prop · GX0333 · 2009-10-14 00:00:00 — Uppskovsbeloppet ska även återföras till beskattning om en ersätt- Prop. 2009/10:33 ningsbostad övergår till någon annan genom arv, testamente, gåva eller bodelning (47 kap. 11 § tredje stycket IL). Undantag görs för övergångar i form av arv eller testamente till make, sambo eller hemmavarande barn , samt bodelning med anledning av att ett äktenskap eller ett samboförhållande upphör eller att maken eller sambon dör. Uppskovsbeloppet hänförs till inkomstslaget kapital. I 3 kap. 18 § IL räknas återfört uppskovsbelopp upp som en sådan inkomst för vilken en begränsat skattskyldig fysisk person är skattskyldig. Den som har ett uppskovsbelopp enligt 47 kap. inkomstskattelagen (1999:1229, IL) ska års taxering erlägga ränta för den latenta skattekredit som uppskovsbeloppet i praktiken innefattar. Ränte- beläggningen sker genom att den som har ett uppskovsbelopp tar upp en särskild schablonintäkt i inkomstslaget kapital. Intäkten beräknas till av uppskovsbeloppet. Schablonintäkten är enligt 3 kap. 18 § IL en sådan inkomst som en begränsat skattskyldig fysisk person är skattskyldig för. Begränsning av uppskovsbeloppets storlek Den som vid avyttring av en privatbostad gör en kapitalvinst och förvär- var en ny bostad kan under vissa förutsättningar få uppskov med beskatt- ning av vinsten. Ett uppskovsbelopp erhålls genom att den skattskyldige i samband med att kapitalvinsten redovisas gör ett avdrag för uppskovs- Det fanns tidigare inte någon övre gräns för hur stort ett uppskovs- belopp kunde vara. För avyttringar som sker eller senare finns ett tak för hur stort ett uppskovsbelopp maximalt får vara. Innebörden av taket är att ett uppskovsbelopp inte ska få överstiga ett belopp som uppgår till multiplicerat med den skatt- skyldiges andel av den gamla bostaden. Den som t.ex. ägt sin tidigare bostad till hälften kan således som mest få ett uppskovsbelopp om Om de samlade medlen från kapitalvinsten från avyttringen av ursprungsbostaden och eventuellt tidigare uppskovsbelopp överstiger det maximala beloppet ska den överskjutande delen tas upp till beskattning vid den taxering då avyttringen av bostaden redovisas. göra begränsningen av uppskovsbeloppets storlek beroende av hur stor andel av den gamla bostaden som ägts av den skattskyldige är att för- hindra att ytterligare möjligheter till uppskov ska kunna tillskapas genom att ytterligare delägare tas in. Denna begränsning infördes i syfte att finansiera införandet av den kommunala fastighetsavgiften och för att begränsa förekomsten av Begränsningen gäller inte för äldre uppskovsbelopp. kan alltjämt i förekommande fall uppgå till belopp över För sådana uppskovsbelopp får den nya regleringen betydelse först när uppskovsbeloppet tas upp till beskattning på grund av Prop. 2009/10:33 avyttring av ersättningsbostaden och ett nytt avdrag för uppskovsbelopp 4.7Särskilt tillägg vid preliminärt uppskov Den skattskyldige kan erhålla s.k. preliminärt uppskov med beskattning av en kapitalvinst från avyttring av en privatbostad under förutsättningar som närmare framgår av 47 kap. 7 § första stycket 3 och 47 kap. 8 § inkomstskattelagen (1999:1229, IL). Om preliminärt uppskov beviljats ska avdraget i vissa fall återföras helt eller delvis vid den närmast följande taxeringen (47 kap. 9 § IL). Om den skattskyldige inte uppfyller villkoren för förvärv av en ersätt- ningsbostad eller bosättning i en förvärvad bostad, ska hela uppskovs- beloppet återföras till beskattning. Om uppskovsvillkoren är uppfyllda men ersättningen för ursprungsbostaden överstiger ersättningen för ersättningsbostaden får uppskovsbeloppet inte överstiga ett belopp som uppgår till föregående års kapitalvinst ökad med tidigare uppskovsbelopp och minskad med skillnaden mellan ersättningen för ursprungsbostaden samt ersättningen för ersättningsbostaden. Överskjutande del ska åter- föras till beskattning. Om uppskovsbeloppet ska återföras helt eller delvis ska enligt 47 kap. 10 § IL ett särskilt tillägg tas upp som kapitalinkomst. Det särskilda tillägget är av det återförda belopp som ska tas upp. Det sär- skilda tillägget betingas av den skattekredit som ligger i att kapitalvinsten blir beskattad än vad som annars skulle varit fallet (prop. 1993/94:45 s. 49 f). Schablonintäkten som utgör räntebeläggning av uppskovsbeloppet beräknas inte på en sådan del av ett preliminärt uppskov som enligt 47 kap. 9 § IL ovillkorligen måste återföras (47 kap. 11 b § IL). 