prop · GX0324 · 2009-10-14 00:00:00 — En alternativ metod skulle kunna vara att skatten fastställs vid utflyttning från och att uppskov med skatten ges till dess att de mottagna andelarna överlåtes. Som framgår av avsnitt 5.1 anser regeringen att ett sådant alternativ bör övervägas generellt för fysiska personers andelsinnehav men att frågan inte bör hanteras inom ramen för detta lagstiftningsärende. Det framstår därför inte som lämpligt att i avvaktan på en vidare översyn införa sådana regler bara för andelsbyten. Regeringen gör därför bedömningen att beskattning på sätt som föreslås i promemorian bör ske om personen är bosatt inom EES eller stadigvarande vistas inom området. Efter utflyttning till ett annat EES-land ska beskattning kunna ske på samma sätt som för övriga skattskyldiga, dvs. när den skattskyldige avyttrar de mottagna andelarna. Förslaget föranleder ändringar i 48 a kap. 11 § IL. Enligt 3 kap. 19 § första stycket IL är en begränsat skattskyldig fysisk person skattskyldig för kapitalvinst på andelar under förutsättning att personen under det kalenderår då avyttringen sker eller under de föregående tio kalenderåren har varit bosatt i eller stadigvarande vistats här (den s.k. tioårsregeln). Av tredje stycket framgår att andelar som getts ut av ett utländskt företag bara omfattas om de förvärvats som den skattskyldige varit obegränsat skattskyldig i . Dessutom gäller att andelar som trätt i stället för de ursprungliga utländska delägarrätterna eller andelarna ska anses förvärvade då de ursprungliga förvärven skett. Av fjärde stycket framgår att det som sägs i tredje stycket inte gäller utländska andelar som har ersatt svenska andelar. Följande exempel belyser frågan om hur tillämpningen av 3 kap. 19 § IL påverkas av de föreslagna ändringarna i andelsbytesreglerna och visar att regelsystemet bör kompletteras. I exemplet beaktas dock inte skatteavtal som, i förekommande fall och beroende på utformning, kan påverka den slutliga beskattningen. A är bosatt i och deltar i ett andelsbyte. Han byter svenska andelar som anskaffats för när han var bosatt i mot utländska andelar. De utländska andelarna är värda 3 dom i mål C-452/04 mot Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht, 2006, s. I-9251. Reglerna om framskjuten beskattning tillämpas vid andelsbytet. A flyttar därefter till ett annat EES-land. Beskattning ska inte ske vid utflyttningen enligt de nya reglerna i 48 a kap. 11 § IL. A säljer de mottagna andelarna för . A beskattas för hela vinsten om (2 100 1 000 =) vid försäljningen enligt gällande lydelse av 3 kap. 19 § IL. Om A i stället för att sälja de mottagna andelarna inom tioårsperioden flyttar till ett land utanför EES, ska han beskattas för vinsten om (1 500 1 000 =) som uppkom vid andelsbytet enligt föreslagna 48 a kap. 11 § IL. Detta förutsätter dock att det finns en bestämmelse som säger att en begränsat skattskyldig fysisk person är skattskyldig för kapitalvinst som ska tas upp som intäkt enligt föreslagna 48 a kap. 11 § IL. Det är tveksamt om nuvarande lydelse av 3 kap. 19 § IL täcker detta fall. Det föreslås därför att det i en ny paragraf, 3 kap. 19 a § IL, tydliggörs att den som är begränsat skattskyldig är skattskyldig för vinsten på de bortbytta andelarna som enligt 48 a kap. 11 § IL ska tas upp på grund av flytten från EES. Vidare anges det i denna paragraf hur tioårsfristen ska beräknas i dessa fall. Om A inom tioårsperioden men efter utflyttningen från EES säljer de mottagna andelarna bör det belopp som beskattades vid utflyttningen inte beskattas en gång till. Om A t.ex. säljer de mottagna andelarna för är han vid en strikt formell tolkning skattskyldig för hela vinsten (2 000 1 000 =) enligt 3 kap. 19 § IL. Beskattning har därmed skett av hela vinsten () trots att en del av vinsten () redan har beskattats. För att inte detta belopp ska dubbelbeskattas föreslogs i promemorian i en ny paragraf, 48 kap. 17 b § IL, att omkostnadsbeloppet ska ökas med