prop · GX034 · 2009-09-16 00:00:00 — Under in- tjänandeåret till är arbetstagaren anställd 31+31+29+31=122 dagar och sjuk . De ryms inom de av sjukdom som är semesterlönegrundande och inräknas därmed i anställningstiden. Eftersom det var skottår 2008 har intjänandeåret . Antalet intjänade semesterdagar är således 122 / 366 x 25 = , vilket avrundas till nio betalda semesterdagar. 4.6.1Semesterlönegrundande sjukfrånvaro under längst ett helt intjänandeår Regeringens förslag: Frånvaro på grund av sjukdom eller arbetsskada upphör att vara semesterlönegrundande då arbetstagaren varit helt eller delvis frånvarande från arbetet under ett helt intjänandeår, utan längre avbrott i frånvaron än i en följd. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen föreslår att samtlig semesterlönegrundande frånvaro ska kunna intjänas som längst tills frånvaron pågått ett helt intjänandeår. Utredningen föreslår därutöver en omfattande ändring av reglerna om semesterlönegrundande frånvaro. Utredningens förslag innebär i huvud- drag att högst per intjänandeår ska vara semesterlöne- grundande. All typ av frånvaro, undantaget frånvaro på grund av arbets- skada, summeras i de . När frånvaron pågått på heltid eller deltid i ett helt intjänandeår utan annat uppehåll än i en följd, ska frånvaron inte längre vara semesterlönegrundande. Remissinstanserna: Föreningen , Bankinstitutens arbetsgivareorganisation och är positiva till för- slaget. Föreningen menar dock att den största för- enklingen är om betalningsansvaret för den semesterlönegrundande från- varon förs över på den som betalar ersättning till arbetstagaren. Kommu- nala Företagens tillstyrker förslaget. Försäkrings- kassan påtalar att förslaget att sjukdom ska vara semesterlönegrundande i stället för två följer nya regler om att sjuk- skrivning i princip inte ska pågå . bedömer att förslaget inte är i strid med konventionen nr 121 om förmåner vid yrkesskada. , Arbetsgivaralliansen och Före- tagarna anser att kostnaden för semesterlönegrundande frånvaro bör bäras av t.ex. försäkringssystemet, inte av arbetsgivarna. Akademikers framhåller att organisationen i och för sig skulle kunna acceptera att frånvaro är semesterlönegrundande i ett helt intjänandeår istället för två. Organisationen anser dock att utred- ningens förslag om semesterlönegrundande frånvaro måste analyseras ytterligare i förhållande till EG-rätten. vid tillstyrker utredningens förslag beträffande semesterlöne- grundande frånvaro men framhåller att det måste analyseras i förhållande till EG-rätten. anser att förslaget riskerar att missgynna kvinnor eftersom de är sjukskrivna i högre utsträckning än män, både på hel- och deltid. av- stryker förslaget. De marginella föreklingarna för arbetsgivarna som förslaget medför uppvägs inte av de betydande försämringar som för- slaget innebär för arbetstagarna. Förslaget drabbar de långtidssjuk- skrivna. i är starkt kritiskt till förslaget. Att tidsgränsen för hur länge semesterlön intjänas under frånvaro ändras från två till ett intjänandeår och att deltidsfrånvaro inräknas i perioden, inne- bär att förslaget inte är neuralt jämfört med nuvarande bestämmelser om semesterförmåner samt att kvinnor missgynnas eftersom de i högre ut- sträckning än män är sjukskrivna både på hel- och deltid. Skälen för regeringens förslag: Frånvaro från arbetet påverkar antalet semesterdagar med semesterlön och semesterlönens storlek. Viss från- varo, t.ex. frånvaro på grund av sjukdom, arbetsskada och föräldra- ledighet, räknas som semesterlönegrundande och påverkar inte in- tjänandet av semesterförmåner. Sådan frånvaro är semesterlöne- grundande under ett visst antal dagar. Olika tidsgränser gäller för olika frånvaroorsaker. Exempelvis intjänas semester under sjukfrånvaro per intjänandeår och under föräldraledighet med föräldrapenning per barn, eller om föräldern är ensamstående. Detta innebär att en arbetsgivare i semesterhänseende måste hålla reda på av vilket skäl