prop · GX0315 · 2009-10-08 00:00:00 — ska enligt vad som föreskrivs i paragrafen som huvudregel meddela sökanden sitt beslut avseende en ansökan om återbetalning senast från det att den inkom till verket. En motsvarande bestämmelse finns i artikel 19.2 i direktiv /9/EG och har, enligt vad som upplysts vid lagrådsföredragningen, av övriga medlemsländer tolkats på så sätt att fråga här inte är om formlig delgivning av beslutet utan det är tillräckligt att det fattats och avsänts till sökanden inom angivna tidsfrister. En tolkning som får anses stämma väl överens med vad som i artikel 23.2 andra stycket föreskrivs beträffande underlåtenhet från återbetalande medlemsstaten att iakttaga de i direktivet fastställda tidsfristerna där regleringen är knuten endast till underlåtenheten att fatta beslut (jfr även Regeringsrättens dom i mål 157109). I sammanhanget bör dock anmärkas att för svensk del den s.k. söndagsregeln i 2 § lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid inte torde vara tillämplig på nu aktuella frister (jfr RÅ 2007 ref. 28). 13 och 14 §§ I kapitlet finns ett antal bestämmelser som reglerar den senaste tid- punkten som gäller för att fatta beslut i anledning av en ansökan om återbetalning. Den föreslagna lagstiftningen innehåller där- emot till skillnad mot direktiv /9/EG inga bestämmelser som reg- lerar följderna av en eventuell underlåtenhet att fatta beslut i ett återbetalningsärende (artikel 23.2 andra stycket). Regleringen i artikeln innebär att sökande ska ges tillgång till samma administrativa eller rättsliga förfarande som skattskyldiga, som är etablerade i medlems- staten i fråga, har i en sådan situation. I artikeln förskrivs vidare att i avsaknad av sådana nationella regler ska underlåtenhet att fatta beslut inom den fastställda tidsfristen betraktas som ett avslag på ansökan. Artikelns bestämmelser i sistnämnda hänseende föreslås inte bli införda med hänvisning till att en förvaltningsmyndighets underlåtenhet att fatta beslut i är en fråga för () och om det är fråga om skadestånd i anledning av underlåtenheten en sak för Justitie- kanslern (). Utländska företagare borde därför på samma sätt som skattskyldiga i motsvarande situation vända sig till JO eller JK om ett beslut avseende en ansökan om återbetalning inte fattas i rätt tid och några lagstiftningsåtgärder har därför inte ansetts nödvändiga med an- ledning av artikel 23.2 andra stycket. Enligt Lagrådets mening kan detta resonemang inte godtas. Syftet med artikeln torde vara att en återbetalningssökande under alla omständigheter ska kunna få till stånd en överprövning av sin ansökan inom ramen för en sedvanlig förvaltnings- eller domstolspröv- ning och därmed får sin rätt till prövning säkrad. Att i den situationen endast vara hänvisad till att vända sig till ombudsman eller företrädare för regeringen får anses ligga helt utanför ramarna för ett sådant omprövningsförfarande av ett ansökningsärende i sak som artikel 23.2 förutsätter för att underlåtenheten att fatta beslut inom fastställd tidsfrist inte ska betraktas som ett avslagsbeslut. Ett avslagsbeslut som bör vara att jämställa med ett sådant beslut fattat inom de tidsfrister som uppställs i kapitlet. Anmärkas kan också att det förhållandet att JO eller JK behandlar ett ärende om långsam handläggning i domstol eller hos förvaltningsmyndighet inte på något sätt utgör hinder för myndigheten eller domstolen att pröva ärendet eller målet i sak. JO:s och JK:s verk- samhet ska således inte ses som ersättning för ett sedvanligt överpröv- ningsförfarande av ett förvaltningsbeslut utan i förekommande fall som ytterligare en