prop · GX033 · 2009-09-21 00:00:00 — En samlad myndighet bör ge goda förutsättningar för effektivisering och ökad samordning av verksamheten. Regeringen beräknar därför i budgetpropositionen att anslaget till ska minska med och med ytterligare . 10.6 Förstärkt samarbete inom museisektorn Regeringens bedömning: De centrala museerna ges i uppdrag att utveckla samarbetet inom museisektorn. I budgetpropositionen föreslås att 2010 ges ett bidrag på för att vara sam- ordnande och pådrivande i frågor som gäller samverkan kring bl.a. utbildning, kompetensutveckling och internationellt samarbete. Museikoordinatorns förslag: bör ges i upp- drag att upprätta en museikoordinatorsfunktion. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser, bl.a. flera av de centrala museerna, uttrycker ett starkt stöd för en fortsatt utvecklad sam- verkan mellan de statliga museiinstitutionerna. Flera av remissinstan- serna avvisar dock Museikoordinatorns förslag till en särskild musei- koordinator och till finansiering av samordningsfunktionen, bl.a. , de centrala museerna samt flera regionala och kommunala museer. Många av museerna framhåller att samverkan med andra rele- vanta områden utanför museiområdet är minst lika viktiga för att ut- veckla museisektorn. Flertalet remissinstanser ser positivt på att stärka roll. Skälen för regeringens bedömning: Museerna har en central roll när det gäller att förvalta, tillgängliggöra samt bygga upp och sprida kunskap om kulturarvet. Inom museisektorn finns såväl offentliga som privata museer. Det finns 14 centrala museiinstitutioner, varav tio är myndigheter och fyra är stiftelser. I varje län finns ett eller flera regionala museer, som drivs i stiftelseform med ett landsting, en region eller en kommun som huvudman. Ofta ingår det regionala hembygdsförbundet i dessa museers styrelser. Statligt bidrag till de regionala museerna fördelas av och när det gäller regionala museer i . I många kommuner finns museer där kommunen är huvudman. Därutöver finns runt om i landet ett stort antal museer som bedrivs i olika former och med olika förutsättningar, såsom verksmuseer, hembygdsmuseer, bruksmuseer och arbetslivsmuseer. Det finns ett stort antal samverkansprojekt i olika former både inom museisektorn och mellan museerna och andra sektorer. Bland annat har Museikoordinatorn under sitt utredningsarbete initierat flera olika projekt. Det gäller bl.a. frågor om vård och bevarande, lån och depositio- ner, gallring, museipedagogik samt frågor om utbildning, forskning och Koordinatorn har vidare deltagit i arbetet med att utveckla projektet (se avsnitt 6.6). Som Museikoordinatorn lyfter fram finns det dock ett behov av att ytterligare öka samverkan inom museisektorn. heten stärkas och effektiviseras och därmed kan förutsättningarna för att bevara och tillgängliggöra samlingarna förbättras. inte något behov av att bygga upp den omfattande sam- ordningsfunktion som Museikoordinatorn föreslår. riskerar, som flera remissinstanser också påpekar, att innebära en ökad I stället bör redan befintliga strukturer inom kulturom- De centrala museerna bör därför få ett gemensamt uppdrag att redovisa pågående samarbeten mellan museerna samt hur de avser att ytterligare I uppdraget bör även ligga att ta fram ett underlag där frågan om gallring belyses. Som flera museer har lyft fram i sina remiss- svar finns det också behov av ökad samverkan med myndigheter, institu- tioner och organisationer inom andra samhällsområden. bl.a. förutsättningarna för kontinuerlig kunskapsuppbyggnad förbättras. Uppdraget till museerna bör därför även omfatta att redovisa samverkan mellan museisektorn och andra samhällsområden. när det gäller digitalt bevarande och tillgängliggörande behandlas i Regeringen bedömer vidare, med utgångspunkt i Museikoordinatorns förslag, att det finns ett behov av en aktör som kan bidra till att samla och utveckla museisektorn i dess helhet. ideell förening som samlar de flesta museer i oavsett