prop · GX0355 · 2009-12-01 00:00:00 — På grundval av inventeringen ska förslag lämnas om hur staten kan bidra till att undanröja hinder samt belysa hur ideella aktörer kan utvecklas som utförare av service och tjänster på integrationsområdet och för nyanlända invandrares etablering. En viktig fråga som behöver diskuteras i detta sammanhang är hur organisationerna parallellt med att vara utförare också fortsättningsvis kan fungera som röstbärare och opinionsbildare. Frågor som rör hantering av asylärenden och villkor för uppehålls- tillstånd omfattas inte av dialogen. Resultatet av dialogen redovisades . Därefter har processen fortsatt för att ett regeringsbeslut om en eventuell överens- kommelse ska kunna fattas . Regeringens bedömning: bör få i uppdrag att under 20102012 initiera och fördela stöd till projekt där yrkesinriktat mentorskap används som metod, bl.a. av organisationer inom det civila samhället, för att bidra till nyanlända invandrares etablering på arbetsmarknaden eller i företagande. Sådant mentorskap kan också ha inslag av t.ex. samhällelig guidning, stöd med studier eller vägledning till engagemang inom organisationer inom det civila samhället som kan förstärka nyanländas nätverk. Uppdraget bör slutredovisas senast . Utredningens bedömning: har inte behandlat denna fråga, som inte heller omfattades av utredningens direktiv. Bedömning i utkastet till proposition: Denna åtgärd ingick inte i utkastet till proposition. Remissinstanser som lämnat yttranden på utkastet till proposition: anser att den roll som det civila samhällets organisationer har i arbetet för nyanlända kan stärkas ytterligare genom ett bättre utvecklat samarbete mellan ansvariga samhällsaktörer och bostadsföretag. Organisationernas synpunkter vad avser integrations- frågor och arbetet för att nå nya grupper mer generellt beskrivs i avsnitt 9.1. Skälen för regeringens bedömning: Det övergripande målet för integrationspolitiken är lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund. I skrivelsen Egenmakt mot utanförskap regeringens strategi för integration (skr. 2008/09:24) klargör regeringen att integrationspolitiken ska fokusera på bl.a. ett effektivt system för mottagande och introduktion för nyanlända, fler i arbete och fler företagare. Huvudinriktningen ligger på insatser som syftar till att öka utbudet och efterfrågan på arbetskraft samt att förbättra matchningen mellan tillgänglig arbetskraft och arbets- marknadens behov. I strategin noteras att tillgången till nätverk i både svenska och utländska studier har visat sig ha stor betydelse för förutsättningarna på arbetsmarknaden. Betydligt färre utrikes än inrikes födda personer har fått sitt senaste arbete genom att arbetsgivaren tagit kontakt. Andelen som fått arbete på detta sätt är särskilt låg bland utomeuropeiska invandrare. Det finns också indikationer på att det, allt annat lika, krävs betydligt mer intensivt arbetssökande för en utrikes än för en inrikes född person för att hitta ett arbete. Brist på nätverk är en av de faktorer som försvårar nyanlända invand- rares etablering i . Mentorskap är en beprövad metod för att skapa nätverk och för kompetensutveckling. För nyanlända invandrare med yrkesutbildning kan mentorskap vara ett sätt att upprätthålla yrkesiden- titeten och öppna kontakter med yrkesaktiva i samma bransch i . Regeringen har i budgetpropositionen (2009/10:1) angett som sin avsikt att ta initiativ till ett mentorsprojekt där bl.a. organisationer inom det civila samhället medverkar. I propositionen Nyanlända invandrares arbetsmarknadsetablering egenansvar med professionellt stöd (prop. 2009/10:60) har regeringen presenterat reformer vad avser etableringen för nyanlända invandrare med skyddsbehov och deras anhöriga. Regeringen har i propositionen förklarat sin avsikt att ge i uppdrag att under 20102012 initiera och fördela stöd till projekt där yrkesinriktat mentorskap används som metod, bl.a. av organisationer inom det civila samhället, för att bidra till nyanlända invandrares etablering på arbetsmarknaden eller i företagande. Sådant mentorskap kan också ha inslag av t.ex. samhällelig guidning, stöd med studier eller vägledning till engagemang inom organisationer inom det civila samhället som kan förstärka nyanländas nätverk. 