går till bl.a. handlingsplan för jämställdhet, Internationella finansieringsbolaget (IFC), regionala utvecklingsbanker, Internationella jordbruksutvecklingsfonden () samt FAO. rådgivningsgrupp för kvinnors ekonomiska ställning, där ingår, har bidragit till att banken ser över sina allokeringar och omfördelar resurser i syfte att kanalisera mer stöd till kvinnor inklusive genom mikrofinansiering och lokala arbetstillfällen. Regeringens särskilda satsning för att främja förbättrad mödrahälsa (MDG5) och sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR), som initierades , ska genomföras. Detsamma gäller den policy för internationella hiv och aidsarbete som antogs av regeringen . I policyn Rätten till en framtid fastläggs att arbetet ska genomsyras av kravet på respekt för mänskliga rättigheter och ökad jämställdhet. Förebyggande insatser liksom lindrandet av de långsiktiga effekterna av hiv och aids prioriteras särskilt. Unga människors och sårbara gruppers behov av ökad synbarhet och möjlighet att på verka sina levnadsvillkor ges ökad uppmärksamhet. Fokus på kvinnors och flickors säkerhet och tillgång till rättvisa, frihet från våld och exploatering genom människohandel förstärks. Regeringen följer aktivt upp för mänskliga rättigheter och arbetet med EU:s gemensamma MR-riktlinjer om våld mot kvinnor. Handlingsplanen som antogs för genomförandet av FN:s säkerhetsrådsresolutioner (om kvinnor, fred och säkerhet) och 1820 (om sexuellt våld) för perioden 20092012 genomförs. Dessa resolutioner är centrala utgångspunkter för 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 samarbetet med konflikt- och postkonfliktländer. Regeringen tar även fram en policy om främjandet av jämställdhet och kvinnors roll i utveckling. Arbetet med policyn ska slutföras . Biståndets roll för att möta den globala ekonomiska nedgången Den globala ekonomiska nedgången ställer än större krav på biståndet. Långsiktigt hög ekonomisk tillväxt är en grundläggande förutsättning för varaktig fattigdomsminskning. Förbättrade möjligheter för utvecklingsländerna att dra nytta av den internationella handeln och utveckling av den privata sektorn är viktiga faktorer för att uppnå varaktig tillväxt. Biståndet kan inte ensamt förhindra att dessa länder drabbas av den globala ekonomiska nedgången. Däremot kan det svenska biståndet lindra effekter av den ekonomiska situationen i världen och bidra till förutsättningar för återhämtning och långsiktig utveckling. Redan under innevarande år har regeringen vidtagit ett antal åtgärder i denna riktning, som exempelvis besluten om extra bidrag till IFC (stöd för mikrofinansiering i de allra fattigaste utvecklingsländerna) och (stöd för mödra- och barnhälsa, nutrition, vatten och sanitet och grundskoleutbildning) samt en särskild satsning på att mildra effekterna av höga livsmedelpriser (stöd till ökad produktion och minskad risk för undernäring och svält genom fokus på småskalig jordbruksutveckling) och ett kapitaltillskott till (för att bidra till att dämpa den finansiella krisens effekter på utvecklingsländerna). svar på den globala ekonomiska nedgången och de förändrade utmaningar som världen nu står inför sker inom ramen för existerande bistånd. Det handlar inte om ett förändrat bistånd, utan om vissa skiften i allokering av biståndsmedel. Huvudinriktningen i biståndet kvarstår som regeringen avser vidta ytterligare åtgärder och göra anpassningar inom utvecklingssamarbetet för att i möjligaste mån både bidra till att lindra effekterna av den globala ekonomiska nedgången och stärka förutsättningarna för en återhämning. Det humanitära engagemanget och fokus på fortsätter 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 att vara starkt. Vissa omprioriteringar måste därutöver också göras på grund av den kraftiga försvagningen av den svenska ekonomin som medför att biståndsramen minskar. En utgångspunkt i detta