4.8Beskattning av dödsbon efter begränsat skattskyldiga Huvudregeln enligt 2 kap. 3 § inkomstskattelagen (1999:1229, IL) är att lagens bestämmelser om juridiska personer inte ska tillämpas på döds- bon. Enligt 4 kap. 3 § samma lag gäller dock att för ett dödsbo efter en person som vid sin död var begränsat skattskyldig tillämpas för senare beskattningsår än dödsåret de bestämmelser som gäller för utländska bolag. Ett utländskt bolag är en begränsat skattskyldig juridisk person (2 kap. 5 a § och 6 kap. 7 § IL). Begränsat skattskyldiga juridiska perso- ner är bara skattskyldiga för vissa i 6 kap. 11 och 12 §§ IL närmare angivna inkomster, bl.a. inkomst från ett fast driftställe eller en fastighet i . Täktmark, skogsmark och skogsimpediment Vid fastighetstaxeringen indelas enligt 2 kap. 4 § fastighetstaxerings- lagen (1979:1152) mark i de olika ägoslagen tomtmark, täktmark, , betesmark, skogsmark, skogsimpediment och övrig mark. Täktmark definieras som mark för vilken täkttillstånd enligt 18 § natur- vårdslagen (1964:822), vattenlagen (1983:291) eller gäller. Med täkttillstånd jämställs pågående täkt. Skogsmark definieras som mark som är lämplig för virkesproduktion och som inte i väsentlig ut- sträckning används för annat ändamål samt mark där det bör finnas skog till skydd mot sand- eller jordflykt eller mot att fjällgränsen flyttas ned. som ligger helt eller i huvudsak outnyttjad ska dock inte anses som skogsmark, om den på grund av särskilda förhållanden inte bör tas i anspråk för virkesproduktion. anses lämplig för virkesproduktion, om den enligt vedertagna bedömningsgrunder kan producera i genom- snitt minst en kubikmeter virke per hektar. Skogsimpediment definieras som mark som inte är lämplig för virkesproduktion utan produktionshöjande åtgärder men som bär skog eller har förutsättningar att bära skog. 5Utvidgning av den kommunala fastighetsavgiften 5.1Behovet av en utvidgning Som framgår av avsnitt 4.2 faller bl.a. tomtmark som hör till småhus som inte åsatts ett byggnadsvärde utanför fastighetsavgiftssystemet. Detta beror på att fastighetsavgiftssystemet inte omfattar obebyggd mark och att frågan om när tomtmark ska anses bebyggd har knutits till förekoms- ten av en eller flera värderingsenheter för småhus som är uppförda. Utanför fastighetsavgiftssystemet faller, som nämnts i avsnitt 4.2, även tomtmark som hör till småhus som inte ingår i samma taxeringsenhet, dvs. tomtmark som visserligen är bebyggd med ett eller flera småhus men där byggnaden inte ägs av samma person som äger marken. Det typiska exemplet på en sådan tomt är en arrendetomt med ett hus på s.k. ofri grund. I propositionen med förslag till lagstiftning om fastighets- avgift uttalade regeringen (prop. 2007/08:27 s. 77) att fastighetsavgifts- reformen tog sikte på bostäder och innebar ett system med en schabloni- serad klumpsummeavgift för både byggnad och mark samt att modellen låter sig mindre väl förenas med att låta tomtmark omfattas av avgiften när denna ägs av någon annan än den som äger bostadsbyggnaden. Frågan om beskattningen av arrendetomter uppmärksammades av skatteutskottet som uttalade att utskottet utgår från att regeringen följer frågan och vid behov återkommer till (bet. Utformningen av den kommunala fastighetsavgiften för småhus har rönt viss kritik för att tomtmark med tillhörande småhus som inte åsatts ett byggnadsvärde, och arrendetomter där husen inte är i samma ägares hand inte omfattas av den mer begränsade kommunala fastighetsavgiften Prop. 2009/10:33 utan