huvudmannaskap, dvs. såväl offentliga som privata museer i hela landet. Förbundet arbetar med att utveckla stöd till den svenska museisektorn samt med att ta tillvara dess gemensamma intressen. inte något ekonomiskt stöd från staten. bör få i uppdrag att utveckla sin roll som en samlande aktör i museisektorn och att hantera professionsrelaterade frågor som innefattar bl.a. utbildning, kompetensutveckling och interna- tionell samarbete inom museisektorn. föreslår regeringen att det för detta ändamål avsätts ett bidrag på 1,5 När det gäller föremålsvård avser regeringen att ge Riksantikvarie- ämbetet ett samordningsuppdrag (se avsnitt 10.8). Som framgått i avsnitt 6.1 har regeringen för avsikt att låta en särskild utredare se över formerna för genomförandet av en ny modell för regio- nal fördelning av statliga medel till regional och lokal kulturverksamhet. Utredaren ska även se över Riksutställningars framtida roll och uppdrag (se avsnitt 6.2). En aspekt i det arbetet är museisektorns behov av stöd, bl.a. när det gäller museipedagogik. Regeringens förslag: Ansvarsmuseifunktionen avskaffas fr.o.m. . Regeringens bedömning: De centrala museerna ges i uppdrag att, i samråd med och de regionala museerna, lämna förslag till hur den framtida samverkan med de regionala museerna kan ut- formas. De medel under anslaget 1.5 Forsknings- och utvecklingsinsatser inom kulturområdet som fördelas till projekt inom ansvarsmuseernas ansvarsområden bör fördelas till projekt inom samtliga centrala museers ansvarsområden. Museikoordinatorns bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Flertalet instanser, bl.a. flera av de centrala museerna och de regionala museerna, har inga invändningar mot att ansvarsmuseifunktionen avskaffas. Många av remissinstanser, bl.a. de regionala museerna, framhåller att det finns en väl utvecklad expertis även utanför de centrala institutionerna som är värdefull för museernas utveckling. Skälen för regeringens förslag och bedömning Ansvarsmuseifunktionen infördes (prop. 1986/87:97, bet. 1986/87:KrU21, rskr. 1986/87:342). Avsikten var att vissa centrala museer skulle ges ett uttalat sektorsansvar till stöd för andra museer. De sex institutioner som har i uppdrag att fungera som ansvarsmuseer är , med , , riks- museet, Statens museer för världskultur och Stiftelsen . I ansvarsmuseifunktionen ligger bl.a. att utveckla de centrala museernas samspel och samverkan med de regionala museerna och att ta initiativ till samordning på områden som IT och samlingsvård. Museikoordinatorn ansåg, mot bakgrund av den utvärdering som har gjort på regeringens uppdrag (dnr Ku2007/792/KT), att funktionen borde avskaffas. Det finns enligt Museikoordinatorn en väl utvecklad kompetens, även utanför ansvarsmuseernas område, som är betydelsefull för museisektorn. anser att utvecklings- arbete som är av generell karaktär i stället bör drivas som samarbeten mellan olika aktörer inom och utanför museisektorn. Regeringen delar den bedömning som Museikoordinatorn har gjort och föreslår att ansvarsmuseifunktionen ska avskaffas fr.o.m. . Det är dock viktigt att den framtida samverkan mellan de centrala och regionala museerna kan fördjupas för ett ömsesidigt utbyte av kunskap och erfarenheter. Ett sådant samarbete bör till skillnad från ansvarsmuseifunktionen omfatta samtliga centrala museer. De centrala museerna bör därför få ett gemensamt uppdrag att i samråd med de regionala museerna lämna förslag på hur den framtida samverkan mellan de centrala och regionala museerna kan utformas. Samråd ska också ske med , som fördelar stora delar av statsbidraget till de regionala museerna. Under anslaget 1.5 Forsknings- och utvecklingsinsatser inom kultur- området fördelar vissa medel till projekt inom ansvars- uppgår dess medel till drygt 3,5 Enligt regeringens bedömning bör dessa medel fr.o.m. 2010 fördelas till projekt inom samtliga centrala museers ansvarsom- De statliga konstmuseernas regionala ansvar På bildkonstområdet har