kapitalvinsten på de bortbytta andelarna. anför att det tänkta syftet inte täcks in i de fall den skattskyldige vid redovisningen av försäljningen av de mottagna andelarna tillämpar schablonmetoden i 48 kap. 15 § IL. Såsom schablonmetoden är utformad finns det nämligen ingen möjlighet att göra någon justering för det tidigare avskattade beloppet. Enligt uppfattning uppnås syftet däremot om man vid redovisningen av avyttringen av de mottagna andelarna, i stället för att justera omkostnadsbeloppet, får möjlighet att justera resultatet av avyttringen. Schablonmetoden innebär att omkostnadsbeloppet får bestämmas till av ersättningen vid avyttringen sedan utgifter i samband med denna dragits av. Regeringen vill framhålla att syftet med schablonmetoden är att underlätta för den skattskyldige att beräkna omkostnadsbeloppet för aktier som innehafts och där en utredning om det faktiska omkostnadsbeloppet är svår att göra. Den kapitalvinst som bestäms med hjälp av schablonmetoden kan således ses som ett tak för beskattningen. När omkostnadsbeloppet har beräknats vid beskattningen på grund av utflyttningen, oavsett om det beräknas utifrån det faktiska anskaffningsvärdet eller enligt schablonmetoden, ska detta omkostnadsbelopp vid beskattningen på grund av en senare avyttring av de mottagna andelarna användas vid beräknandet av kapitalvinsten enligt genomsnittsmetoden i 48 kap. 7 § IL. Omkostnadsbeloppet ska då ökas med kapitalvinsten i enlighet med förslaget. Utifrån syftet med schablonmetoden finns det däremot enligt regeringens mening inte skäl att låta säljaren göra denna justering om han Prop. 2009/10:24 eller hon väljer att använda schablonmetoden vid avyttringen av de Det finns därför enligt regeringens mening inte skäl att ändra förslaget i promemorian. Förslagen föranleder ändringar i 48 a kap. 11 § och två nya paragrafer, 3 kap. 19 a § och 48 kap. 17 b § IL. 5.3Beskattning av fysiska personers uppskovsbelopp vid utflyttning Regeringens förslag: En fysisk person ska inte beskattas för ett uppskovsbelopp från ett uppskovsgrundande andelsbyte, när uppskovsbeloppet avser en lagertillgång eller en andel i en kooperativ förening som är en tillgång i näringsverksamheten enligt 13 kap. 7 § inkomsskattelagen, bara för att flyttning sker inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Beskattning ska i stället ske om personen är bosatt inom EES eller stadigvarande vistas inom EES. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker eller har ingen erinran mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 5.2 föreslås att en fysisk person inte ska beskattas vid flyttning inom EES för vinst som uppkommit vid ett andelsbyte enligt reglerna i 48 a kap. IL om framskjuten beskattning vid andelsbyte. Beskattning ska i stället ske om personen är bosatt inom EES eller stadigvarande vistas inom området. En ändring föreslås i 48 a kap. 11 § IL. I 49 kap. IL finns regler om uppskovsgrundande andelsbyten för fysiska personer som har avyttrat en andel som är en lagertillgång eller en andel i en kooperativ förening som är en tillgång i näringsverksam- heten enligt 13 kap. 7 § IL. I 49 kap. 26 § IL finns en bestämmelse som anger att ett uppskovsbelopp ska tas upp som intäkt om den fysiske personen inte längre uppfyller villkoret om att vara bosatt i eller stadigvarande vistas här. Denna bestämmelse bör av samma skäl som redovisats för 48 a kap. 11 § IL ändras så att beskattning i stället sker om personen är bosatt inom EES eller stadigvarande vistas inom området. När det gäller en begränsat skattskyldigs uppskovsbelopp, torde skattskyldighet normalt föreligga enligt 3 kap. 18 § första stycket punkt 2 IL. Frågan om den s.k. tioårsregeln i 3 kap. 19 § IL är tillämplig uppkommer därför inte. Förslaget föranleder ändringar i 49 kap. 26 § IL. 5.4Beskattning av uppskovsbelopp fastställda enligt äldre bestämmelser Regeringens förslag: En fysisk person ska beskattas för uppskovsbelopp enligt äldre bestämmelser om personen är bosatt inom EES eller stadigvarande vistas inom EES. Den s.k. tioårsregeln ska vara tillämplig för sådana uppskovsbelopp som ska beskattas vid avyttring m.m. och vid utflyttning från EES. