prop · GX033 · 2009-09-21 00:00:00 — Någon mer genomgripande utvärdering av bibliotekslagen har heller inte gjorts. Regeringen har i tidigare budgetpropositioner (t.ex. prop. 2008/09:1, 17) aviserat att en utvärdering av bibliotekslagen ska utföras Utvärderingen kommer dock inte att innebära förändringar i de grundläggande villkoren för biblioteksverksamheten. Syftet är att stärka bibliotekens roll och tillgänglighet . värderingen är nära förknippad med frågan om en nationell myndighet med samordningsansvar för hela biblioteksväsendet. uppföljning av lagen har i remissvaren framhållits exempelvis av KB och har inlett ett arbete med att se över biblioteks- lagen och undersöka hur lagen har fungerat i praktiken. ingår att översiktligt kartlägga och analysera bibliotekslagens tillämp- ning, bl.a. när det gäller samverkan och biblioteksplaner, samt lagens effekter för utvecklingen inom biblioteksväsendet, belysa relevanta om- världsförändringar efter lagens tillkomst, överväga behovet av att revi- dera lagen och lämna förslag på eventuella ändringar samt överväga formerna för uppföljning och tillsyn av lagen. Det är viktigt att en konti- nuerlig uppföljning sker av hur bibliotekslagen efterlevs på nationell nivå, men det ska också få finnas lokala variationer i hur biblioteksverk- samheten ser ut och hur den organiseras. Regeringen avser att under 2010 återkomma med en redovisning av eventuella förslag till följd av den pågående utvärderingen av bibliotekslagen. 6.6 Digitala resurser i medborgarnas tjänst Regeringens bedömning: , Kungl. , de centrala museerna, , Stiftelsen och Talboks- och ges i uppdrag att inkomma med underlag som ska kunna ligga till grund för en nationell strategi för digi- talisering, elektronisk tillgång och digitalt bevarande. Ett första steg mot ökad koordinering är att ges i uppdrag att förvalta och vidareutveckla den digitala infrastruktur som skapats genom K-sam- sök. bedömning är att det är angeläget att göra en anpassning till de nya villkor och möjligheter som digitaliseringen inne- bär för arkiv och bibliotek och att ge medborgarna ökad tillgång till nya tjänster och samlad information. Museikoordinatorns bedömning är att det finns betydande samord- ningsvinster att göra inom området. En samordningsfunktion för muse- erna tillsammans med Kungl. och och i sam- verkan med () föreslås driva sådana frågor som aktualiserats i utredningens arbete med projekten . RAÄ bör få i uppdrag att förvalta projektet . Remissinstanserna: Många remissinstanser lyfter fram betydelsen av utvecklingen på det digitala området för bevarandet och förmedlingen av kulturarvet. Ett stort antal remissinstanser, däribland Kungl. , , Stiftelsen , Kungl. Vitter- hetsakademien, Stiftelsen och Bibliotek samt , lyfter också fram det samarbete som redan utveck- lats mellan arkiv, bibliotek och museer. , och framhåller att bolagens programarkiv är en viktig del av kulturarvet som i större utsträckning borde kunna vara digitalt tillgängliga. Skälen för regeringens bedömning Den digitala utvecklingen ger de s.k. minnesinstitutionerna helt nya möjligheter att ge medborgare och forskare tillgång till kulturarvet, oberoende av fysisk lokalitet. Institutionernas roller och förhållningssätt har påverkats av den digitala utvecklingen, en utveckling som troligen kommer att fortsätta. Det blir särskilt tydligt om man ser till hur de yngre generationerna tar till sig och konsumerar kultur (se avsnitt 3.4). Inte minst viktigt är att den digitala tekniken gör det möjligt för användaren att bli medskapande. Användaren kan t.ex. vidareutnyttja tillgänglig information och på egen hand kombinera ljud, bild och text för att skapa en egen presentation i nya sammanhang. Omvänt kan användaren också bidra till att beskriva och katalogisera det som institutionerna gör till- En allt större mängd kulturarvsinformation i digital form för- Prop. 2009/10:3 bättrar också förutsättningarna för t.ex. empiriskt baserad forskning när nya