arbetstagaren är frånvarande, hur länge frånvaron pågår samt hur länge den aktuella kategorin av frånvaro är semesterlöne- grundande. Vid frånvaro på grund av sjukdom eller arbetsskada finns en längsta gräns för hur länge sammanhängande frånvaro är semesterlönegrundande per intjänandeår. När hel frånvaro på grund av dessa orsaker pågått under två hela intjänandeår, utan annat uppehåll i frånvaron än i en följd, är inte nästa infallande frånvarodag semesterlönegrundande. Intjänandet av semester upphör således när arbetstagaren varit från- varande från arbetet på grund av sjukdom eller arbets- skada. Det är dock endast hela frånvarodagar och frånvaro under hela intjänandeår som avses. Ett helt intjänandeår är tiden från till året därpå. Påbörjas en längre heltidssjukskrivning under ett pågående intjänandeår är semester- lönegrundande under det år insjuknandet sker och därtill 180 frånvaro- dagar under de två nästföljande intjänandeåren. Först därefter har arbetstagaren varit frånvarande två hela intjänandeår och därpå följande frånvarodagar är inte semesterlönegrundande. När avbrott i frånvaron pågått längre än i en följd, påbörjas en ny sådan period. Vid lång frånvaro på grund av sjukdom behöver arbetsgivaren således hålla reda på arbetstagarens frånvaromönster upp till bakåt i tiden, för att veta om nästa frånvarodag är semesterlönegrundande. Om arbetstagaren är deltidssjukskriven finns ingen bortre tidsgräns för hur länge sådan frånvaro är semesterlönegrundande. Regeringen föreslår att frånvaro på grund av sjukdom eller arbetsskada upphör att vara semesterlönegrundande då arbetstagaren varit helt eller delvis frånvarande från arbetet under ett helt intjänandeår, utan längre avbrott i frånvaron än i en följd. Såsom påtalat är förslaget i linje med de ändringar som skett i sjukskrivnings- reglerna från , som innebär att arbetstagare i normalfallet inte ska vara sjukskrivna än . Regeringen anser att det är rimligt att reglerna om semesterlönegrundade frånvaro sammanfaller med huvudregeln för sjukskrivning. Förslaget medför att semesterlöne- grundande sjukfrånvaro kan pågå upp till . Att ha regler om se- mester som går utöver detta medför att reglerna är mer omfattande och svårhanterliga än vad som är motiverat. Den betydande förenkling som det innebär att arbetsgivare endast behöver hålla reda på frånvaro- förhållanden i högst , i stället för högst tre, motiverar att reglerna ändras. Det är enligt regeringens uppfattning skäligt att arbetsgivarens ansvar för att betala semesterlön för sjukfrånvaro på deltid upphör efter som vid en heltidssjukskrivning. Den tidsperiod under vilken arbetsgivaren står för kostnaden för semesterlön som intjänas under sjuk- frånvaro bör inte styras av arbetstagaren sjukskrivningsgrad. Det bör i sammanhanget understyrkas att deltidssjukskrivna arbetstagare, utöver den frånvarotid som tillgodoräknas dem som semesterlönegrundande, alltid tjänar in semester i förhållande till den faktiskt arbetade tiden. i och Tjänstemännens Centralorganisa- tion har framfört att förslaget inte bör genomföras eftersom det drabbar de långtidssjukskrivna som redan befinner sig i en utsatt situation. Jäm- ställdhetsombudsmannen och i har framfört att förslaget särskilt missgynnar kvinnor eftersom de är frånvarande på grund av sjukdom och arbetsskada i högre utsträckning än män. Re- geringen vill här framhålla att de långa sjukskrivningarna minskar över lag och minskningen sker i högre utsträckning för kvinnor än för män, se närmare konsekvensanalysen i avsnitt 7.3. Det kan även i sammanhanget understrykas att den bortre tidsgränsen, ett helt intjänandeår, för hur länge semester intjänas under frånvaro på grund av sjukdom och arbets- skada inte är absolut. En arbetstagare som avbryter frånvaron och träder i Prop. 2009/10:4 tjänst i minst erhåller en ny period under vilken semester- förmåner kan intjänas. , , Arbetsgivaralliansen och Företagarna menar att kostnaden för semesterlönegrundande