rättssäkerhetsgaranti (jfr Justitieombudsmännens ämbets- berättelse 2005/06 s. 15). Att passivitet från en myndighets sida leder till ett fiktivt beslut hör i och för sig inte till det normala i svensk rätt, även om exempel på sådana bestämmelser finns (se 14 § tredje stycket läkemedelslagen /1992:859/; jfr även 4 § lagen /2005:754/ om transitering av tredjelandsmedborgare). Utgångspunkten enligt våra förvaltningsrättsliga principer är i stället att ett ärende avgörs först när myndigheten fattat ett reellt beslut. kommer dock regler om s.k. dröjsmålstalan i bl.a. 17 kap. 2 § första stycket lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. beslutet kan sedan överklagas enligt vanliga regler (jfr möjligheten att överklaga sådana fiktiva avslagsbeslut som kan följa på en dröjsmåls- talan enligt ovan, se t.ex. prop. 1992/93:89 s. 140). Mot nu angiven bakgrund och då den direktivbestämmelse som ger den enskilde rätt att vid passivitet från beslutsmyndigheten erhålla ett avslagsbeslut som ger denne möjlighet att föra ärendet vidare får anses vara klar, precis och ovillkorlig är det enligt Lagrådets mening nödvän- digt att vidtaga de lagstiftningsåtgärder som erfordras för ett genom- förande av artikeln i svensk nationell lagstiftning. också att så sker under det fortsatta lagstiftningsarbetet. I andra stycket andra punkten i paragrafen uppställs i lagförslaget ett krav på att den som ansöker om återbetalning ska förebringa ett intyg om att denne är näringsidkare i stället för som tidigare skattskyldig. föreslås i paragrafen införande av ett nytt sjätte stycke med ett bemyn- digande att meddela föreskrifter om vilka krav som ska ställas på de in- tyg som avses i andra punkten. Även i övrigt innehåller lagförslagen delegationsbestämmelser som ut- formats som formliga bemyndiganden eller utgör språkliga justeringar i äldre bemyndiganden som, enligt vad som framhållits vid föredragningen hos Lagrådet, ska ses som uttryckliga bemyndiganden och således inte vara av mer informativ karaktär (jfr förslagen till ändring 20 kap. 5 § ML och 10 kap. 33 § SKL). Bemyndigandet i 19 kap. 25 § ML har i remissen motiverats med att ett uttryckligt bemyndigande bör tas in i ML eftersom materiella krav kommer att ställas på intyget. Det har under remissföredragningen inte gått att få någon helt klar bild av vilka föreskrifter som avses bli utfärdade med detta bemyndigande som grund. Det har därför varit svårt för Lagrådet att bedöma om föreslaget bemyndigande håller sig inom de ramar som uppställs i 8 kap. RF. Det kan därför i detta sammanhang erinras om att föreskrifter om skatt, enligt vad som följer av 8 kap. 3 och 7 §§ RF undantas från det delegeringsbara området samt att den dele- gationsrätt som föreskrivs i 8 kap. 7 § endast omfattar vissa i paragrafen Mot nu angiven bakgrund bör det därför under det fortsatta lagstiftnings- arbetet närmare klarläggas vilka föreskrifter bemyndigandet i den här aktuella paragrafen tar sikte på så att dessa kommer att utfärdas på rätt På motsvarande sätt kan det finnas anledning att överväga räckvidden av övriga bemyndiganden i lagstiftningsärendet som inte direkt framstår som rena informationsbemyndiganden (jfr vad som anförs i detta hänseende under 19 kap. 2 §). Vidare innehåller lagförslaget en föreskrift om att till ansökan om återbetalning av ingående skatt ska fogas bl. a. en faktura i original. För att en sådan bestämmelse i förekommande fall inte ska komma i konflikt med andra bestämmelser rörande förvaring av sådana originalhandlingar som regelmässigt hör till en företagares bokföringsmaterial (jfr t. ex. 11 kap. 2 a och 2 b §§ i