sökmöjligheter och indexering gör det möjligt att genomföra nya typer av undersökningar. lyfter fram de möjligheter och utmaningar som den digitala utvecklingen innebär, särskilt för arkiv och bibliotek. Musei- koordinatorn tar också upp den digitala utvecklingen och dess betydelse för museisektorn. Den digitala utvecklingen för med sig nya utmaningar och möjligheter för både arkiv, bibliotek, museer och audiovisuella sam- lingar. Som flera remissinstanser påpekar bör frågan ses i ett vidare sammanhang som innefattar alla de sektorer som förvarar kulturarvs- information. Ett sådant synsätt ligger också i linje med de initiativ som tagits på europeisk nivå för att inrätta ett europeiskt digitalt bibliotek Europeana för digitaliserat kulturellt material från hela (böcker, tidningar, fotografier, film, audiovisuella verk, arkivhandlingar, musei- föremål, monument och arkeologiskt kulturarv). I de rådsslutsatser som antagits förbinder sig medlemsstaterna att upprätta nationella strategier och mål för digitalisering och digitalt bevarande samt att främja synergier mellan de olika institutioner som är engagerade i processerna för digitali- sering och elektronisk tillgång till kulturellt material och digitalt beva- rande. En del av de frågor och möjligheter som uppkommit rör enskilda institutioner, men mycket handlar om att finna gemensamma lösningar. har på många sätt kommit långt i samarbetet över sektorsgrän- serna i dessa frågor. Det framtida arbetet bör därför bygga vidare på de strukturer och samarbeten som redan har etablerats. Det är i samman- hanget värt att framhålla att flera institutioner redan samarbetar inom detta fält, t.ex. inom ramen för projekt som K-samsök och digitalt bevarande vid . Värdet av samverkan lyfts också fram av ett stort antal remissinstanser, som särskilt framhåller betydelsen av samverkan mellan arkiv, bibliotek och museer (ABM-samverkan) och av ABM-centrum, som är ett samarbetsprojekt mellan Kungl. (KB), , (), , och Stiftelsen . Projektet har särskilt varit inriktat på att koordinera insatser på det digitala området. Det framtida arbetet på området bör också beakta de förslag som lämnas i pågående utredningar som behandlar relaterade frågor. Nämnas kan att en särskild utredare ser över frågan om skyldighet att till myndig- het leverera publicerat elektroniskt material som överförs via nätverk (dnr U2009/721/F). Det handlar alltså om en utvidgad skyldighet att till KB lämna s.k. pliktexemplar av dokument. (Ju 2008:07) har i tilläggsdirektiv (dir. 2009:65) fått i uppgift att bl.a. ta ställning till om lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konst- närliga verk bör ändras för att underlätta för bibliotek och arkiv att digi- talisera och tillgängliggöra upphovsrättsligt skyddade verk, samt om en generell avtalslicens bör införas. Strategiska utvecklingsområden Prop. Samhällsutvecklingen i stort och de projekt som initierats i sektorn visar att det är av strategisk betydelse för måluppfyllelsen inom både kultur- och utbildningssektorn hur den digitala utvecklingen hanteras av institutionerna. Ett första strategiskt område gäller en effektivare hanter- ing av digital information. I den utsträckning det är möjligt bör institu- tionerna samutnyttja investeringar för digitalisering, tillgängliggörande och lagring. Det är även viktigt att ta fram och sprida gemensamma stan- darder och arbeta med att ta fram modeller för digital långtidslagring. Det bör även övervägas om det är möjligt att gemensamt upphandla licenser i större utsträckning än . Ett andra område av strategisk betydelse handlar om användarvänliga lösningar. I den utsträckning det är möjligt bör kataloger och portaler samordnas mellan institutioner och sektorer eftersom det i den digitala miljön blir av mindre betydelse för användaren vid vilken institution ett visst objekt förvaras. Det är en form av digital infrastruktur som är av särskild betydelse för forskarsamhället. Detta bör t.ex. kunna ske genom den