arbete är behovet av att minska fattiga individers och gruppers sårbarhet och att främja fattiga kvinnors och mäns medverkan i att skapa ekonomisk tillväxt och förbättra sina levnadsvillkor. Sammantaget innebär omprioriteringarna att: -de sociala sektorerna (hälsa och utbildning) värnas, som skyddar de människor som mest riskerar att direkt drabbas av krisen, -ett gynnsamt klimat för handel och produktiva investeringar, inklusive livsmedelstrygghet, stimuleras, -användandet av programansatser ökar, -arbetet med att stärka politiska och juridiska ramverk för t.ex. ägande- och brukningsrättigheter, finansiella marknader och korruptionsbekämpning intensifieras. Åtgärder på nationell och internationell nivå Regeringen agerar för att upprätthålla den finansiella stabiliteten och därigenom minska återverkningarna på den svenska ekonomin. Som ordförande i har en särskild roll i att föra vidare EU:s arbete med ett samlat svar på krisen. har också en given plats att vid möten som exempelvis G8 och G20 verka för breda överenskommelser för att hantera och komma till rätta med krisen. Det är en moralisk och praktisk skyldighet att rikare länder hanterar finanskrisen kraftfullt med siktet inställt på såväl kort som lång sikt. Detta har betydelse inte minst för förtroendet för ekonomisk öppenhet och integration som medel för utveckling och fattigdomsbekämpning. Regeringen kommer också att arbeta för att motverka åtgärder som förvärrar situationen för utvecklingsländer. Oroande tecken finns på mer protektionistiska strömningar och regeringen kommer att agera för att motverka dessa tendenser så att krisen inte ska fördjupas ytterligare. Ett snabbt och ambitiöst avslut av de pågående förhandlingarna i WTO, den s.k. Doharundan, skulle vara det bästa sättet att nyttja handel som ett instrument för global tillväxt och försäkra världsekonomin mot protektionistiska tendenser. Studier visar att ju ambitiösare utfall som uppnås i Doharundan desto större andel av vinsterna tillfaller utvecklingsländerna. Regeringen arbetar aktivt för att EU ska vara en konstruktiv part i Doharundan och på så sätt skapa bättre regler för den internationella handeln. Utvecklingsperspektivet utgör en central del av svenska förhandlingspositioner. De s.k. ekonomiska partnerskapsavtalen (EPA) som EU förhandlar med länderna i , och är också väsentliga för utvecklingsländernas möjligheter till långsiktig ekonomisk tillväxt och effektiv fattigdomsbekämpning. Avtalen syftar till att främja regional integration och därmed bidra till effektivare marknader, främja utländska investeringar i respektive region, och bidra till ett successivt utökat handelsutbyte mellan parterna i regionen och med EU. planerar att bl.a. genom sitt regionala utvecklingssamarbete med stärka ländernas förmåga att dra nytta av EPA-avtalen. Med ett bistånd på av BNI lever med god marginal upp till det internationella målet om av BNI som bistånd. Lika viktigt är att andra biståndsgivare lever upp till sina åtaganden. Det samlade internationella biståndet har aldrig varit så högt som 2008. Även om är den störste givaren mätt som andel av BNI utgör svenskt bistånd av det samlade internationella biståndet. Det är därför extra viktigt att de volymmässigt största givarna (de fem största bilaterala givarna står för av det samlade internationella biståndet) lever upp till sina åtaganden. Så är inte fallet . råder ett underskott på i jämförelse med gjorda utfästelser. I det sammanhanget utgör ett än mer pro-aktivt internationellt påverkansarbete ett viktigt verktyg, och verkar bl.a. inom ramen för EU-samarbetet för att påverka andra viktiga aktörer. Multilateralt utvecklingssamarbete och samarbete inom EU Den globala ekonomiska nedgången påverkar inte bara bilaterala samarbetsländer utan så gott som alla utvecklingsländer och kräver ett samordnat svar. De multilaterala organisationerna, FN och de multilaterala