ansvarsmuseirollen delats av två statliga Regeringen anser att det är viktigt att dessa museer stärker och fördjupar sitt samarbete med de regionala museerna för att öka den regionala tillgängligheten till bildkonsten. utveckla sitt samarbete med regionala och lokala bildkonstinstitutioner kring forskning och utveckling av musei- samt utställningspedagogik Under de senaste dryga tio åren har tillgängligheten till bildkonsten ökat genom det växande antal institutioner och museer som har utvecklat Ett flertal regioner och kommuner har satsat på att bygga egna konstmuseer och konsthallar av större format. bildkonsten har även skapats på privat initiativ. Det finns också en ökad medvetenhet om behovet av konstpedagogiska insatser både för barn och Länsmuseer och regionala konstmuseer har ofta större egna samlingar av äldre och modern konst samt samtidskonst med en lokal anknytning. För att kunna erbjuda ett mer mångfacetterat utställningsutbud finns det också behov av att visa konst ur andra museisamlingar. museerna bör utveckla sina insatser för att sprida samtidskonsten. arbete bör som centralt statligt museum på området fungera som ett stöd. 10.7 Stiftelsen , Svenskt fjäll- och samemuseum Regeringens bedömning: Stiftelsen , Svenskt fjäll- och same- museum ges i uppdrag att dokumentera och sprida kunskap om hur pågå- ende klimatförändringar påverkar fjällmiljöns kultur- och naturmiljö- värden. Inom ramen för uppdraget bör särskilt betydelsen av traditionell och lokal kunskap beaktas. Uppdraget bör genomföras i samråd med bl.a. och . Ájtte ges härigenom ett förtydligat uppdrag och bör därmed få ett visst årligt statligt bidrag. Stiftelsen bör därför inordnas under anslaget 8.4 Bidrag till vissa museer. Museikoordinatorns förslag: Stiftelsen får ett nationellt åtagande inom sitt samlingsområde. Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av flera remissinstanser, bl.a. Prop. Stiftelsen , Svenskt fjäll- och samemuseum, Statens museer för världskultur, i och . Stiftelsen framhåller att det bör tillsättas en utredning som tittar på förutsättningarna för utformningen av detta upp- drag. Skälen för regeringens bedömning: Stiftelsen , Svenskt fjäll- och samemuseum är landets största museum för samisk kultur. Ájtte bildades av staten, , kommun, och Same Ätnam. I samband med bildandet skrevs ett finansieringsavtal. I avtalet ställde staten de s.k. sjöfallspengarna till förfogande. Det är de medel som ska betala till i på grund av att minimitappningen från till Sourvajaure har upphört. Ájtte har till uppgift att bl.a. dokumentera och sprida kunskap om fjäll- världens natur- och kulturhistoriska utveckling liksom samspelet mellan naturförutsättningarna och olika former av nyttjande av fjällmiljön. Med sin unika kompetens på detta område har Ájtte förutsättningar att spela en viktig roll för att fördjupa kunskapen om de pågående klimatföränd- ringarnas inverkan på naturen och de kulturella mönstren i denna del av landet. Regeringen avser därför att ge Ájtte ett utvidgat uppdrag att dokumen- tera och sprida kunskap om hur pågående klimatförändringar påverkar fjällmiljöns kultur- och naturmiljövärden. Resultaten kan bidra till en bättre bild av hur klimatförändringar generellt påverkar värdena i kultur- och naturmiljön. Inom ramen för uppdraget ska särskilt beaktas betydel- sen av traditionell och lokal kunskap. Uppdraget bör genomföras i sam- råd med bl.a. och . Härigenom förtydligas Ájttes uppdrag. Till följd av det bör Ájtte, utöver de statliga medel som utgår enligt ovan, få ett visst årligt statligt bidrag. Stiftelsen bör därför inordnas under anslaget 8.4 Bidrag till vissa museer. bör det statliga bidraget uppgå till (se även budgetpropositionen ). 