skattebetalningslagen) får det enligt Lagrådets mening förutsättas att det i någon form regleras hur originalhandlingar ska återsändas. I paragrafen behandlas elektroniska återbetalningsansökningar riktade till andra från näringsidkare som är etablerade i . Enligt förslaget ska en sådan ansökan anses ha kommit in till endast om sökanden har lämnat samtliga de uppgifter som krävs enligt tillämpningen av vissa i paragrafen uppräknade artiklar i direktiv /9/EG. Vid föredragningen inför Lagrådet har uppgetts att avsikten är att , när en återbetalningsansökan nått verket, ska pröva om ansökningen innehåller samtliga de uppgifter som föreskrivs. Om ansökan brister i något sådant avseende ska den inte anses inkommen till och verket ska inte heller vidarebefordra återbetalnings- ansökningen till behörig myndighet i det ansökningen avser. Enligt Lagrådets mening är det på föreliggande underlag förhållandevis komplicerat att genomskåda hur det elektroniska förfarandet för prövning av ansökan om återbetalning av mervärdesskatt är avsett att fungera i praktiken i alla dess delar. Detta innebär i sin tur att det föreslagna regelsystemet är svårbedömt. Bl.a. framstår det som något oklart var gränsen går mellan vad den behöriga myndigheten i ett annat respektive vad ska pröva, vad som ska prövas och hur prövningen ska komma till uttryck i förhållande till sökanden och andra myndigheter. En sådan fråga är när en ansökan ska anses inkommen och vem eller vilka som ska pröva detta (jfr även 19 kap. 8 § lagråds- remissen). Enligt 2 kap. 6 § tryckfrihetsförordningen (TF) anses en handling in- kommen till en myndighet, när den anlänt till myndigheten eller kommit behörig befattningshavare till handa. Vidare föreskrivs att i fråga om upptagning som avses i 3 § första stycket samma kapitel (handling som kan uppfattas med tekniskt hjälpmedel) gäller i stället att den anses inkommen till myndighet när annan har gjort den tillgänglig för myndighet på sätt som anges i 3 § andra stycket (upptagningen tillgäng- lig för myndigheten). Enligt Lagrådets mening är det mot bakgrund av vad som föreskrivs i 2 kap. 6 § TF och 10 §§ förvaltningslagen (1986:223) samt även med hänsyn till allmänt språkbruk missvisande att som i lagrådsremissen anse att en elektronisk ansökan som har anlänt till ändå inte ska anses ha kommit in till myndigheten på grund av att handlingen inte innehåller samtliga de uppgifter som föreskrivits. ligger att betrakta en sådan ansökan som en till myndigheten inkommen, allmän handling, så snart den är tillgänglig för . annan fråga är prövningen om huruvida ansökningen är i sin ordning eller om den brister i något avseende och vad myndigheten i så fall har att iaktta i förhållande till sökanden och andra myndigheter, dvs. åtgärder och beslut som kan bli aktuella. Ytterligare en fråga är vad som händer om sökandens elektroniskt ifyllda uppgifter i en ansökan inte når fram till på grund av ett tekniskt fel som sökanden inte råder över eller att det elektroniska systemet är ur funktion att sökanden inte kan iaktta en Har sökanden då möjlighet att lämna in eller skicka in en mera traditionell skriftlig ansökan? Kommer en sådan ansökan att prövas i sak av behörighet myndighet eller avvisas för att den brister i det avseendet att ansökan inte är gjord i den elektroniska portalen, som då var ur funktion enligt beskrivningen ovan? En annan fråga är vad som gäller i fråga om överklagande och extraordinära rättsmedel för fall som de här beskrivna. Under det fortsatta lagstiftningsarbetet måste enligt Lagrådets mening närmare klargöras vad har att iaktta enligt gällande rätt och nu avsedd lagstiftning