typ av samsökväxlar som museerna byggt upp. Även gemensamma söksystem, som det som skapats för arkiv, bibliotek och audiovisuella samlingar (Sondera), bör vidareutvecklas. Vidare kan nämnas e-tjänsten Fornsök som har utvecklats av RAÄ, Statens maritima museer och Sjö- fartsverket. Den digitala tekniken öppnar även för ökad interaktivitet och s.k. wiki-funktioner där användaren själv bidrar till att beskriva, katalogi- sera och vidareförmedla den information som finns. Det är också av stor betydelse att institutionerna utnyttjar nya möjligheter att öka tillgänglig- heten för grupper med särskilda behov. Goda exempel bör spridas och möjliga samarbeten med privata aktörer undersökas. Ett tredje strategiskt område är hanteringen av upphovsrättsfrågor i den digitala miljön. För att den digitala teknikens möjligheter ska kunna tas till vara måste rättigheter till verk och prestationer kunna inhämtas från rättighetshavare. Mot den bakgrunden är insikt och kompetens om den gällande upphovsrättsliga lagstiftningen en avgörande resurs som institu- tionerna behöver besitta, enskilt eller gemensamt. Vidare är en sådan kompetens också nödvändig att kombinera med aktiva kontakter och nätverksbyggande med företrädare för berörda rättighetshavargrupper. Kopplat till detta finns också frågor som rör principerna för avgiftsuttag för vidareanvändning av digitala verk som institutionerna själva har upp- hovsrätt till. Dessa frågor behöver belysas ytterligare. Mot denna bakgrund har regeringen för avsikt att ge , KB, RAÄ, Stiftelsen , Talboks- och punktskriftsbiblio- teket och de centrala museerna i uppdrag att inkomma med underlag som ska kunna ligga till grund för en nationell strategi för digi- talisering, elektronisk tillgång och digitalt bevarande. Samråd bör ske med (Ju 2008:07). Tanken med en nationell strategi är att i ett sammanhang beskriva övergripande frågor som berör flera institutioner. På så sätt kan grunden läggas för ett samlat förhåll- ningssätt till dessa frågor. En sådan strategi ska däremot inte innehålla bindande bestämmelser som i detalj styr institutionerna. Underlaget från institutionerna ska innehålla en redovisning av insatser och pågående projekt, en bedömning av vilka särskilda utmaningar och möjligheter som den digitala tekniken innebär samt förslag på vidareutvecklat sam- Prop. 2009/10:3 arbete inom specifika områden. Det kan även bli aktuellt att bjuda in andra aktörer att bidra med underlag till den process som sätts igång, t.ex. , och Utbild- ningsradio AB. Ett viktigt kulturarv som allt mer får digital form finns även inom teater-, dans- och musikområdet. Det bör därför övervägas om vissa kulturinstitutioner på scenkonstområdet också bör delta i arbetet. Museisektorn har i stor utsträckning saknat enhetliga databassystem och gemensamma standarder på IT-området. Detta har försvårat samman- hållna söksystem och tillgängliggörande av information från enskilda institutioner i andra sammanhang än de egna. Med projektet har nya förutsättningar skapats för samlad presentation och större sprid- ning utan att de underliggande tekniska lösningarna alltid måste se lika- dana ut. K-samsök är en teknisk modell som kan förmedla digital information mellan museer och intresserade utanför sektorn. K-samsök är inte en portal eller webbplats, utan ett system som tar emot sökningar och leve- rerar data till olika tillämpningar och webbgränssnitt. På det viset kan materialet bli sökbart genom en mångfald av andra portaler, karttjänster och sökmotorer där även aktörer utanför musei- eller kulturarvsfältet förmedlar urval av data till sina respektive målgrupper. Viktiga samver- kansparter i realiseringen av K-samsök har varit RAÄ, och . Även Museikoordinatorn har deltagit i detta arbete. Därutöver har processen aktivt stötts av ytterligare ett drygt tiotal museer, som bidragit med kompetens, erfarenhet och direkta resurser i form av nedlagt arbete. Även samarbetet med Riks- arkivet och KB har varit betydelsefullt