10.8 Samordning av frågor om vård och konservering Regeringens bedömning: bör få ett förtydligat uppdrag att som nationell samordnare arbeta med frågor om vård och konservering av byggnader, föremål samt annat kulturhistoriskt material. För att skapa förutsättningar för att genomföra uppdraget föreslår regeringen i budgetpropositionen en ökning av Riksantikvarie- ämbetets förvaltningsanslag med 2010. Museikoordinatorns förslag: ska vara natio- nell expertmyndighet för frågor som rör samlings- och föremålsvård för museerna. Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig i denna del ser positivt på att roll inom vård och Andra remissinstanser menar att det finns begränsad erfarenhet av att arbeta med föremålssamlingar inom myndig- Skälen för regeringens bedömning Kulturarvsinstitutionernas samlingar är ovärderliga och skapar förståelse för och perspektiv på historien och nutiden. har behovet av ökade resurser för vård och konservering förts fram av företrädare inom kulturarvssektorn. Det gäller inte minst resurser till det före- byggande arbetet med vård och bevarande av samlingarna. I detta ingår förbättring av förvaringsförhållanden, klimatkontroll, städrutiner, brand- skydd och skadedjurskontroll. Av stor vikt är även riktlinjer för in- och utlån av föremål, rådgivning, kunskapsspridning samt kompetens- och metodutveckling när det gäller vård och konservering. Till detta kommer att det alltid finns ett behov av aktiv konservering hos kulturarvsinstitu- tionerna. Den arkeologiska verksamheten, både den som bedrivs av offentliga kulturarvsinstitutioner och av privata aktörer, förutsätter att arkeologisk konserveringskompetens finns att tillgå. Inom ramen för sysselsättningsprojektet , som administreras av , har arbetet med att bevara, vårda och tillgängliggöra samlingar, föremål och arkivalier inom hela kulturområdet stärkts. Under period 20062009 har totalt sär- skilt avsatts för detta ändamål. Vidare har regeringens satsning Fria museer gett museerna förutsättningar att prioritera vård av samlingarna i de fall behoven är stora. En nationell samordnare av vård- och konserveringsfrågor inom kultur- arvssektorn För att skapa bättre förutsättningar för ett framtida bevarande av kultur- historiskt material finns det, som bl.a. Museikoordinatorn har lyft fram, behov av ökad samordning när det gäller vård och konservering. Det handlar om att bygga upp, dokumentera och sprida erfarenheter och kun- skaper samt att vara en drivande kraft för att bygga nätverk och att verka för att behov av metod- och kompetensutveckling inom området tillgodo- ses. Som framhåller i sitt remissyttrande kan en samordning leda till en ökad helhetssyn på kulturarvet genom ett närmande mellan den yttre kulturmiljön och museiverksamheten. () har tidigare främst arbetat med före- byggande och aktiv konservering av arkeologiska fynd, kyrkliga kultur- minnen samt muralmåleri. Som en följd av omlokaliseringen till har RAÄ ändrat inriktning på denna verksamhet. arbetar RAÄ i första hand med metodutveckling och tillämpad forskning samt med förvaltningstekniska frågor. Detta innebär att RAÄ har goda förutsättningar att hitta en ny roll inom området. Regeringen avser därför att ge RAÄ i uppdrag att som nationell sam- ordnare arbeta strategiskt med frågor om konservering och vård av bygg- nader, föremål och annat kulturhistoriskt material. Uppdraget ska genom- föras i samråd med Stiftelsen i , som är en viktig resurs i arbetet med vård av kulturarvet. Viktiga samverkansparter i Prop. 2009/10:3 övrigt är bl.a. , de centrala och regionala museerna, Svenska kyrkan, hembygdsrörelsen samt universitet och högskolor. Inom ramen för uppdraget bör särskilt lyftas fram kunskapsuppbyggnad och metod- utveckling, liksom att sprida kunskap och erfarenhet till berörda aktörer. I budgetpropositionen föreslås att RAÄ tillförs för att skapa förutsättningar för att genomföra uppdraget. För att ytterligare tydliggöra RAÄ:s roll när det gäller vård- och beva- randefrågor avser regeringen vidare att föra över huvudmannaskapet för från till RAÄ (se avsnitt 10.8.1). Regeringens bedömning: Huvudmannaskapet för förs över från till . I budgetpropositionen föreslår regeringen att överförs från förvaltningsanslag till