i olika situationer när en återbetalningsansökan har blivit tillgänglig eller anlänt till verket samt måste vidare författnings- texten bli föremål för en förnyad översyn med hänsyn till det ovan an- Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Enligt förslaget upphör ett beslut enligt 35 a § att gälla när de förutsätt- ningar som anges i 35 a § 2 är uppfyllda. I 35 a § regleras förutsättningarna för att uppgifter om varutransaktioner av den skattskyldige ska få rapporteras kvartalsvis i stället för . I paragrafens andra punkt finns en beloppsgräns som inte får överskridas för att få möjlighet att rapportera kvartalsvis. För att få rapportera kvartalsvis krävs ett uttryckligt beslut av . Om en skattskyldig har begärt och fått bifall från genom ett särskilt beslut att få övergå till kvartalsrapportering är detta enligt Lagrådets mening ett för den enskilde gynnande beslut. föreskriva att ett sådant beslut ska upphöra per automatik, utan före- gående prövning av om huruvida en viss förutsättning brister, kan ifrågasättas. Visserligen framgår förutsättningen i form av en beloppsgräns direkt av författningstexten. kan det inte helt ute- slutas att det kan finnas fall där den enskilde kan ha en från myndigheten avvikande uppfattning när det gäller frågan om förutsättningarna för kvartalsrapportering består eller ej. Enligt Lagrådets mening bör författningstexten övervägas på nytt under det fortsatta lagstiftningsarbetet med inriktning på att inte bara ska pröva om förutsättningarna för övergång från månadsrappor- tering till kvartalsrapportering föreligger, utan även pröva och fatta be- slut när fråga är om återgång till månadsrapportering. Flera exempel finns i skattebetalningslagen på sådan lagstiftningsteknik, (jfr t.ex. 10 a kap. 7 §). Under föredragningen uppmärksammades att, för att undvika växling mellan olika perioder och skapa ordning och reda i systemet, bestämmelserna i 35 § borde tillföras bestämmelser av innebörd att alla periodbyten från första stycket 2 till första stycket 1 bör medföra under vilken den nya perioden ska tillämpas. Lagrådet föreslår att detta görs genom att paragrafen tillförs ett tredje stycke av följande lydelse: Den som övergår från att lämna sammanställningen enligt första stycket 2 till att lämna den enligt första stycket 1, ska tillämpa den nya perioden till och med utgången av det fjärde kalenderkvartal som följer efter den tidpunkt när bytet av period gjordes. Lagrådsremissen innehåller sju ändringsförslag, varav några avses träda i kraft först , 2012 och 2013. Ett sådant uppskjutet ikraftträdande får anses vara något som bör undvikas, eftersom det förefaller opraktiskt och knappast effektivt att ha ändringsförfattningar hängande i luften . Dessa förslag har sin grund i att de direktivbestämmelser som lagförslagen avses motsvara inte ska ha verkan förrän vid nämnda tidpunkter. Lagrådet hyser som framgått vissa betänkligheter mot att lag meddelas med ett så pass långt framskjutet ikraftträdande, men inser att metoden har fördelar i en situation som den förevarande. Den får därför godtas. Däremot kan det sättas i fråga att förslaget avseende ett elektroniskt förfarande för återbetalning i vissa fall bör sättas i kraft . Reglerna avser förfarandet för dels andra än svenska EG- företagares ansökningar om återbetalning hos , dels svenska företagares motsvarande ansökningar hos andra myndigheter. Ansökningar ska lämnas till verket genom en s.k. elektronisk portal för vidare befordran till det land som ska betala tillbaka skatten. troniska ansökningssystem är avsett att ersätta det nuvarande systemet Bilaga 8 som bygger på sedvanlig