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker eller har ingen erinran mot förslagen. ifrågasätter dock om inte förslaget att den s.k. tioårsregeln ska omfatta äldre uppskovsbelopp innebär en form av retroaktiv skattelagstiftning. Skälen för promemorians förslag: Beträffande uppskovsbelopp som fastställts enligt de äldre reglerna i 49 kap. IL gäller enligt punkt 2 av övergångsbestämmelserna till lagen (2002:1143) om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) äldre bestämmelser i 48 a kap. och 49 kap. samt den upphävda lagen (1998:1601) om uppskov med beskattningen vid andelsbyten. Av praxis, RÅ 2008 not. 71, framgår att beskattning inte ska ske vid en flyttning från till ett annat EES- land. Beskattning bör i stället ske om personen är bosatt inom EES eller stadigvarande vistas inom området. Följande exempel illustrerar. B var bosatt i och deltog i ett andelsbyte . Hon bytte svenska andelar som förvärvats för hon var bosatt i mot utländska andelar som var värda . Reglerna om uppskov med beskattning enligt äldre lydelse av 49 kap. IL var tillämpliga vid andelsbytet. B ansökte om uppskov och ett uppskovsbelopp om fastställdes enligt äldre lydelse av 49 kap. 13 och 14 §§ IL. B flyttar till ett land utanför EES. Beskattning av uppskovsbeloppet om bör ske vid utflyttningen. En bestämmelse med denna innebörd föreslås i punkt 2 av övergångsbestämmelserna. Om B efter utflyttningen säljer de mottagna andelarna för är hon skattskyldig för vinsten på de mottagna andelarna (3 000 2 500 =) enligt den s.k. tioårsregeln i 3 kap. 19 § IL. Om utflyttning i stället sker till ett annat EES-land bör uppskovsbelopp beskattas på samma sätt som för övriga skattskyldiga, dvs. senast då äganderätten till de mottagna andelarna övergår till någon annan eller andelarna upphör att existera. Regeringsrätten anförde i RÅ 2008 not. 71 att en senareläggning av beskattningstidpunkten för uppskovsbelopp efter utflyttning måste ha stöd i bestämmelserna i 3 kap. 19 § IL om begränsad skattskyldighet. Frågan om tillämpligheten av den paragrafen återförvisades av instansordningsskäl till . majoritet har i beslut (dnr 61-08/D) funnit att 3 kap. 19 § IL ska tolkas så att skattskyldigheten omfattar uppskovsbelopp enligt 49 kap. IL. Avgörandet har överklagats hos Regeringsrätten. Eftersom Regeringsrätten ännu inte prövat frågan får rättsläget fortfarande anses oklart. I promemorian föreslogs att frågan av tydlighetsskäl skulle regleras i punkt 3 av övergångsbestämmelserna. Följande exempel belyser denna fråga. B är bosatt i och deltog i ett andelsbyte . Hon bytte svenska andelar som anskaffats för när hon var bosatt i mot utländska andelar. De utländska andelarna var värda . Reglerna om uppskov med beskattning vid andelsbyten enligt äldre lydelse av 49 kap. IL var tillämpliga vid andelsbytet. B ansökte om uppskov och ett uppskovsbelopp om fastställdes enligt äldre lydelse av 49 kap. 13 och 14 §§ IL. B flyttar till ett annat EES-land. Beskattning av uppskovsbeloppet ska inte ske vid utflyttningen enligt gällande praxis, jfr RÅ 2008 not. B säljer de mottagna andelarna för . Hon beskattas för vinsten på de mottagna andelarna om (2 100 1 500 =) enligt 3 kap. 19 § IL. B ska dessutom beskattas för uppskovsbeloppet om enligt punkt 2 av övergångsbestämmelserna till lagen (2002:1143) om ändring av inkomstskattelagen (1999:1229), som anger att äldre bestämmelser i 49 kap. IL gäller i dessa fall. Enligt äldre lydelse av 49 kap. 19 § IL ska uppskovsbeloppet nämligen tas upp som intäkt senast då äganderätten till en mottagen andel övergår till någon annan eller upphör att existera. Eftersom B är begränsat skattskyldig förutsätter detta att det finns en bestämmelse som säger att sådant uppskovsbelopp ska beskattas. ifrågasätter om inte promemorians