från- varo bör bäras av försäkringssystemet. En sådan förändring skulle enligt regeringen medföra en omfattande systemförändring med betydande budgetära och andra konsekvenser. Förslaget ingick inte i det direktiv som lämnades till semesterlagsutredning och har därför inte heller utretts i betänkandet. Något sådant förslag är därför inte aktuellt. Utredningens mer långtgående förslag att all frånvaro, undantaget frånvaro på grund av arbetsskada, ska inräknas i en gemensam tidsgräns per intjänandeår kritiseras av ett flertal remissinstanser. Från arbetsgivarhåll, bland annat , Föreningen och framförs särskilt att kostnader för semesterlön som tjänats in under föräldraledighet skulle öka väsentligt. Från arbetstagarhåll, bland annat och i , konstateras att arbetstagare med vissa frånvaromönster skulle få väsentligt sämre förmåner jämfört med dagens regler samt att kvinnor skulle missgynnas eftersom de i högre utsträckning än män är frånvarande på grund av sjukdom och föräldra- ledighet i en följd. vid och Akademikers har framhållit att förslaget måste analyseras ytterligare utifrån EG-rätten. Efter att utredningen läm- nade sitt betänkande meddelade en dom om semester- förmåner i de förenade målen C-350/06 mot Deutsche Rentenversicherung Bund och C-520/06 m.fl. mot Her Majesty's Revenue and Customs, 2009. Domen slår fast principen om att sjukdom inte ska utgöra hinder för rätten till betald semesterledig- het. Det framgår dock inte av domen hur långt denna rätt sträcker sig. Regeringen anser att dom talar för att det inte är lämpligt att införa ett system som i vissa fall kan innebära att semester inte in- tjänas under sjukdom. Med anledning av domen samt den remisskritik som framkommit mot utredningens förslag har regeringen valt att inte gå vidare med samtliga av utredningens förslag avseende semesterlöne- grundande frånvaro. Regeringen anser därmed att aktuell EG-rätt be- aktats. 4.6.2Semesterlönegrundande frånvaro vid viss ledighet enligt föräldraledighetslagen Regeringens förslag: All ledighet då arbetstagare uppbär tillfällig föräldrapenning, eller skulle haft rätt till tillfällig föräldrapenning vid ledighet enligt föräldraledighetslagen (1995:584), är semesterlöne- grundande om frånvaron under intjänandeåret inte överstiger , eller för en ensamstående förälder . Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- I utredningen föreslås att semesterlönegrundande frånvaro kan pågå som längst under sammanlagt per intjänandeår oavsett se- mesterlönegrundande frånvaroorsak, med undantag för frånvaro på grund av arbetsskada. Remissinstanserna: Kommuner och Landsting avstyrker för- slaget att semester intjänas under ledighet då tillfällig föräldrapenning inte utgår på grund av arbetstagaren omfattas av reglerna om steglös avräkning i 16 a kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Övriga remissinstanser har inget att erinra eller har inte berört frågan. Skälen för regeringens förslag: Ledighet med tillfällig föräldra- penning är semesterlönegrundande i sammanlagt eller, om föräldern är ensamstående, per intjänandeår. För ledighet med tillfällig föräldrapenning enligt 4 kap. 11 och 11 a §§ lagen om allmän försäkring gäller dock ingen tidsgräns. Enligt 4 kap. 11 § lagen om allmän försäkring kan en arbetstagare få tillfällig föräldrapenning för att i vissa fall vårda ett barn som är om barnet har behov av särskild tillsyn eller om barnet omfattas av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Enligt 4 kap. 11 a § lagen om allmän försäkring kan en förälder som har ett sjukt eller smittat barn överlåta tillfällig föräldrapenning till någon annan, för att denne istället för föräldern ska vårda barnet. Enligt regeringen är det inte rimligt att ledighet med tillfällig föräldra- penning ska vara semesterlönegrundande i större utsträckning vid vård av eget, äldre barn än eller vid en överlåtelse av tillfällig föräldra- penning, än när en förälder är ledig för att vårda