utvecklingsbankerna, kan i vissa fall agera med större flexibilitet och snabbhet än vad som är fallet i det bilaterala utvecklings- Flera av de multilaterala utvecklingsbankerna har redan i sin reguljära verksamhet faciliteter och instrument som dels syftar till att mildra krisens mer omedelbara effekter men också möjligheter att direkt stimulera en tidig återhämtning, inte minst inom den privata sektorn. Utöver finansiering erbjuder organisationerna erfarenhet, kunskap och analyskapacitet som ger dem en särskild roll i bemötandet av den ekonomiska nedgången. IMF, och de regionala utvecklingsbankerna spelar en viktig roll i att kunna utforma det globala bemötandet av den globala krissituationen. Så gott som universell täckning och hög finansiell kapacitet har möjliggjort kontracyklisk finansiering. Den ekonomiska nedgångens breda träffyta hanteras bäst via drabbade länders statsbudget. Budget- och betalningsbalansstöd kommer att bli centralt för att kunna upprätthålla nödvändig offentlig finansiering i de drabbade länderna, inte minst nödvändiga allokeringar till hälsa och utbildning. De internationella finansiella institutionerna har kunskap om och lång erfarenhet av dessa stödformer. I den internationella diskussionen om åtgärder mot krisen ska särskilt betona de fattigaste ländernas situation. Inom de multilaterala utvecklingsbankerna ska slå vakt om deras långsiktiga utvecklingsmandat. har verkat för att multilaterala organisationer ska vidta snabba åtgärder mot krisen genom tidigareläggning av planerade projekt och program för att understödja den reala ekonomin. Exempel på insatser som genomförts på kort sikt är budgetstöd, garantiarrangemang och handelsfinansiering. På är sysselsättningsskapande och tillväxtfrämjande insatser inom infrastruktur och jordbrukssektorn av särskild vikt. Organisationer med särskild kompetens inom något av dessa områden, såsom FN:s Livsmedels- och (), kommer här spela viktiga roller. Det ökade utbetalningstrycket på kort sikt samt det ökade långsiktiga behovet till följd av den djupa ekonomiska nedgången har påskyndat diskussioner om utvecklingsbankernas kapitalbas och kapacitet för subventionerad finansiering genom s.k. mjuka fönster. planerar att medverka i den Asiatiska kapitalhöjning och har i förhandlingarna verkat för en betoning av de fattigaste ländernas behov. Under 20092010 inleds sannolikt även för- 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 handlingar om kapitalhöjningar i såväl Afrikanska som . Parallellt kommer att medverka i förhandlingar om påfyllnader av de mjuka fönstren i dessa banker samt i . Som stor givare kommer bl.a. att verka för en ökad effektivitet i institutionernas arbete för fattigdomsbekämpning och klimatarbete. FN-systemet har genom sin breda verksamhet en viktig roll i att mildra krisens konsekvenser för arbetet med att nå millenniemålen. Denna verksamhet är central när krisen riskerar att leda till ett sämre utgångsläge än när arbetet med målen inleddes. Flertalet FN-organisationer har verksamhet som tydligt kopplar till millenniemålen, med fokus på framför allt de sociala sektorerna. Några av dessa, (WFP) och (), är särskilt relevanta när det gäller att operativt hantera finanskrisens mest akuta konsekvenser. För WFP, som bidrar till att rädda liv och lindra nöd i de mest utsatta av humanitära situationer, finns tydliga kopplingar mellan finanskris och förvärrad livsmedelstrygghet. når de grupper som ofta drabbas hårdast av såväl kriser som konflikter och katastrofer: barn och kvinnor. Dessa organisationer får därför en relativt större vikt i fördelningen av det svenska basbudgetstödet till FN:s fonder och program . har en nyckelroll i att samordna genomförandet av effektiva åtgärdsprogram inom FN för att möta den globala ekonomiska nedgången. Generellt gäller dock att organisationen tydligare bör fokusera sin verksamhet inom områden