dokumenthantering, dvs. Utöver de invändningar mot detta elektroniska förfarande som Lagrådet angett tidigare i detta yttrande tillkommer den omständigheten att ett fullt genomfört elektroniskt ansökningsförfarande inom hela unionen förut- sätter att den teknik som systemet bygger på är på plats och fungerar i samtliga länder inom unionen. Enligt uppgift som lämnats under före- dragningen av ärendet kan det med säkerhet inte slås fast att ett funge- rande elektroniskt ansökningssystem finns på plats inom hela unionen . Detta förhållande kan i sin tur leda till att i berörda direktiv angivna sista datum för nationellt genomförande måste skjutas fram. Det får därför sägas råda en sådan särskild situation i detta lagstiftnings- ärende att det bör övervägas att något ikraftträdande inte alls anges. I stället kan då, i likhet med vad som tidigare skett på mervärdesskatteområdet, anges att lagarna träder i kraft den dag rege- ringen bestämmer. Ett exempel på när en sådan metod kan komma i fråga anges i promemorian (Ds 1998:66) Riktlinjer för författningsskrivning (s. 77) kunna vara att ikraftträdandet är beroende av att lagen för att kunna tillämpas förutsätter en organisation och att det är osäkert när denna är uppbyggd. Enligt Lagrådets mening bör det således överlämnas åt regeringen att bestämma tidpunkten för ikraftträdandet och då i första hand när det gäller regler varigenom bestämmelser i direktiv /112/EG införs i svensk rätt. Eftersom lagrådsremissen dock rör förslag på en i flera av- seenden sammanhållen ändring av mervärdesskattelagstiftningen kan det även övervägas att låta regeringen bestämma tidpunkten för ikraft- trädandet av samtliga föreslagna lagändringar i remissen. En förutsätt- ning för att detta ska kunna ske inom det obligatoriska lagområdet är dock att det av propositionen klart framgår vilka förutsättningar som ska föreligga för att lagarna ska kunna träda i kraft. Det bör inledningsvis uppmärksammas att de nedanstående paragraf- nycklarna inte redovisar exakta motsvarigheter. Direktiv /8/EG Paragrafnycklarna nedan anger i huvudsak hur artiklarna som införs i mervärdesskattedirektivet genom direktiv /8/EG har genomförts i svensk rätt och hur föreslagen svensk rätt korresponderar med direktivet. Förslag som avses träda i kraft 2006/112/EG (om inte annat (om inte annat 2008/8/EG 2008/8/EG (om (om inte annat inte annat anges) 5 kap. 4 § 1 kap. 2 § 1 st. 2 5 kap. 5 § 1 kap. 2 § 3 st. 5 kap. 6 § 1 kap. 2 d § 2 st. 5 kap. 7 § 5 kap. 2 b § 25 5 kap. 8 § 5 kap. 3 a § 5 kap. 9 § 5 kap. 9 § 5 kap. 4 § 2006/112/EG (artikel 48) 5 kap. 9 § 5 kap. 5 § 2006/112/EG (artikel 49) 5 kap. 10 § 1 st. 5 kap. 6 § 5 kap. 10 § 2 och 5 kap. 7 § 5 kap. 8 § 5 kap. 11 § 5 kap. 9 § 2006/112/EG; kap 9 § 3 st. och 49). 5 kap. 12 § 5 kap. 10 § Artikel 37.3 i dir. 5 kap. 13 § 5 kap. 11 § 2006/112/EG och 2008/8/EG (artikel 55) 5 kap. 15 § 5 kap. 12 § 5 kap. 14 § 5 kap. 13 § 2006/112/EG 2008/8/EG. (artikel 55) 5 kap. 2 b § 25 5 kap. 14 § 5 kap. 16 § 5 kap. 15 § 5 kap. 17 och 5 kap. 16 § 59 a och 59 b 5 kap. 16 och 5 kap. 17 § 5 kap. 19 § 5 5 kap. 18 § 5 kap. 16 § 5 kap. 19 § 2 2006/112/EG 5 kap. 19 § 5 5 kap. 19 § 2 10 kap. 33 § 2006/112/EG 10 a kap. 1 § sig i svensk rätt. 10 kap. 13 b § 2008/8/EG 1 kap. 2 § 3 st. 1 kap. 2 d § 2 st. 1 kap. 2 § 1 st. 2 3 kap. 1 § 1 st. 2 3 kap. 1 § 1 st. 10 kap. 33 § SBL Jfr 10 kap. 33 § 2 st. SBL och 65 § 10 a kap. 1 § förs inte i svensk 2008/8/EG 2002/03:77 s. 13 2008/8/EG Förslag som avses träda i kraft 2006/112/EG 2008/8/EG (om inte annat anges) 5 kap. 11 a § 5 kap. 11 § 5 kap. 12 § i 2008/8/EG 2006/112/EG 2008/8/EG (om inte annat 5 kap. 