finns kvar i fastighetsskattesystemet. En följd av detta är t.ex. att ägare av tomtmark med småhus utan byggnadsvärde inte kan få någon sådan skattereduktion för fastighetsavgift som beskrivits i avsnitt 4.2. För de som bor i småhus som saknar byggnadsvärde kan fastighetsskatten bli betydligt högre än den fastighetsavgift som skulle ha utgått om huset hade åsatts ett värde. Vad gäller arrendetomter med hus på ofri grund har bl.a. anförts att även om husägaren inte är skattskyldig för marken kommer fastighetsskatten ändå indirekt att belasta denne. Det har även gjorts jämförelser med tomträttsinnehavare, vilka enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) jämställs med fastighetsägare och därmed kan få en fastighetsavgift som omfattar även marken. Den sammanlagda fastighetsbeskattningen för en tomtmark med ett småhus på ofri grund kan bli betydligt högre än den fastighetsavgift som skulle ha utgått om småhusets ägare i stället hade innehaft tomtmarken med tomträtt. Den ibland betydligt högre fastighetsskatten för de aktuella fastighe- terna kan inte anses vara legitim och kan därmed skada förtroendet för skattesystemet. Det är därför angeläget att på något sätt inkludera tomtmark med småhus utan byggnadsvärde och med småhus bebyggda arrendetomter i systemet med fastighetsavgift. Regeringen presenterar i det följande förslag för att åstadkomma detta. 5.2Fastighetsavgift för tomtmark med småhus utan byggnadsvärde Regeringens förslag: Definitionen av bebyggelse för småhusenheter och småhus på lantbruk kopplas till småhus i stället för till värderings- enhet för småhus. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: motsätter sig inte förslaget men anför att det för del innebär påtagliga nackdelar ur admi- nistrations- och kontrollsynpunkt. anför att det i nuvarande regler finns en fast koppling till fastighetstaxeringen genom att småhuset ska utgöra en värderingsenhet för att omfattas av systemet med fastig- hetsavgift. Bedömningen om en byggnad utgör en värderingsenhet sker vid fastighetstaxeringen och gäller sedan vid inkomsttaxeringen där en korrekt förtryckning kan göras av underlaget för fastighetsavgift respek- tive fastighetsskatt på deklarationsblanketten. Denna tydliga gränsdrag- ning och nedre beloppsmässiga värdegräns för småhuset föreslås ersättas med att det är tillräckligt att det finns ett småhus på tomtmarken för att taxeringsenheten ska omfattas av fastighetsavgift. Utgångspunkten i promemorian är att det ankommer på fastighetsägarna att underrätta om det på småhustomten finns ett småhus som inte redo- visats vid senaste fastighetstaxeringen. Vad ett småhus är finns dock inte närmare definierat vilket kommer att medföra kontroll- och gräns- dragningsproblem exempelvis när fastighetsägare uppger att det finns ett enkelt småhus på tomtmarken trots att det inte finns bygglov och bygganmälan hos kommunen och/eller detta inte finns noterat vid fastig- Prop. 2009/10:33 hetstaxeringen. Slopandet av den fasta kopplingen till fastighetstaxe- ringen i detta avseende medför således ett betydande manuellt merarbete. och byggande vid Kungliga Tekniska Hög- skolan anser att förslaget är en rimlig justering av skattereglerna. Bo- verket, , , kommun, Norr- tälje kommun, kommun och Kommuner och Lands- ting tillstyrker förslaget. Lantmäteriet menar att det kan vara av vikt att ytterligare förtydligar vad som krävs för att en byggnad ska anses vara inrättad som bostad. Exempelvis bör en sådan byggnad inne- hålla utrymmen som är mätvärda. anser för- slaget angeläget och ställer sig bakom den valda tekniken. Mäklarsam- fundet är positivt till att taxeringsvärdet inte utgör beräkningsgrund när fastighetsavgiften utgår i dessa fall. anser att förslaget är utmärkt. anför att förslaget är en välkommen förändring som förbundet förespråkat sedan reformens genomförande. Skälen för regeringens förslag Utformning av fastighetsavgiften för tomtmark med småhus utan Den nuvarande gränsdragningen mellan vad som är