ett eget, allvarligt sjukt barn, vilket endast är semesterlönegrundande i . Det bör inte heller ankomma på arbetsgivaren att informera sig om enligt vilken specifik bestämmelse i lagen om allmän försäkring som arbetstagaren uppbär tillfällig föräldrapenning för att kunna avgöra om ledigheten är semesterlönegrundande. Regeringen föreslår därför att all frånvaro med tillfällig föräldrapenning bör vara semesterlönegrundande i per intjänandeår eller, för ensamstående föräldrar, per intjänandeår. Förslaget medför en betydande administrativ förenkling för arbetsgivaren. Arbetstagare som arbetar enligt reglerna om steglös avräkning i 16 a kap. 2 § lagen om allmän försäkring, och därmed inte har rätt till tillfällig föräldrapenning, kan enligt föräldraledighetslagen vara lediga för att tillfälligt vårda barn på samma sätt som övriga arbetstagare. Regeringen anser att dessa arbetstagare så långt som möjligt bör omfattas av samma ledighetsreglering som övriga anställda. De bör därmed som utredningen föreslagit även tjäna in semester under sin frånvaro under förutsättning att de skulle ha haft rätt till tillfällig föräldrapenning om de inte arbetat enligt reglerna om steglös avräkning. Detsamma gäller för den som skulle haft rätt till tillfällig föräldrapenning efter överlåtelse från barnets förälder, om barnets förälder inte omfattats av bestämmelserna om steglös avräkning. Kommuner och Landsting avstyrker för- slaget att semester även ska intjänas under ledighet då tillfällig föräldra- penning inte utgår på grund av arbetstagaren omfattas av reglerna om steglös avräkning i 16 a kap. 2 § lagen om allmän försäkring. Organisa- tionen befarar att sådana regler kan komma att medföra en komplicerad och kostsam administrativ hantering innan det går att fastställa huruvida frånvaron är semesterlönegrundande. Regeringen menar dock att över- vägande skäl talar för att de ska omfattas av föreslagen regel. sätt som normalt sker får en arbetsgivare göra bedömningen om Prop. 2009/10:4 ledighet för vård av barn är semesterlönegrundande med ledning av de uppgifter som lämnas av arbetstagaren. Regeringens förslag: För arbetstagare med fast lön ska semesterlönen beräknas enligt den så kallade sammalöneregeln. Fast lön och fasta lönetillägg ska utgå under semestern på samma sätt som om arbets- tagaren hade arbetat. Därtill ska ett semestertillägg utgå som utbetalas i samband med semestern. För den som har rörliga lönedelar utgår därutöver semesterlön, beräknad på de rörliga lönedelarna, vilken ut- betalats vid semesterårets slut. Semestertillägget är för varje betald semesterdag av veckolönen för veckoavlönade arbetstagare och av månadslönen för månadsavlönade arbetstagare. Semesterlön för rörliga lönedelar ska utgå av summan av dessa under semesteråret. Denna semesterlön ska utbetalas senast efter semesterårets utgång. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Statskontoret, Verket för näringslivsutveckling, , Kommuner och Landsting, Företagarna, , och Akademikers tillstyrker eller är positiva till för- slaget. Arbetsgivaralliansen och Föreningen är positiva till förslaget men anser att sammalöneregeln bör vara den enda regeln för beräkning av semesterlön. Även anser att det är problematiskt att företag med de föreslagna reglerna kan tvingas tillämpa två olika system för beräkning av semesterlön. Lant- brukarnas tillstyrker förslaget. Tjänstemännens Central- organisation och i är positiva till att sammalöneregeln införs men anser att den föreslagna procentsatsen för beräkningen av semestertillägget bör justeras uppåt. anser att semestertillägget bör kunna ersättas med ett generellt lönepåslag för företag med mindre än tio anställda. ifrågasätter om förslaget innebär en så betydande förenkling och förbätt- ring av nuvarande regler att förändringarna är motiverade. Jämställd- hetsombudsmannen menar att förslaget om beräkning av semesterlön saknar en analys ur ett jämställdhetsperspektiv. Övriga remissinstanser