där man har uppenbara komparativa fördelar gentemot andra aktörer. Regeringen inser också behovet av att stödja utvecklingen av sociala trygghetssystem. Dessa skyddar människor som befinner sig i fattigdom, förhindrar att fler människor hamnar i fattigdom och gynnar långsiktig ekonomisk utveckling. , , har en central roll att främja allmän tillgång till sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. UNFPA:s arbete har direkt relevans för flera av FN:s millenniemål men framförallt för målet om minskad mödradödlighet och jämställdhet. Regeringen kommer att fortsatt stödja den förstärkning av UNFPA:s kapacitet i 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 samarbetsländerna som håller på att genomföras och som är av stor vikt för resultat på landnivå. har en viktig uppgift att samordna FN-systemets insatser för att bekämpa hiv/aids och upprätta samlade nationella program för att bekämpa sjukdomen i samarbetsländerna. Organisationen genomför en omfattande utvärdering av sin verksamhet som kommer att bli ett viktigt underlag för utformningen av programmets framtida inriktning och roll i förhållande till andra viktiga organisationer på hälso- och utvecklingsområdet. Den globala fonden mot aids, tuberkulos och malaria (GFATM) är en viktig kanal för medel till kampen mot de tre stora fattigdomssjukdomarna vilket också skapar utrymme för hela hälsosektorn på landnivå där nationella budgetar minskar. kommer påfyllnadsförhandlingar ske för fondens verksamhet 20112013. I förhandlingarna kommer regeringen ha stort fokus på fondens fortsatta anpassning till fastlagda principer om biståndseffektivitet, särskilt hur fonden på ett effektivt sätt ytterligare anpassar sig till nationella strategier, program, budgetar och genomförandesystem. EU är fortsatt världens största biståndsgivare. Medlemsländerna och Europeiska kommissionen står tillsammans för av världens bistånd. Av detta hanterar kommissionen cirka en femtedel, det så kallade EG- biståndet. bidrar till EG-biståndet med genom EU- budgeten och genom den Europeiska utvecklingsfonden (). EU har en mycket viktig roll i att bidra till utvecklingsländernas hantering av den globala ekonomiska nedgången. I de rådsslutsatser som antogs vid stod den globala ekonomiska nedgången och EU:s samlade relationer till utvecklingsländerna i fokus. Regeringen kommer att verka för att dessa frågor har fortsatt prioritet inom EU-samarbetet. Regeringen kommer även att fortsätta att arbeta för ett ökat inflytande i EU:s utvecklingspolitik och kommer att än tydligare prioritera EU-plattformen i syfte att få ökat genomslag för svensk utvecklingspolitik. Detta motiveras inte minst av storleken på EU:s samlade bistånd och EU-ländernas dominerande ställning som den största givargruppen. Regeringens starka humanitära engagemang fortsätter . Den ekonomiska krisen och tilltagande humanitära behov ställer extra stora krav på ett starkt och effektivt internationellt humanitärt system. kommer fortsätta att agera aktivt för att stärka internationell humanitär insatsförmåga samt den humanitära samordningen, inklusive FN:s centrala roll i detta arbete, både globalt och i fält. Vad gäller fördelningen av det svenska basbudgetstödet till FN:s fonder och program kommer FN:s flyktingkommissarie () och för Palestinaflyktningar (UNRWA) att få en relativt större vikt. kommer särskilt att prioritera utvecklandet av förbättrade och gemensamma metoder för behovsbedömning, vikten av katastrofförebyggande, samt stärkandet av de landbaserade humanitära samordnarna. Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps (MSB) internationella biståndsfinansierade insatser, vilka främst utgör stöd till FN:s humanitära insatser ska fortsatt vägledas av biståndspolitiska styrinstrument och politik för humanitärt bistånd (skr. 2004/05:52). ser det också som en prioriterad uppgift att fortsätta värna de humanitära principerna och den internationella humanitära rätten, inte minst vikten av fritt och säkert humanitärt tillträde till nödlidande människor. kommer att lägga särskild vikt vid att förbereda det svenska och internationella humanitära biståndet på att kunna möta de tilltagande, och mer diversifierade och komplexa humanitära behoven på ett flexibelt och behovsanpassat sätt. I takt med att extrem sårbarhet hos utsatta befolkningar väntas öka, utan att den direkt orsakas av någon enskild humanitär katastrof, kommer detta också att kräva ställningstaganden kring samspelet mellan utvecklingsbistånd och humanitärt bistånd. Fokuseringen av det bilaterala utvecklingssamarbetet fortsätter. I de prioriterade samarbetsländerna ska arbeta i maximalt tre sektorer, där ett svenskt bidrag förväntas ha störst effekt. Genom att bli en större aktör kan få tydligare genomslag för prioriterade frågor inom de sektorer där utvecklingssamarbetet fortgår. Landfokuseringen fortsätter, i enlighet med den inriktning som presenterades i budgetpropositionen , och det svenska utvecklingssamarbetet riktas allt mer mot de allra fattigaste länderna, mot länder i söder om och mot länder i konflikt- eller postkonfliktsituation. Satsningen på reformsamarbete i fortsätter. sjunker den totala andelen bistånd till medelinkomstländer. Antalet samarbetsländer minskar successivt. Utvecklingssamarbetet med sju länder har avslutats helt och i ytterligare fyra länder kommer de finansiella åtagandena att ha avslutats . Utvecklingssamarbetet med åtta länder fortsätter även för att sedan vara helt avslutat. avslutas samarbetet med två resterande utfasningsländer. På så sätt säkerställs en ansvarsfull och stegvis utfasning, där pågående insatser kan tas över av samarbetslandet eller andra givare. Med sju samarbetsländer övergår det traditionella utvecklingssamarbetet alltmer till aktörssamverkan, med siktet inställt på självbärande relationer mellan aktörer i samarbetslandet och . För det bilaterala utvecklingssamarbetet har regeringen gett Sida i uppdrag (UF2009/38074/USTYR) att se över biståndets inriktning och föreslå eventuella revideringar av aktuella samarbetsstrategier med anledning av den globala ekonomiska nedgången. Vad gäller neddragningar och omallokeringar har Sida utgått från principen att förutsägbarhet och långsiktiga mål bevaras. En preliminär bedömning av enskilda landprogram visar att de flesta av dessa svarar väl mot behov som uppkommit på grund av den globala ekonomiska nedgången. Andelen programstöd ska öka, bl.a. för att öka biståndseffektiviteten och stärka förutsättningarna för att lindra effekterna av den ekonomiska nedgången. Sociala sektorer som skyddar de som mest riskerar att direkt drabbas av krisen ska i möjligaste mån värnas. Biståndsinsatser som bidrar till ett gynnsamt klimat för produktiva investeringar och tillväxt ska också ges prioritet. Biståndsformer som möjliggör snabba insatser ska särskilt användas. Detta gäller inte minst i de samarbetsländer som befinner sig i konflikt- eller postkonfliktsituation där det också är viktigt att fredsvinster kan uppnås. Då den globala ekonomiska nedgången kan förväntas medföra att konfliktsituationer snabbt förändras blir det 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 än mer viktigt att inte bara ha beredskap för snabba insatser utan att , liksom övriga givare, kan agera flexibelt och att vi hanterar risker på ett bra sätt. Vikten av samstämmighet mellan biståndet och övriga politikområden blir också desto viktigare. Regeringen stärker sitt arbete med det handelsrelaterade utvecklingssamarbetet, för att stimulera handel och produktiva investeringar. Detta är också i linje med den strategi som EU har antagit (Aid for Trade). Den svenska policy som tas fram skapar en välunderbyggd grund för denna del av utvecklingssamarbetet. handelsrelaterade utvecklingssamarbete ska särskilt riktas till