bebyggd tomtmark för småhus och således omfattas av fastighetsavgift och vad som är obebyggd tomtmark för småhus och således omfattas av statlig fastighetsskatt är beroende av om det finns ett uppfört småhus som utgör en värderingsenhet för småhus. Kravet på bebyggelse för att småhus med tillhörande tomtmark ska omfattas av den kommunala fastighetsavgiften är således knutet till att det småhus som finns där ska ha åsatts ett byggnadsvärde, dvs. vara värt (se avsnitt 4.1). Kopplingen till värderingsenhet har flera fördelar. Den innebär att före- komsten av ett småhus är fastslagen vid fastighetstaxeringen. i sin tur att byggnationen håller en viss minsta standard som bostad. Denna ordning minskar möjligheterna att kringgå bestämmelserna om fastighetsskatt på obebyggd mark genom att låta uppföra en mycket enkel byggnad för att på så sätt komma i åtnjutande av det generellt sett mer gynnsamma fastighetsavgiftssystemet. Mot dessa fördelar ska dock ställas nackdelen att personer med enkla småhus som inte åsatts byggnadsvärde, företrädesvis fritidshus, inte kommer i åtnjutande av fastighetsavgiften trots att bostäderna inte är mindre fullvärdiga som bostäder än andra småhus som har uppnått beloppsgränsen för en värderingsenhet och åsatts ett byggnadsvärde. tomtmarkens värde är högt kan fastighetsskatten för en tomt med ett enkelt hus utan värde bli avsevärt högre än fastighetsavgiften för en mot- svarande tomt med ett hus som åsatts ett värde, trots att det totala taxe- ringsvärdet är högre för den senare tomten när byggnadens värde beak- Detta kan upplevas som en orättvis och omotiverad särbehandling. Det kan dock i sammanhanget poängteras att ett småhus beläget på tomt- mark med högt taxeringsvärde normalt bör åsättas ett eget värde även om huset håller en mycket enkel standard. Som framgår av det anförda är det angeläget att, så långt möjligt, behandla fastighetsägare med småhus som inte utgör värderingsenheter på motsvarande sätt som fastighetsägare med småhus som utgör värde- ringsenheter. Ett möjligt sätt att åstadkomma detta skulle kunna vara att sänka den nuvarande beloppsmässiga gränsen för vad som utgör en värderings- enhet. Gränsen har varit (SFS 1992:1666) och för småhus tillämpats års allmänna fastighetstaxering. var gränsen , vilket här- rörde från fastighetstaxeringslagens införande. En sänkning skulle emellertid inte få genomslag förrän vid fastighetstaxering av lantbruksenheter för småhus på lantbruksenheter och fastighetstaxering av småhusenheter för övriga småhus. Det skulle innebära att ett resultat skulle skönjas först vid 2012 och inkomsttaxeringar. En sänkning skulle dessutom innebära att ett antal ägare av enkla småhus på ofri grund som saknar taxeringsvärde och därför inte belastas med vare sig fastighetsskatt eller fastighetsavgift skulle få taxeringsvärden värden åsatta på sina hus och börja betala fastighetsavgift för hus som de inte behöver betala någonting för. Även med en sänkning skulle det dessutom fortfarande kunna uppkomma gränsdragningsfall där resultaten skulle kunna framstå som olyckliga. Till detta kommer även det faktum att en sänkning skulle motverka de förenklings- och rationaliseringsvinster som var ett av syftena med den tidigare höjningen (se prop. 1992/93:122 s. 57). En lösning som mer direkt tar sikte på problematiken är att helt slopa byggnationens koppling till värderingsenheter och låta fastighetsavgiften för småhus baseras på förekomsten av småhus, oavsett om dessa utgör värderingsenheter eller inte. Inte heller detta är dock en invändningsfri ordning. Småhus som inte utgör värderingsenheter registreras inte vid fastighetstaxeringen, vilket gör att skulle vara beroende av att på annat sätt få uppgifter om dessa för att på ett korrekt sätt kunna beräkna fastighetsavgift för tomtmark med sådana småhus. Det bör dock i och för sig ligga i enskilda fastighetsägarnas intresse att påvisa att en tomt som vid fastighetstaxeringen framstår som obebyggd är bebyggd med småhus som inte