har inget att erinra eller har inte yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag Allmänt om beräkning av semesterlön Enligt nuvarande semesterlag beräknas all semesterlön enligt den s.k. procentregeln. Procentregeln tillämpas på alla sorters löner; fast, rörlig och provisionslön och alla sorters anställningsformer. Eftersom se- mesterlön är en förmån som måste intjänas beräknas semesterlön på lönen under intjänandeåret. Semesterlönen utbetalas sedan i samband med semestern under det därpå följande semesteråret. Bestämmelserna om semesterlön syftar till att ge arbetstagaren samma ersättning under semesterledigheten som när arbete utförs och därutöver en viss förstärk- ning. Semesterlönen uppgår till av den sammanlagda lönen under intjänandeåret. Procentsatsen är bestämd så att arbetstagaren till viss del överkompenseras jämfört med om den normala lönen hade ut- betalats. All lön summeras och multipliceras med 0,12. Därmed är semesterlönen beräknad. Problemen med regeln beror på hanteringen av frånvaro. Att viss frånvaro jämställs med arbetad tid, semesterlöne- grundande frånvaro, medför att arbetsgivare får göra en hel serie med beräkningar, för att kunna räkna ut korrekt semesterlön. Utgångspunkten vid beräkning av semesterlön är att fastställa ett be- räkningsunderlag. All förfallen lön som arbetstagaren erhållit under in- tjänandeåret räknas samman. Alla former av lön och lönetillägg omfattas, utom förmån av fri bostad och ersättning för särskilda kostnader. Löpande lön, fast lön eller timlön, samt rörliga ersättningar som exem- pelvis övertidsersättning och ackordslön räknas in. Även annan ersätt- ning som jourersättning då en arbetstagare står till arbetsgivarens för- fogande inräknas. Semesterlön som utbetalts under intjänandeåret ska räknas bort, om den inte avser sparad semester. Att semesterlönen för ordinarie semester undantas är nödvändigt med hänsyn till hur de är fast- ställda. De ska i grunden motsvara semesterdagarnas andel av årets dagar. Att inräkna semesterlönen för den ordinarie se- mestern skulle leda till att arbetstagaren blir överkompenserad. Även permitteringslön som utgår arbetsplatsen är semesterstängd ska undantas. Anledningen till detta är att en arbetsgivare som beslutar sig för att stänga ner verksamheten så att alla anställda ska kunna ta sam- tidig semester kan vara tvungen att permittera en arbetstagare som endast har obetald semester om denna inte vill ta ut sådan semester. Enligt 13 § semesterlagen kan en arbetstagare i vissa fall avstå från obetald semester och i stället välja att bli permitterad och då få permitteringslön. Eftersom en ersättning som utbetalas under semesterledigheten kan likställas med semesterlön ska den inte heller medräknas i underlaget. Frånvaro som är semesterlönegrundande enligt semesterlagen ska inte medföra att en arbetstagare får sämre semesterlön än vad som skulle ha utgått om han eller hon i stället hade arbetat. Lönebortfallet under från- varon ska kompenseras. I beräkningsunderlaget ska därför inte ingå er- sättning som utgått för dag då arbetstagaren helt eller delvis har haft sådan ledighet från arbetet som är semesterlönegrundande. t.ex. sjuklön, frånräknas således den intjänade lönen under intjänande- året. I stället ska arbetsinkomsten ökas med ett belopp, motsvarande arbetstagarens genomsnittliga dagsinkomst i anställningen av intjänandeåret. Har arbetstagaren under den tiden inte haft någon inkomst i anställningen, ska beräkningen ske utifrån en uppskattning av vad arbetstagaren skulle ha tjänat om han eller hon hade arbetat. Det är möjligt att i kollektivavtal avtala om avvikande regler gällande semesterlönen. Sådana regler finns i den övervägande majoriteten av kollektivavtal. Kollektivavtalen täcker eller 3,6 miljoner arbetstagare. av kollektivavtal som reglerar semester tillämpas en ordning för beräkning av semesterlön som innebär att löpande lön samt ett semestertillägg utgår under