förslag innebär en form av retroaktiv skattelagstiftning. Regeringen delar inte den bedömningen. Enligt 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen får skatt inte tas ut i vidare mån än vad som följer av föreskrift som gällde när den omständighet inträffade som utlöste skatt- eller avgiftsskyldigheten. Den föreslagna bestämmelsen föreslås träda i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Förslaget innebär att års taxering kommer äldre uppskovsbelopp att beskattas om vissa omständigheter inträffar efter ikraftträdandet. En sådan bestämmelse står inte i strid med regeringsformens bestämmelser om förbud mot retroaktiv skattelagstiftning. Regeringen anser att det bör införas en bestämmelse i punkt 3 av övergångsbestämmelserna som innebär att den s.k. tioårsregeln ska vara tillämplig för sådana uppskovsbelopp som ska beskattas vid avyttring m.m. efter utflyttning till EES. Den föreslagna bestämmelsen kommer också att reglera skattskyldigheten för äldre uppskovsbelopp för begränsat skattskyldig vid utflyttning från ett annat EES-land än till ett land utanför EES. Detta innebär att B i exempel 3 kommer att beskattas för uppskovsbeloppet om hon i stället för att sälja de mottagna andelarna efter flytten från flyttar till ett land utanför EES. Förslagen finns i punkt 2 och 3 av övergångsbestämmelserna. Andelsbyten när säljaren är bosatt utomlands Regeringens förslag: Bestämmelserna om framskjuten beskattning vid andelsbyten ska vara tillämpliga om säljaren är bosatt i ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller stadigvarande vistas inom EES. På motsvarande sätt ska bestämmelserna om uppskov med beskattningen vid uppskovsgrundande andelsbyten, när säljaren är en fysisk person och har avyttrat en andel som var en lagertillgång eller en andel i en kooperativ förening som är en tillgång i näringsverksamheten enligt 13 kap. 7 § inkomstskattelagen, vara tillämpliga om säljaren är bosatt i eller stadigvarande vistas inom området. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker eller har ingen erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: En fysisk person som är bosatt i , stadigvarande vistas här eller har väsentlig anknytning till och har varit bosatt här är obegränsat skattskyldig enligt 3 kap. 3 § IL. Den som är obegränsat skattskyldig är enligt 3 kap. 8 § IL skattskyldig för alla sina inkomster i och från utlandet. För att reglerna om framskjuten beskattning vid andelsbyten ska vara tillämpliga krävs enligt 48 a kap. 5 § IL att säljaren är bosatt i eller stadigvarande vistas här. En person som är obegränsat skattskyldig endast på grund av väsentlig anknytning till har således inte rätt att skjuta fram beskattningen om han eller hon deltar i ett andelsbyte. Den som inte är obegränsat skattskyldig är, enligt 3 kap. 17 § IL, begränsat skattskyldig. Av 3 kap. 19 § IL framgår att den som är begränsat skattskyldig är skattskyldig för kapitalvinster på andelar i svenska och utländska företag om han under det kalenderår då avyttringen sker eller under de föregående tio kalenderåren har varit bosatt i eller stadigvarande vistats här. Om en begränsat skattskyldig person, som har varit bosatt i , deltar i ett andelsbyte är reglerna om framskjuten beskattning inte tillämpliga, vilket framgår av 48 a kap. 5 § IL. Det kan ifrågasättas om de krav ställer på bosättning eller stadigvarande vistelse för att få tillämpa reglerna om framskjuten beskattning vid andelsbyten strider mot det s.k. fusionsdirektivet4 men också mot EG-fördraget och i de fall den skattskyldige är bosatt i ett annat EES-land än . Övervägande skäl talar för att reglerna bör ändras så att de blir tillämpliga om säljaren är bosatt i en stat inom EES eller stadigvarande vistas inom området. De kommer då också att bli tillämpliga på en person som är bosatt i ett annat EES-land än men är obegränsat skattskyldig här på grund av att han tidigare varit bosatt här och har väsentlig anknytning hit. 4 