för genomförandet av projektet. Regeringen bedömer att projektet inneburit ett viktigt steg mot gemen- samt digitalt tillgängliggörande av information från både musei- och kulturmiljösektorn. Projektet ligger i linje med den prioritering av användarvänliga lösningar och gemensamma ingångar till kulturarvs- material hos olika institutioner som angetts ovan. Det bör också finnas möjligheter att göra system av det här slaget mer kompatibla med mot- svarande lösningar inom t.ex. arkiv- och biblioteksområdet. RAÄ har under uppbyggnadsfasen svarat för driften av systemet, vilket under projektet har varit en avgörande faktor för att få till stånd en funge- rande sökfunktion. Mot denna bakgrund avser regeringen att ge RAÄ i uppdrag att förvalta och vidareutveckla den digitala infrastruktur som skapats genom K-samsök. Uppdraget bör genomföras i samarbete med berörda myndigheter och institutioner samt ideella organisationer och aktörer. RAÄ ska även delta i samarbete på europeisk nivå inom områ- det. I uppdraget bör också ligga att bidra med underlag för ett ställnings- tagande till hur museisektorns gemensamma digitaliseringsfrågor ska hanteras framöver, vilket kommer att vara en viktig del i den nationella strategin för digitalisering, elektronisk tillgång och digitalt bevarande. 7 Villkoren för att skapa och förmedla kultur I centrum för den kulturella förnyelsen står kulturskaparna, de fria grupperna, museerna, nationalscenerna och andra kulturinstitutioner. i denna proposition har vi redogjort för ett antal framtidsfrågor som kulturpolitiken har att möta. I det sammanhanget finns det skäl att särskilt betona villkoren för den kulturella förnyelsen och det konstnär- liga skapandet. I enlighet med de nya kulturpolitiska målen ska frihet, kvalitet och mångfald i de kulturella uttrycken främjas. Regeringen har stärkt förutsättningarna för den nyskapande kulturen i ett flertal avseen- den. De s.k. scenkonstallianserna har byggts ut till att även omfatta musikområdet. Nationalscenernas, den regionala scenkonstens och de fria gruppernas anslag har förstärkts. Vissa statliga institutioner har fått ökade medel för att kunna leva upp till det nya avtalet för utställnings- ersättning. Möjligheterna för konstnärlig och kulturell forskning har utvecklats. Genom satsningen Fria museer har de statliga museerna både tillförts resurser och fått en större frihet att utveckla verksamheten och göra prioriteringar utifrån sina respektive förutsättningar. I propositionen Utveckling för oberoende och kvalitet Radio och tv i allmänhetens tjänst 20102013 (prop. 2008/09:195) har regeringen föreslagit att () och ska fortsätta att fördjupa, utveckla och vidga sitt utbud inom ramen för kulturuppdraget i de nuvarande sändningstillstånden. Regeringen har också föreslagit att SR ska tilldelas extra medel för den verksamhet som är knuten till Berwaldhallen, och . I budgetpropositionen föreslår regeringen en satsning på den professionella dansens utveckling i som bl.a. syftar till att fler ska få möjlighet att upptäcka dansen som konstform. Dessa insatser har sammantaget stärkt eller kommer att stärka kulturskaparnas villkor . I det följande presenteras ytterligare insatser för kulturell förnyelse och för den nyskapande kulturen. Stipendier som möjliggör av koncentrerat konstnärligt arbete ska vidareutvecklas, bidragen till de fria gruppernas arbete liksom stöden till utgivning av litteratur och fono- gram fördelas med större flexibilitet. Vidare anges att , och där så är lämpligt författar- fond bör inleda en närmare samverkan. En ny bidragsordning på kultur- området inrättas som ska bygga vidare på erfarenheterna från Stiftelsen . Som framgår i avsnitt 6.2 har den verksamhet som bedrivits inom ramen för , Stiftelsen och Riks- utställningar fått ändrade förutsättningar. Statens insatser bör i högre grad inriktas på expertstöd och kompetensutveckling. I avsnitt 7.4 före- slår regeringen som en följd av detta att statliga insatser inom musikområdet samordnas i en myndighet. 