semestern. Semester- tillägget ersätter den överkompensation som en tillämpning av procent- regeln medför. Det är endast de avtalsområden där det är vanligt med rörliga lönedelar som procentregeln tillämpas. För att förenkla beräkningen av semesterlön föreslår regeringen att semesterlagen kompletteras med en bestämmelse om semesterlön för arbetstagare med fast lön, en s.k. sammalöneregel. Fast lön och fasta lönetillägg bör utgå under semestern på samma sätt som om arbets- tagaren hade arbetat. Därtill bör ett semestertillägg utgå i samband med semestern. I samband med semesterårets slut bör semesterlön utgå för eventuella rörliga lönedelar som utbetalats under semesteråret. Semesterlön för de rörliga lönedelarna bör utgå av summan av dessa under semesteråret. Regeln bygger på att arbetstagaren under semestern ska ha minst samma ekonomiska standard som om han eller hon arbetat. Arbets- tagaren bör dock ha en fast lön beräknad eller månad för att regeln ska tillämpas. Annars är det inte möjligt att fastställa en semesterlön som överensstämmer med den ordinarie lönen. Denna be- dömning bör göras vid semestertillfället. Sammalöneregeln medför att semesterlönen kan beräknas på ett enkelt sätt i det fall en arbetstagare inte har varit frånvarande eller endast har haft semesterlönegrundande frånvaro. Semesterlagen anpassas också till ett väl beprövat system som återfinns i flertalet kollektivavtal och som är välkänt för såväl arbets- givare som arbetstagare. Därmed bör man komma tillrätta med den kritik som riktats mot dagens beräkning av semesterlön. ifrågasätter om sammalöneregeln är ett lämpligt namn eftersom arbetstagaren till sin ordinarie lön även får ett semester- tillägg och eftersom den sammalöneregel som fanns i tidigare lagstiftning inte innehöll ett sådant tillägg. Regeringen menar dock att namnet är lämpligt, främst med hänsyn till att det är väl inarbetat i kollektivavtals- sammanhang. Arbetsgivaralliansen och Föreningen föreslår att sammalöneregeln ska vara den enda regeln för beräkning av semesterlön. anser att det är problematiskt att företag med de föreslagna reglerna kan tvingas tillämpa två olika system för beräkning av semesterlön. Regeringen anser dock att det med hänsyn till semesterlagens konstruktion, med ett intjänandeår som föregår ett semesterår, krävs en alternativ regel för arbetstagare vars lön inte är bestämd eller månad eller vars ersättning till väsentlig del baseras på rörliga lönedelar. Även för arbetstagare som har haft en varie- rad sysselsättningsgrad eller frånvaro som inte är semesterlönegrundande behövs en alternativ regel. Skulle dessa fall hanteras inom ramen för sammalöneregeln skulle den bli alltför omfattande och komplicerad. Eftersom en regel avseende dessa fall redan finns, procentregeln, saknas det enligt regeringen skäl att fylla ut sammalöneregeln i det hänseendet, se vidare avsnitt 4.7.2. Utgångspunkten när procenttalet för beräkning av semesterlön i se- mesterlagen fastställdes var i första hand att semesterlönen skulle motsvara arbetstagarens aktuella lön. Procenttalet kom dock att avrundas uppåt 1963 och års semesterlagar vilket har medfört att procentregeln innebär en överkompensation jämfört med om ordinarie lön skulle utbetalas under semestern. semesterlagsutredning fann att om den ordinarie lönen skulle utgå under semestern skulle den behöva öka för att bli lika stor som semesterlön beräk- nad enligt procentregeln. När parterna i kollektivavtal reglerat beräkningen av semesterlön så att ordinarie lön ska utgå under semestern, en sammalöneregel, har de kommit överens om att det till den ordinarie lönen ska fogas ett tillägg för att kompensera för procentregelns överkompensation. På samma sätt bör nu i lag regleras att den aktuella vecko- eller månadslönen ska för- stärkas under semestern genom ett s.k. semestertillägg. I annat fall ger sammalöneregeln inte motsvarande ekonomiska förmåner till arbets- tagarna under semestern som procentregeln.