11 § 5 kap. 11 a § 5 kap. 12 § i 2008/8/EG Förslag som avses träda i kraft 2006/112/EG 2008/8/EG (om inte annat anges) Artikel 56.2 1 st. 5 kap. 15 a § Artikel 56.2 2 st 5 kap. 15 b § 5 kap. 15 § i 2008/8/EG 2006/112/EG 2008/8/EG (om inte annat 5 kap. 15 § i 5 kap. 15 a § 5 kap. 15 b § 2008/8/EG Direktiv /9/EG Paragrafnyckeln nedan anger i huvudsak hur artiklarna som införs i mervärdesskattedirektivet genom direktiv /9/EG har genomförts i svensk rätt och hur föreslagen svensk rätt korresponderar med direktivet. Dir. 2008/9/EG Dir. 2008/9/EG (om inte annat (om inte annat (om inte annat (om inte annat 10 kap. 13, 11 och 12 §§ (del- 10 kap. 13 a § Artikel 6 2 st. inte i svensk rätt 19 kap. 1 § ( i 10 kap. 13 b § artikel 2.4 b dir. 2008/8/EG kap. 15 § ML). 10 kap. 13 b § 19 kap. 1 § ( i artikel 2.4 b dir. och 7 (utländska 2008/8/EG kap. 15 § ML). 10 kap 13, 11 19 kap. 2 § Artiklarna 8, 9.1 och 12 (delvis i Artikel 6 1 st. 10 kap. 1 § 1 st. 19 kap. 3 § Artikel 6 2 st. 10 kap. 13 a § 19 kap. 4 § 19 kap 1 § 19 kap. 5 § 19 kap 31 § 19 kap. 2 § + 19 kap. 6 § 19 kap. 2 § + 19 kap. 7 § Artikel 17 (10 kap. 4 § ML 19 kap. 4 § 19 kap. 8 § 19 kap. 9 § 19 kap. 5 § 19 kap. 10 § 19 kap. 2 § + 19 kap. 11 §. Artikel 20.1 3 st. 19 kap. 15 § 19 kap. 12 § 19 kap. 3 § 19 kap. 13 § 19 kap. 8 § 19 kap. 14 § 19 kap. 32 § 19 kap. 32 § 3 st. 19 kap. 15 § 19 kap. 6 § 19 kap. 16 § 19 kap. 7 § 19 kap. 17 § 19 kap. 33 § 19 kap. 18 § 19 kap. 8 § 19 kap. 9 § 19 kap. 19 § 19 kap. 13 § 19 kap. 20 § 19 kap. 10 § 19 kap. 21 § Artikel 20.1 3 st. 19 kap. 11 § 19 kap. 22 § 19 kap. 1 § 19 kap. 12 § 19 kap. 23 § 19 kap. 2 § 19 kap. 14 § 19 kap. 24 § 10 kap. 4 § 19 kap. 19 § 19 kap. 25 § 19 kap. 3 § 19 kap. 26 § 19 kap. 4 § 19 kap. 13 och 19 kap. 27 § Artikel 3 i dir 14 §§ (avslag 86/560/EEG 20 kap. 1 § 20 kap. 2 § (om- 19 kap. 17 § 19 kap. 28 § 19 kap. 7 § 20 kap. 5 § (verkställighet). 19 kap. 16 § 19 kap. 29 § 19 kap. 8 § 19 kap. 20 § 19 kap. 30 § 19 kap. 10 § 19 kap. 21 § 19 kap. 31 § (27.2 2 st. ej svensk rätt). 19 kap. 32 § 19 kap. 33 § 19 kap. 34 § 19 kap. 11 § 19 kap. 35 § 19 kap. 12 § 19 kap. 36 § 19 kap. 13 § 19 kap. 37 § 19 kap. 14 § 19 kap. 38 § 19 kap. 15 § 20 kap. 1 § 20 kap. 2 § 20 kap. 3 § 19 kap. 5 § 20 kap. 4 § 19 kap. 6 § 20 kap. 5 § och 19 kap. 9 § 20 kap. 6 § Direktiv /117/EG Paragrafnyckeln nedan anger i huvudsak hur artiklarna som införs i mervärdesskattedirektivet genom direktiv /117/EG har genomförts i svensk rätt och hur föreslagen svensk rätt korresponderar med direktivet. Förslag som avses träda i kraft 2006/112/EG (om inte annat (om inte annat 2008/117/EG 2008/117/EG (om inte annat 1 kap. 5 a § 1 kap. 5 a § ML Artikel 64.2 1 st. 13 kap. 8 c § ML 10 kap. 34 § 10 kap. 35 § 1 10 kap. 35 § 10 kap. 35 a och 10 kap. 35 a § a 1 st och 263.1 b 10 kap. 35 d § 10 kap. 35 b § 10 kap. 35 a § 10 kap. 35 c § 10 kap. 35 § 1 10 kap. 35 d § Artikel 263.1 a 2 st. 2 och 36 § 10 kap. 34 § 10 kap. 35 e § 13 kap. 8 c § 10 kap. 36 § och 263 1.c. 37/2009. Jfr 10 kap. 33 § 10 kap. 33 § 2 st. 2 st. i gällande SBL och 65 § SBL och 65 § Artikel 3 i dir. Artikel 3 i dir. 2008/117/EG 2008/117/EG Förslag som avses träda i kraft 2006/112/EG (om inte annat 2008/117/EG 10 kap. 35 a § 2 st. (tröskel- 2008/117/EG Dir. 2008/117/EG SBL (om inte (om inte annat 10 kap. 35 a § Artikel 3 i direktiv 2008/117/EG Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, statsråden , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2009/10:15 Nya mervärdesskatteregler om omsättningsland för tjänster, återbetalning till utländska företagare och periodisk sammanställning. inför, ändrar, upp- 20 kap. 5 § 10 kap. 33 § 10 kap. 34 §