Europeiska gemenskapernas råds direktiv /434/EEG av om ett gemensamt beskattningssystem för fusion, fission, överföring av tillgångar och utbyte av aktier eller andelar som berör bolag i olika medlemsstater, EGT L 225, 20.8.1990, s. 1 (Celex 31990L0434), senast ändrat genom rådets direktiv /19/EG, EUT L 58, , s. 19 (Celex 32005L0019). En liknande situation kan uppkomma vid tillämpning av reglerna i Prop. 2009/10:24 49 kap. IL om uppskovsgrundande andelsbyten i de fall fysiska personer har avyttrat en andel som var en lagertillgång eller en andel i en kooperativ förening som är en tillgång i näringsverksamheten enligt 13 kap. 7 § IL. För att reglerna om uppskovsgrundande andelsbyten ska vara tillämpliga krävs enligt 49 kap. 8 § IL att säljaren är bosatt i eller stadigvarande vistas här. Om en fysisk person, som är obegränsat skattskyldig endast på grund av väsentlig anknytning till , deltar i ett andelsbyte och avyttrar andelar som är lagertillgångar är han skattskyldig för vinsten utan att möjlighet till uppskov ges. Detsamma gäller om han avyttrar en andel i en kooperativ förening betingad av näringsverksamheten. Av 3 kap. 18 § IL första stycket 2 framgår vidare att en begränsat skattskyldig är skattskyldig i i inkomstslaget näringsverksamhet för inkomst från fast driftställe i . Det torde innebära att en begränsat skattskyldig, som deltar i ett andelsbyte och avyttrar andelar som är lagertillgångar knutna till ett fast driftställe i , är skattskyldig för vinsten. Detsamma torde gälla om han avyttrar en andel i en kooperativ förening knuten till ett fast driftställe i . Inte heller i dessa fall har han rätt till uppskov enligt nuvarande regler. Det är också i dessa fall motiverat att ändra reglerna så att de blir tillämpliga om säljaren är bosatt i en stat inom EES eller stadigvarande vistas inom området. Förslaget föranleder ändringar i 48 a kap. 5 § och 49 kap. 8 § IL. Propositionen har sin bakgrund i att Europeska kommissionen i en formell underrättelse uppmärksammat att vissa bestämmelser för fysiska personer i 48 a kap. IL om framskjuten beskattning vid andelsbyten kan strida mot EG-rätten. lagstiftning för att uppfylla EG-rättens krav när det gäller framskjuten beskattning har det konstaterats att de regler som finns om uppskovsgrundande andelsbyten för fysiska personer som har avyttrat en andel som är en lagertillgång eller en andel i en kooperativ förening som är en tillgång i näringsverksamhet är uppbyggda på liknande sätt som de av kommissionen kritiserade reglerna. Vidare har det konstaterats att detta också gäller de övergångsbestämmelser som finns för uppskovsbelopp som fastställts enligt de äldre reglerna i 49 kap. IL. Regeringens avsikt med förslaget i propositionen är att så skyndsamt som möjligt föreslå regler som gör att lagstiftningen inte kan anses strida mot avstyrker promemorians förslag och anför som skäl att det inte med säkerhet går att dra slutsatsen att den från administrativ synpunkt bästa lösningen valts. Som framgår av avsnitt 5.1 har regeringen, när det gäller utflyttningsfallen, redogjort för att en alternativ modell skulle kunna vara att fastställa skatten vid utflyttning från och att uppskov med skatten ges till dess att de mottagna andelarna överlåts. Av skäl som framgår i nämnda avsnitt anser dock regeringen att en sådan lösning inte är lämplig med tanke på syftet med åtgärden, dvs. att så skyndsamt som möjligt tillmötesgå kommissionens kritik av lagstiftningen. Den i lagrådremissen valda metoden är dessutom mindre ingripande. De som berörs av förslagen i propositionen är fysiska personer som deltagit eller kommer att delta i ett andelsbyte och som efter kommer att flytta från . Vidare kommer fysiska personer som deltar i ett andelsbyte och är obegränsat skattskyldiga i på grund av väsentlig anknytning eller är begränsat skattskyldiga på grund av den s.k. tioårsregeln att beröras. Det stora flertalet som berörs är aktieägare med små innehav i större bolag. Det