7.1 Nästa steg efter Framtidens kultur Regeringens bedömning: inrättas en bidragsordning som bygger vidare på de positiva erfarenheter som Stiftelsen gett. Som komplement och alternativ till de statliga kulturmyndigheternas bidragsgivning är det viktigt att det finns andra aktörer som kan stödja förnyelse och utveckling inom kulturområdet. Verksamheten bör sträva efter att i samarbete med andra finansiärer möjliggöra nyskapande kulturprojekt. beräknas tillföras verksamheten. förslag överensstämmer i huvudsak med reger- ingens bedömning. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som lämnar synpunkter på detta avsnitt framhåller behovet av den typ av bidragsgivning som Framtidens kultur stått för. menar dock att utredning- ens bild av Framtidens kultur som obyråkratisk och flexibel, behöver problematiseras och ställas i relation till de krav som finns på statlig bidragsgivning. och Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd menar att Framtidens kulturs verksamhet behöver utvärderas, bl.a. beträffande transparens och öppenhet. Skälen för regeringens bedömning: Stiftelsen bildades genom ett regeringsbeslut med kapital från de upp- lösta löntagarfonderna. Stiftelsen kommer att upplösas 2011 och tog emot de sista bidragsansökningarna . Under de som stiftelsen verkat har ca fördelats till närmare 2 500 projekt. Genom att vara en självständig aktör på kulturfältet, med hög grad av autonomi och flexibilitet i verksamheten, har stiftelsen kunnat fånga upp initiativ från privatpersoner, institutioner, enskilda företag samt stiftelser. Stiftelsen har i sin verksamhet både hanterat ansökningar och arbetat mer proaktivt med att söka upp intressanta projekt och har byggt upp ett stort nätverk inom kulturlivet. Därmed har stiftelsen bidragit till att knyta samman olika verksamheter och till att nya intressanta samarbetsprojekt kommit till stånd. Att stiftel- sen kunnat bedriva sin verksamhet med finansiering från avkastningen av fonderade medel och därmed inte varit avhängigt statliga anslag har varit grundläggande för dess oberoende. Stiftelsen har i sin verksamhet ofta betonat möjligheten att bistå med kulturellt riskkapital, vilket har gett utrymme för ännu inte etablerade kulturverksamheter att utvecklas. har stiftelsen gett stöd till uppbyggnad och drift av lång- siktig verksamhet såsom i , Måltidens hus i och Träteater i , men framför allt till mer tidsbegränsade kulturprojekt. I och med att Stiftelsen upphör försvinner den enda mer betydande nationella kulturfonden som finns i . bidrar till kulturell verksamhet, men har i huvudsak en vetenskaplig inriktning. Kultur för och med barn och unga kan få stöd från Allmänna arvsfonden, som avsatte till kulturprojekt. Även om Arvsfonden är en viktig aktör har fonden av naturliga skäl ett snävare perspektiv när det gäller vilka kulturprojekt som kan stödjas. I våra nordiska grannländer spelar de nationella kulturfonderna en stor roll för kulturlivet. Även i många andra länder i och andra jämför- bara länder runt om i världen är oberoende privata eller ideella kultur- fonder viktiga aktörer och alternativ till de offentliga stödsystemen inom Stiftelsen har haft en liten administration och till fonden har knutits olika expert- och sakkunniggrupper, som gjort kvali- tativa och konstnärliga bedömningar av projektförslagen. också samarbetat med , , författarfond, och samt med regionala och lokala kulturförvaltningar. Framtidens kultur har också genom semi- narieverksamhet och informationsspridning bidragit till ökad kunskap och till att skapa och stödja nätverk mellan kulturlivets olika intressenter. Regeringen menar att det är viktigt att Stiftelsen får För att motsvara den bidragsfördelning som Stiftelsen framtidens kultur haft beräknas ett årligt anslag på 25 som rimligt för verksamheten. Regeringen ser det också som mycket viktigt att bidragsgivningen ger incitament till finansiering från flera parter. Erfarenheterna från Stiftelsen bör tas tillvara och det finns skäl att överväga om verksamhetens profilering ska vara tydligare än den som Stiftelsen har haft. Även frågor som rör finansiering och administrativ uppbyggnad behöver analyseras. ingen avser därför att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag på formerna för en sådan organisation och verksamhet. att verksamheten ska inledas 2011. 