9.5Arbete som bedrivs av det civila samhällets organisationer mot diskriminering och för jämställdhet inom den egna verksamheten 9.5.1Lagstiftningen mot diskriminering omfattar det civila samhällets organisationer i vissa avseenden En utgångspunkt för diskussionen om arbete mot diskriminering inom civilsamhällets organisationer är lagstiftningen mot diskriminering. Dessa organisationer omfattas dock inte av diskrimineringslagens tillämpningsområde i samma utsträckning som myndigheter, förutom inom två viktiga områden. För det första är organisationer inom det civila samhället som har anställd personal i likhet med alla andra arbetsgivare skyldiga att följa lagstiftningen om diskriminering i arbetslivet. Enligt diskrimineringslagen (2008:67) råder ett förbud för arbetsgivare att diskriminera på grund av kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. För det andra är diskriminering också förbjuden i fråga om medlemskap eller medverkan i en arbetstagarorga- nisation, arbetsgivarorganisation eller yrkesorganisation, och förmåner som en sådan organisation tillhandahåller sina medlemmar. Detta förbud hindrar dock inte att en organisation tillhandahåller medlemmar av ena könet förmåner som är ett led i strävanden att främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Vidare är diskriminering generellt sett förbjuden för den som utanför privat- och familjelivet tillhandahåller varor, tjänster eller bostäder till allmänheten, eller anordnar en allmän sammankomst eller en offentlig tillställning. utövar tillsyn över att diskriminerings- lagen följs, i första hand genom att försöka få dem som omfattas av lagen att frivilligt följa den. ska också inom sitt verksamhetsområde informera, utbilda, överlägga och ha andra kon- takter med myndigheter, företag, enskilda och organisationer. 9.5.2Civilsamhällets organisationers arbete för jämställdhet och mångfald samt mot diskriminering inom den egna verksamheten Betydelsefullt arbete pågår inom det civila samhället i syfte att öka jämställdheten och mångfalden inom den egna verksamheten. Några exempel på utvecklingsarbete som bedrivs inom det civila samhället beskrivs nedan som en illustration och lägesbeskrivning inför det förslag till åtgärd som presenteras i avsnitt 9.5.3. Barn- och ungdomsorganisationen har utvecklat tillväga- gångssätt för att mäta jämställdhet med hjälp av fyra metoder: ombuds- enkät, taltidsmätning, talträd samt härskar- och främjartekniker. Organisationen har använt metoderna för att mäta jämställdheten vid den egna förbundsstämman och även vid andra organisationers årsmöten, däribland , och Center- partiet. Siffrorna visar ofta att organisationer inte är så jämställda som medlemmarna gärna vill tro. På så sätt får organisationen en lägesbe- skrivning som kan fungera som underlag för diskussion och utveckling. Inom projektet att Mäta arbetar Vi Unga även med att utveckla metoden för att kunna mäta makt och hur makt hänger ihop med andra diskrimineringsgrunder än kön. I detta projekt vill Vi Unga fokusera på vem som har makten, på och göra organisationer uppmärksamma på hur maktstrukturerna ser ut i deras egna organisationer. Frågor som behandlas är t.ex. vilka exkluderande normer som existerar i organisa- tionerna, vilka som känner sig hemma och tar plats och vilka som stängs ute. En guide utarbetas för hur organisationer själva kan arbeta med att förändra och förbättra situationen. Guiden ska användas som ett process- verktyg för att varje organisation ska kunna driva processen utifrån sina specifika behov. Projektet pågår och är finansierat av Allmänna Arvsfonden. Även Svenska genomför jämställdhetsmätning inom den egna organisationen. Den primära målgruppen är delegater, observatörer och funktionärer vid 20082010. Den sekundära målgruppen är de ideella som på olika sätt har inflytande i rörelsen och därför bör ta en aktiv del i jämställdhetsarbetet. har i en rapport beskrivit sitt arbete