förekommer dock även andelsbyten i fåmansföretag, vilket innebär att aktieägare i sådana bolag kan beröras. Undantagsvis kan även fysiska personer som innehar andelar som är en lagertillgång eller en andel i en kooperativ förening som är en tillgång i näringsverksamhet komma att beröras. För att få en uppfattning om hur många som sammantaget berörs av förslaget kan nämnas att det fanns cirka 134 000 uppskovsbelopp. Av dessa var det ca 950 stycken som rörde personer som flyttat utomlands (SOU 2009:33 s. 114). Dessa siffror torde så gott som uteslutande röra uppskovsbelopp fastställda enligt äldre regler i 49 kap. IL före . Juridiska personer berörs inte och förslagen har inga effekter på företagens arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt. För fysiska personer som har deltagit i ett andelsbyte innebär förslaget ingen förändring vid utflyttning från till ett annat land inom EES. Det har nämligen inte skett någon beskattning i dessa fall . Däremot har det varit oklart vad som gäller vid en senare försäljning eller avyttring. Några merkostnader torde därför inte uppkomma. Inte heller uppkommer några merkostnader på grund av att en fysisk person som är obegränsat skattskyldig på grund av väsentlig anknytning eller är begränsat skattskyldig enligt den s.k. tioårsregeln får rätt att tillämpa reglerna om framskjuten beskattning. Som framgår ovan innebär förslagen huvudsakligen en kodifiering av den praxis som redan gäller. Vidare lämnas förslag till regler där det är oklart vad som gäller . Sammantaget bör förslagen inte medföra några offentligfinansiella effekter eller merkostnader för de allmänna förvaltningsdomstolarna. anför att förslaget ur praktisk synpunkt kommer att innebära fler utredningsinsatser samt en ökad risk för skattebortfall inte minst ifråga om försäljning av mottagna andelar vid framskjuten beskattning eller när en begränsat skattskyldig person flyttar från ett EES-land till ett land utanför EES. Enligt är verkets kontrollmöjligheter i princip beroende av den skattskyldiges egna uppgifter och initiativ. För att åtgärda detta bör enligt , en uppgiftsskyldighet övervägas enligt vilken uppgift ska lämnas om aktuell utlandsadress och eventuella förändringar i innehavet av de tillbytta andelarna. Regeringen vill påpeka att förslaget huvudsakligen endast innebär en kodifiering av den praxis som enligt två ställningstaganden (, dnr 131 532464-05/111 och , Prop. 2009/10:24 dnr 131 657877-08/111) redan tillämpar. Vidare klarläggs vad som gäller i några andra avseenden. Regeringen kan inte se att ett sådant förslag skulle kunna medföra ökade utredningsinsatser för eller ökat skattebortfall. Eventuella merkostnader för ska dock hanteras inom befintliga ramar. Som framgår av avsnitt 5.1 bör generella regler för beskattning vid fysiska personers utflyttning övervägas. I samband med sådana överväganden kan frågan om en generell årlig uppgiftsskyldighet för utflyttades andelsinnehav komma att analyseras. Enligt regeringens mening är det därför inte lämpligt att införa en särskild uppgiftsskyldighet bara för ägare av andelar som deltagit i ett andelsbyte. Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Paragrafen, som är ny, utgör ett komplement till 3 kap. 19 § (den s.k. tioårsregeln). Enligt 3 kap. 19 § är en begränsat skattskyldig fysisk person skattskyldig för kapitalvinst på andelar under förutsättning att personen under det kalenderår då avyttringen sker eller under de föregående tio kalenderåren har varit bosatt i eller stadigvarande vistats här. Det är oklart om framskjuten vinst som ska beskattas vid utflyttning från EES enligt föreslagna 48 a kap. 11 § omfattas av denna bestämmelse, se avsnitt 5.2 exempel 1. I första stycket klargörs därför att skattskyldighet föreligger i dessa fall för den som är begränsat skattskyldig. I andra stycket anges av tydlighetsskäl hur tioårsfristen ska beräknas. Utgångspunkten för beräkningen av tioårsfristen i 3 kap. 19 § är avyttringen.