Riksantikvarie- ämbetets förvaltningsanslag. och Museikoordinatorns förslag: Den organi- satoriska placeringen av verksamheten vid bör över- vägas av den organisationskommitté som föreslår ska tillsättas. Remissinstanserna: Det är få remissinstanser som kommenterar för- slaget. tillstyrker att en utredning tillsätts som tittar på verk- samhetens framtida organisatoriska placering. Skälen för regeringens bedömning: , som är en enhet inom , tillhandahåller förvaringstjänster och före- byggande föremålsvård inom museiområdet samt även registrering, foto, packning och transport. Verksamheten är avgiftsfinansierad och bedrivs som en fristående verksamhetsgren inom . Många av de statliga museerna har delar av sitt föremålsbestånd maga- sinerat hos . Verksamheten kan betraktas som en form av samordning av förvaring och förebyggande vård av bl.a. museisam- lingar. Det är en verksamhet som kan utvecklas för att ytterligare stärka kvaliteten på tjänsterna samt bereda fler intressenter plats. För att samla kompetens samt förstärka och effektivisera den framtida nationella samordningen av vård-, konserverings- och magasinsfrågor bör föras över från till Riksantikvarie- ämbetet fr.o.m. . I budgetpropositionen före- slås att överförs från förvaltningsanslag till förvaltningsanslag. Det framtida målet är att verksamheten inom ska bedrivas med full kostnads- täckning. Regeringen avser att uppdra dels åt att inordna verksamheten vid i myndigheten, dels åt att förbereda en överflyttning av verksamheten vid till . 10.9 Institutionell hemvist för den romska kulturen Regeringens bedömning: Forum för levande historia ges i uppdrag att utreda hur romernas kultur och språk kan få en institutionell hemvist. Uppdraget bör genomföras i samråd med bl.a. i län, , Statens museer för världskultur, Stiftelsen och den romska minoritetens organisationer. förslag överensstämmer i huvudsak med reger- ingens bedömning. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som kommenterar frågan, bl.a. Forum för levande historia, Statens museer för världskultur, och Delegationen för romska frågor, stöder utredningens förslag. välkomnar en utökad sats- ning på att stärka institutioner inom den romska gruppen och bygga upp en institutionell hemvist för den romska kulturen. Skälen för regeringens bedömning: Genom ram- konvention om skydd för nationella minoriteter och europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk har tillerkänt fem nationella minoriteter och fem minoritetsspråk särskilda rättigheter. De fem natio- nella minoriteterna är Sverigefinnar, judar, tornedalingar, romer och samer. Minoritetsspråken är finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska. I språklagen (2009:600) som trädde i kraft för- tydligas myndigheternas ansvar för att skydda och främja minoritets- språkens ställning ytterligare. Enligt lagen ska alla som tillhör en nationell minoritet ges möjlighet att lära sig, utveckla och använda mino- ritetsspråket. Det finns en rad kulturinstitutioner som på olika sätt arbetar med de nationella minoriteternas kultur och kulturarv. Bland annat har i uppdrag att stödja och främja minoriteternas språk och kultur och även och folkminnen arbetar med att stödja mino- ritetsspråken. För den samiska kulturen ansvarar främst . Det finns också flera kulturinstitutioner för de nationella minoriteterna, såsom Stiftelsen , Svenskt fjäll- och samemuseum, , Judiska , , Uusi Teatteri (Nya Finska Teatern), Sverige-finländarnas arkiv samt de romska kulturcentren i och . Romerna är en grupp som genom historien ofta har upplevt social exkludering, fattigdom och diskriminering och som fortfarande gör det . Regeringen delar uppfattning att romernas kultur och kulturarv bör få en starkare institutionell bas än . Forum för levande historia, som arbetar aktivt med frågor som rör den romska minoriteten och dess villkor, bör därför ges i uppdrag att föreslå hur detta kan åstadkommas. Uppdraget ska genomföras i samråd med bl.a. , Statens museer för världskultur, Stiftelsen och den romska minoritetens organisationer. En utgångspunkt i arbetet bör vara de initiativ som finns . Delegationen för romska frågor ska slutredovisa sitt uppdrag . i ska fortsätta delegationens utåtriktade metodarbete och lämna stöd till kommunalt arbete för att förbättra romernas situation Prop. 2009/10:3 (prop. 2008/09:158, bet. 2008/09:KU23, rskr. 2008/09:272). bör därför genomföras i samråd även med i . 