åsatts byggnadsvärde. En nackdel med den beskrivna lösningen är att den försämrar möjlig- heten att upprätthålla den önskvärda gränsdragningen mellan bebyggd mark för vilken fastighetsavgift utgår och obebyggd mark för vilken fastighetsskatt utgår. Definitionen av ett småhus, en byggnad som är inrättad till bostad åt en eller två familjer, innehåller inte några särskilda krav på utformningen och i allmänna råd (se avsnitt 4.1) ställs förhållandevis allmänt hållna krav på utformningen. Det gör att även mycket enkla byggnader kan anses som småhus. Ett hus behöver dessutom inte rent faktiskt vara bebott för att utgöra ett småhus utan det räcker med att det är inrättat på ett sådant sätt att det är beboeligt. Ett alternativ är naturligtvis att låta en värderingsenhet för tomtmark som hör till ett eller flera småhus som saknar byggnadsvärde omfattas av den kommunala fastighetsavgiften med ett särskilt tak. En sådan lösning innebär dock att småhustomter behandlas systematiskt olika beroende på standarden på förekommande småhus, dvs. En lösning av detta slag ökar dessutom komplexiteten i lagstiftningen. Vid en sammantagen bedömning av fördelar och nackdelar framstår Prop. 2009/10:33 alternativet att definitionen av byggnation kopplas till begreppet småhus som sådant som det lämpligaste. Regeringen föreslår därför att fastig- hetsavgift för tomtmark med småhus ska ta sin utgångspunkt i före- komsten av småhus i stället för förekomsten av värderingsenheter för småhus. Förslaget innebär ingen förändring av det faktum att det krävs en viss minimistandard för att en byggnad ska kategoriseras som ett små- hus (se närmare om definitionen av småhus i avsnitt 4.1). Eventuella behov av ytterligare preciseringar av vad som utgör småhus, som Lant- mäteriet efterlyst, får ytterst lösas i rättstillämpningen. Ändringen innebär ingen skillnad i sak för ägare av småhus på ofri grund som saknar taxeringsvärde, där småhuset inte belastas av vare sig fastighetsskatt eller fastighetsavgift. Som framgår av avsnitt 4.2 görs jämförelsen mellan fastighetsavgiftens takbelopp och av taxeringsvärdet för varje småhus med till- hörande tomtmark. Om tomtmarken är gemensam för flera småhus (där inget av husen har nedsatt fastighetsavgift på grund av nyproduktion), ska hela markvärdet hänföras till det småhus som har det högsta byggnadsvärdet. Med denna princip innebär kopplingen till småhus i stället för till värderingsenhet för småhus i praktiken ingen avgörande skillnad för den som har en eller flera värderingsenheter för små- hus. Den som t.ex. har en tomtmark med två småhus, varav ett med bygg- nadsvärde och ett utan eget byggnadsvärde, har en värderingsenhet för småhus (småhuset utan eget byggnadsvärde ingår i en och samma värderingsenhet som det andra huset) och en fastighetsavgift för denna värderingsenhet som uppgår till högst ett takbelopp. Efter den nu före- slagna reformeringen har samma person en fastighetsavgift för småhuset med byggnadsvärde och marken som uppgår till högst ett takbelopp. För småhuset utan byggnadsvärde görs jämförelsen mellan fastighetsavgif- tens takbelopp och av ett taxeringsvärde som är . Således utgår ingen ytterligare fastighetsavgift för huset utan värde. Exempel 5.1 Fastighetsavgift för fastighet med två småhus, varav ett utan byggnadsvärde I exempel 5.1 uppgår det totala taxeringsvärdet till . hus B, som saknar byggnadsvärde, ingår i samma värderingsenhet för småhus som småhus A. Fastighetsavgiften enligt nuvarande system upp- går till det lägsta av fastighetsavgiftens takbelopp och av Fastighetsavgift baserad på taxeringsvärdet uppgår till kronor + byggnadsvärde ) Fastighetsavgift baserad på taxerings- värdet enligt det föreslagna nya systemet skulle uppgå till (markvärde + byggnadsvärde för småhus A ) x 0,75 Prop. 2009/+ byggnadsvärde för småhus B x Om man antar att fastighetsavgiftens takbelopp är 6 387 kronor4 blir fastighetsavgiften i båda fallen eftersom detta belopp är lägre än . Den totala beskattningen blir