för att öka mångfalden inom den egna organisationen samt lämnat för slag på metoder för att främja mångfald och integration inom och genom det civila samhället (IJ2008/1418/UF). är en ideell förening som ägs av medlem- marna i 230 riksteaterföreningar. har en närhet till staten som gör att den i detta avseende skiljer sig från organisationer, bl.a. på grund av att Regeringen utser organisationens styrelseordförande och ytterligare en styrelseledamot. genomgår ett förändring- sarbete i syfte att sätta medborgarens behov tydligare i centrum och förstärka organisationens folkrörelsekaraktär. Mot den bakgrunden är organisationens mångfaldsarbete jämförbart med det som bedrivs inom det civila samhällets organisationer. definierar mångfald som allas lika möjligheter och rättig- heter, oavsett etnisk tillhörighet, religion eller trosuppfattning, kulturell bakgrund, kön, ålder, funktionshinder, sexuell läggning eller andra individuella olikheter. Målet för mångfaldsarbete är att kunna tillvarata den mångfald av idéer och lärdomar som uppstår när olikheter tillåts. Det är framför allt unga och personer med utländsk bakgrund som står i fokus för mångfaldsarbete. konstaterar i sin rapport att unga och personer med utländsk bakgrund är grupper vars erfarenheter och kompetens inte tas tillvara i tillräckligt stor utsträckning inom det civila samhället. har diskuterat sina erfarenheter i ett nätverk med andra organisationer inom det civila samhället, bland andra Amnesty, Riksför- bundet för homosexuellas, transexuellas och bisexuellas rättigheter (RFSL), Förbundet och Scouterna. Enligt rapporten finns det en oförmåga att tillvarata mångfaldens potential bland många organisationer inom det civila samhället. Flera organisationer har enligt gemensamma erfarenheter av problem som bristande förankring eller mandat för att arbeta med mångfald i organisationen, brist på metoder och verktyg för att nå och kommunicera med nya grupper, svårigheter att klassificera och mäta mångfald och därmed se problemets omfattning och utveckling, svårigheter att engagera unga medlemmar i organisationen och bristande representation i organisationens beslutande Prop. 2009/10:55 organ. Bland organisationerna i nätverket finns dock även en stark vilja 9.5.3Åtgärd för att främja civilsamhällets organisationers arbete mot diskriminering och för jämställdhet inom den egna verksamheten Regeringens bedömning: bör få i uppdrag att anordna ett inledande samtal med ett tiotal organisationer om hur organisationer inom det civila samhället kan utveckla arbetet mot diskriminering, särskilt könsdiskriminering, och för jämställdhet inom den egna verksamheten. Samtalet bör utgå från metoder som redan används inom organisationerna och behandla hur dessa kan utvecklas och spridas för att kunna användas av fler organisationer inom olika verk- samhetsområden. Ett nätverk kan bildas för fortsatt kontakt. bör lysa ut medel som kan sökas av organisationer som vill intensifiera sitt arbete mot diskriminering, särskilt köns- diskriminering, och för jämställdhet inom den egna verksamheten. I uppdraget till bör även ingå att myndigheten ska dokumentera arbetet för att sammanställa resultaten i en rapport till regeringen . Utredningens bedömning: har inte behandlat frågor om denna typ av åtgärder, som inte heller uttryckligen omfattades av utredningens direktiv. Remissinsatserna: Remissinstansernas synpunkter beskrivs i avsnitt Bedömning i utkastet till proposition: Den bedömning som gjordes i utkastet till proposition var densamma som den som görs , med den skillnaden att någon möjlighet för organisationer inom det civila samhället att söka stöd inte fanns med i utkastet. minering och jämställdhet nämndes inte heller som särskilt prioriterade Remissinstanser som lämnat yttranden på utkastet till proposition: betonar behovet av kraftfullare åtgärder i avsnitt 9. 