11.1 Konsekvenser för staten och kommunsektorn De förändringar som föreslås i avsnitt 6.1 innebär bl.a. att den regionala nivån får ett tydligare ansvar för stora delar av den offentligt stödda kulturverksamheten i respektive län och kommun. innebär modellen en ökad flexibilitet i medelsanvändningen, vilket skapar utrymme för samordningsvinster och effektiviseringar. Reger- ingen avser att tillsätta en särskild utredare som får i uppdrag att närmare utreda hur modellen bör genomföras. Utgångspunkten i det fortsatta arbetet är att de föreslagna förändringarna ska vara kostnadsneutrala för stat, kommuner och landsting. Genom att det statliga ansvaret för överblick och samverkan inom biblioteksväsendet tydliggörs, i enlighet med bedömningen i avsnitt 6.5, ska möjligheten till samordning och utveckling av den biblioteksverk- samhet som har kommunalt huvudmannaskap underlättas. Detta bedöms även ha positiva ekonomiska konsekvenser för kommunsektorn. Den avveckling av det statliga stödet till Stiftelsen konserter som föreslås i avsnitt 7.4 bedöms få budgetkonsekvenser först . Regeringen avser att uppdra åt en särskild utredare att bl.a. bedöma frågor om bemanning och personalmässiga konsekvenser i sam- band med att Statens musiksamlingar ges ett utvidgat uppdrag inom musikområdet. Utbyggnaden av Skapande skola till att även omfatta årskurserna 46, som beskrivs i avsnitt 8.1, stöder de kommunala skolorna och friskolorna i arbetet med att integrera kultur i skolverksamheten. Regeringen redovisar i avsnitt 10.5 sin bedömning att och landsarkiven ombildas till en sammanhållen myndighet genom att de sju landsarkiven avvecklas och deras verksamhet inordnas i . En samlad myndighet bör ge goda förutsättningar för effektivisering och ökad samordning av verksamheten. Vid inordnandet av landsarkivens verksamhet i ska 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd beaktas. De ytterligare kostnader som ombildningen kan medföra bekos- tas inom ramen för myndighetens anslag. I avsnitt 10.8.1 redovisar regeringen sin bedömning att föra över huvudmannaskapet för från till Riks- antikvarieämbetet. Överföringen ska ske med beaktande av 6 b § lagen om anställningsskydd. Regeringen lämnar budgetproposition (prop. 2009/10:1, utg.omr. 17) förslag på förstärkningar och omfördelningar inom den statliga kulturbudgeten. Dessa förstärkningar och omfördelningar är i allt väsentligt kopplade till förslagen och bedömningarna i denna propo- I övrigt bedömer regeringen att förslagen inte kommer att få några 11.2 Konsekvenser för företag Ett syfte med de förändringar som regeringen bedömer bör göras i stöden till utgivning av litteratur och tidskrifter (avsnitt 7.3) samt musikproduk- tion (avsnitt 7.4.1) är att göra stöden enklare och mer anpassade till rådande förhållanden på marknaden för litteratur respektive musik. För- ändringarna bör därför underlätta för företag som verkar inom dessa branscher och som har en typ av utgivning som kan komma ifråga för kulturstöd. De insatser för kulturella näringar som aviseras i avsnitt 8.3 bedöms också medföra förbättringar för näringslivets utveckling inom denna sektor. 11.3Konsekvenser för genomförandet av jämställdhets- politiken och av integrationspolitiken Regeringens mål för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina liv. Regeringens mål för integ- rationspolitiken är lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund. Ett av kulturpolitikens syften är att uppnå likvärdigt deltagande och representation i kulturlivet.