således oförändrad. Däremot uppstår en skillnad för mark med enbart hus där byggnads- värde saknas, vilket illustreras i nästa exempel. Exempel 5.2 Fastighetsavgift för fastighet med ett småhus utan byggnadsvärde I exempel 5.2 uppgår det totala taxeringsvärdet till . Fastighetsskatten enligt nuvarande system uppgår till markvärde x = . Fastighetsavgiften enligt det föreslagna nya systemet skulle uppgå till det lägsta av fastig- hetsavgiftens takbelopp och av taxeringsvärdet. Fastighets- avgift beräknad på taxeringsvärdet (markvärde + bygg- nadsvärde för småhuset ) x = . Om man som i exempel 5.1 antar att fastighetsavgiftens takbelopp är blir fastighetsavgiften eftersom detta belopp är lägre än . Den totala beskattningen blir således märkbart lägre än enligt nuvarande regler. Att den kommunala fastighetsavgiften kopplas till förekomsten av småhus i stället för förekomsten av värderingsenhet för småhus innebär ingen förändring av det förhållandet att ett nyuppfört småhus vid fastig- hetstaxeringen måste ha åsatts ett värde och därmed ett värdeår (som ut- visar byggnadens ålder) för att småhuset och tillhörande tomtmark ska kunna komma i åtnjutande av nedsättningen av fastighetsavgift för ny- byggnation enligt 6 § FAvL. Uppgifter om småhus som saknar byggnadsvärde I de flesta fall kommer att ha uppgift om förekomsten av småhus i form av de värderingsenheter för småhus som konstaterats vid fastighetstaxeringen. I de fall då småhus inte utgör värderingsenhet kommer ha ett behov av att få uppgift om förekomsten av dessa småhus. De småhusägare vars småhus inte har åsatts byggnads- värde kommer att ha ett eget intresse av att få småhus som inte åsatts 4 Antagandet bygger på en beräkning med utgångspunkt i ett antaget inkomstbasbelopp på . Antagandet är hämtat ur budgetpropositionen (prop. 2009/10:1). Det ankommer därför på dessa individer att Prop. 2009/10:33 själva upplysa om förekomsten av småhus. I de fall då före- komsten av ett småhus inte fastställts vid fastighetstaxeringen är det naturligt att det ankommer på fastighetsägaren att styrka att det på tomten finns ett småhus enligt definitionen i 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Regeringen har förståelse för synpunkter rörande admini- strations- och kontrollproblem men anser att de potentiella svårigheterna inte är av sådan art att förslaget inte bör genomföras. 5.3Fastighetsavgift för tomtmark som hör till småhus på ofri grund och fastighetsavgift för småhus på ofri grund Regeringens förslag: Fastighetsavgiften för tomtmark som hör till småhus på ofri grund uppgår till halva takbeloppet för småhus, dock högst av taxeringsvärdet. Fastighetsavgiften för småhus på ofri grund uppgår till halva takbeloppet för småhus, dock högst av taxeringsvärdet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: motsätter sig inte förslaget men anför att det för del innebär påtagliga nackdelar ur admini- strations- och kontrollsynpunkt (se avsnitt 5. Att införa särskilda tak- belopp för denna typ av tomtmark respektive småhus komplicerar reg- lerna men är enligt naturligtvis klart att föredra framför att införa en proportioneringsregel. och byg- gande vid anser att förslaget är en rimlig justering av skattereglerna men anför att konstruktionen kan ge effekter som kanske inte upplevs som rättvisa. Det totala skatteuttaget kan bli lägre för fastigheten med hus på ofri grund, trots att värdena på hus respektive mark är desamma. Alternativet är att fördela ut fastighets- avgiften i proportion till värdet av mark respektive byggnad, och därefter tillämpa spärregeln. Om detta lite mer komplexa system är värt besväret beror förstås på i hur många fall som denna orättvisa kan bli aktuell. , , , kommun, kommun, kommun och Kommuner och Landsting tillstyrker förslaget. anser försla- get angeläget och ställer sig bakom den valda tekniken. är positivt till att taxeringsvärdet inte utgör beräkningsgrund när fastighetsavgiften utgår i dessa fall. anser att förslaget är utmärkt.