7.2.1Inriktningen på den framtida politiken för kulturskapares villkor Regeringens bedömning: Utgångspunkterna för de insatser som är rik- tade till kulturskaparna är dels att värna den konstnärliga friheten genom att stödja konstnärligt förnyelse- och utvecklingsarbete, dels att beakta kulturskaparnas ekonomiska, upphovsrättsliga och sociala villkor. I budgetpropositionen föreslår regeringen att Konstnärs- nämndens anslag tillförs . Vidare beräk- nas att ytterligare tillförs anslaget . bedömning överensstämmer delvis med reger- ingens. Däremot lämnas inga förslag eller bedömningar när det gäller att förstärka eller förändra anslagsnivåerna. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser anser att utredningen inte behandlat frågorna om kulturskaparnas villkor i tillräcklig utsträck- ning. , och Konstnärliga och litte- rära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS) efterlyser en djupare analys av frågan om konstnärernas villkor. Upphovsrättsfrågornas betydelse för det framtida kulturlivet och kulturskaparna uppmärksammas bl.a. av KLYS, och Dataspelsbranschen. 2009/10:3 situationen samt sociala, ekonomiska och skattemässiga villkor betonas av ett flertal remissinstanser, bl.a. , , Stads- teater, och Svenska Musikfestivaler. Skälen för regeringens bedömning Goda villkor för kulturskapare är avgörande för möjligheten att upprätt- hålla ett aktivt, professionellt och utforskande konst- och kulturliv. Kulturskaparnas arbetsmarknad har analyserats och kartlagts i ett antal utredningar. Karakteristiskt för kulturarbetsmarknaden och i synnerhet konstnärernas arbetsmarknad är låga löner trots en ofta mycket hög utbildningsnivå, korta uppdrag med allt färre tillsvidareanställningar och återkommande perioder av arbetslöshet. Regeringens arbetsmarknadspolitiska reformer har genomförts med arbetslinjen som utgångspunkt och med avsikt att skapa fler och nya vägar tillbaka till arbetslivet. Även inom kulturpolitiken har arbetslinjen varit gällande. Exempel på insatser är utbyggnad av allians- modellen, införandet av Skapande skola och närmare samverkan mellan kultur och näringsliv. Regeringen har därmed, till den etable- rade målsättningen om att konstnärer ska kunna leva av sin konstnärliga verksamhet, adderat ett offensivt förhållningssätt med arbetslinjen som utgångspunkt. Därutöver behöver kulturpolitiken även framöver fokusera på stabila bidrags- och ersättningssystem som främjar och stimulerar till konstnär- lig utveckling på en hög kvalitativ nivå, såväl nationellt som internatio- nellt. De statliga bidragen till enskilda konstnärer kännetecknas av ett subjektivt förfaringssätt där bidragen ges till enskilda konstnärer efter ett ansökningsförfarande. Till detta ska läggas olika former av objektivt beräknade ersättningsordningar för redan genomförda prestationer som biblioteksersättningen, ersättning för utlåning av fonogram, individuell visningsersättning för bildkonst som visas på offentliga platser och miljöer samt utställningsersättning. trädde ett nytt avtal i kraft som reglerar vilka villkor och ersättningsnivåer som ska gälla då statliga institutioner ställer ut verk som är i konstnärens ägo. Vissa statliga institutioner har fått särskilda medel för att kunna leva upp till det nya avtalet. Att återkommande pröva hur de kulturpolitiska bidrags- och ersätt- ningssystemen tillämpas och tillgodoser behoven hos kulturskaparna är grundläggande för det kulturpolitiska utvecklingsarbetet. Det är av stor vikt att ständigt följa och analysera hur omvärldsförändringar påverkar kulturskaparnas villkor.