insatser som ökar samarbetsländernas kapacitet att delta i och dra nytta av internationell handel, såsom effektiv tullhantering och att leva upp till de krav som ställs vid export till andra länder. En ny förordning (SFS 2009:320) om finansiering av utvecklingslån och garantier trädde i kraft . Denna förordning förväntas bidra till att mobilisera större resurser för offentliga investeringar som inte kan eller bör finansieras på marknadsvillkor. Det nya systemet är helt obundet, och innehåller därmed inga krav om svenska leveranser. Utvecklingslån innefattar en biståndsgåva förmedlad av Sida, som villkoras av att motparten lånefinansierar en del av investeringen. Det nya systemet möjliggör också en ökad användning av garantier i det bilaterala biståndet. Garantier kommer främst att riktas till de produktiva sektorerna och kommer därmed att bidra till långsiktig ekonomisk tillväxt samt till att mildra effekterna av den globala ekonomiska nedgången. 3.6.5Fortsatt arbete för ökad effektivitet, kvalitet och resultat Regeringen fortsätter sitt pågående arbete med att skapa ett bistånd som kännetecknas av kvalitet, effektivitet och resultat. Detta är en utgångspunkt för att ska kunna bidra till att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor. Regeringen ser tydlig resultatstyrning, god rapportering och redovisning som förutsättningar för att detta ska kunna ske. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 Granskning av det svenska biståndet DAC genomförde en granskning av det svenska biståndet. De områden som uppmärksammades i granskningen ligger väl i linje med regeringens politik, och fortsatta åtgärder för att göra biståndet mer effektivt planeras. DAC välkomnar att har genomfört flertalet av de rekommendationer som presenterades i den senaste DAC-granskningen . Då konstaterades bl.a. att behövde minska antalet bilaterala samarbetsländer, öka sektorkoncentrationen, skärpa styrningen av det multilaterala utvecklingssamarbetet samt stärka resultatstyrningen av biståndet. granskning uppmärksammas att ett stort antal reformer nu är genomförda. DAC pekar dock bl.a. på att även om stora insatser har gjorts för att förtydliga policystrukturen, så kvarstår visst arbete för att ytterligare klargöra hur olika policydokument förhåller sig till varandra. Regeringen avser att följa upp . Genom Parisdeklarationen om biståndseffektivitet 2005 och Handlingsplanen från uppföljningsmötet i har det internationella samfundet en stark gemensam agenda för att effektivisera biståndet. är ett av de länder som har varit särskilt pådrivande i utvecklingen av den internationella agendan för biståndseffektivitet. Regeringen har redan vidtagit ett antal åtgärder inom det svenska biståndet för att lägga grunden för ökad biståndseffektivitet. Den ovan nämnda land- och sektorfokuseringen gör det möjligt för att koncentrera sina resurser till färre länder och sektorer och därigenom nå tydligare resultat. Landkategorier har skapats vilket underlättar metodarbete och anpassning till den specifika situationen i respektive land. Även inom det multilaterala samarbetet har åtgärder vidtagits. Systematiska bedömningar görs av multilaterala organisationer utifrån deras effektivitet och relevans. En ny modell för strategier för samarbete med multilaterala organisationer har tagits fram i syfte att göra det svenska agerandet mer effektivt och samstämmigt. Av samma skäl har regeringen också förtydligat ansvarsfördelningen för det svenska multilaterala utvecklingssamarbetet. Fortsatt arbete för ett effektivt bistånd En plan för genomförandet av åtgärder för ökad biståndseffektivitet har, på basis av Parisdeklarationen och Handlingsplanen från , utarbetats av () och Sida. Handlingsplanen lägger grunden för ett intensifierat arbete med att skapa förutsättningar för att mer effektivt bidra till utvecklingsresultat för människor som lever i fattigdom.