5i12-rörelsen menar att det är nödvändigt med utbildningsinsatser inom det civila samhället för att höja kunskapen om exkluderande mekanismer och nämner att det finns en kunskapsbank om diskriminering och rasism seorganisation framför att det är självklart att en organisation ska kunna förklara hur den arbetar mot alla former av diskriminering för att få bidrag, som organisationernas självbestämmande och frihet ska Nationellt Resurscentrum för kvinnor framhåller att jämställdhetsbegreppet och mångfaldsbegreppet inte ska för kvinnojourer och tjejjjourer i ser mycket positivt på att arbete för jämställdhet och icke- Svenska Röda Korset välkomnar utgångs- punkten att överväga hur staten kan gynna organisationernas arbete för mångfald och icke-diskriminering utan att ifrågasätta det viktiga arbete som redan bedrivs, liksom att staten bör bidra till organisationernas arbete för att sänka trösklar och undanröja hinder för att nå fler människor. Kvinnolobby menar att uttrycket jämställdhet mellan kvinnor och män måste uttalas specifikt då det inte kan ersättas av begreppet mångfald. Jämställdhet mellan kvinnor och män kan inte heller begränsas till diskrimineringsfrågor. De synpunkter som framförts mer generellt i frågor om delaktighet, jämställdhet och mångfald beskrivs i avsnitt 9.1. Skälen för regeringens bedömning: Som beskrivits ovan pågår mycket betydelsefullt arbete inom organisationer inom det civila samhället i syfte att öka jämställdheten och motverka diskriminering inom den egna verksamheten. finns det inom det civila samhället, liksom i samhället i övrigt, problem med jämställdhet och diskriminering och det är relativt få organisationer som arbetar aktivt för att förbättra jämställdheten inom organisationen (se avsnitt 9.2, särskilt 9.2.4). Ett flertal av de organisationer som lämnat remissvar framhåller att mer skulle kunna göras inom dessa områden och att staten skulle kunna stimulera sådana initiativ, även om civilsamhällets organisationer själva har och vill ha ansvaret för att utveckla sin verksamhet inom området. Som tidigare nämnts framför även i sitt betänkande att det är väsentligt att staten i sitt stöd till det civila samhället prioriterar arbete som syftar till en bättre representation. Regeringen bedömer, i likhet med flera remissinsatser, att staten skulle kunna stimulera till fler initiativ när det gäller arbete mot diskriminering och för att öka jämställdheten inom civilsamhällets organisationer. En sätt att stimulera och underlätta organisationernas utvecklingsarbete med dessa frågor kan vara att bedriva nätverksarbete och tillhandahålla stöd. , som bl.a. har till uppdrag att fördela medel och bedöma ansökningar och redovisningar från civilsamhällets organisa- tioner inom ett flertal verksamhetsområden, har stor kunskap om det civila samhällets organisationer. kommer också i kontakt med frågor om organisationernas arbete mot diskriminering och för jämställdhet inom den egna verksamheten när myndigheten bedömer ansökningar och redovisningar i förhållande till bidragsvillkor som om- fattar krav på sådant arbete. Regeringen har givit i uppdrag till Diskriminerings- ombudsmannen att genomföra en kvalitativ undersökning och analys av diskriminering. I denna ska ingå frågor om individers upplevelse av diskriminering på grund av kön, könsöverskridande identitet eller ut- tryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktions- hinder, sexuell läggning eller ålder inom samtliga samhällsområden. Även samhällsområden som inte omfattas av diskrimineringslag- stiftningen, t.ex. det civila samhället, ska ingå i undersökningen. Upp- draget ska redovisas . Detta material kan komma att utgöra en utgångspunkt för det utvecklingsarbete mot diskriminering och för jämställdhet som organisationer inom det civila samhället bedriver. Mot bakgrund av ovanstående är det lämpligt att får i uppdrag att anordna ett inledande samtal med ett tiotal organisationer inom det civila samhället om hur organisationerna kan utveckla sitt arbete mot diskriminering, särskilt könsdiskriminering, och för jämställd- het inom den egna verksamheten. Samtalen bör utgå från metoder som Prop. 2009/10:55 redan används inom civilsamhällets organisationer och behandla hur dessa kan utvecklas och spridas för att kunna användas av fler organisationer inom olika verksamhetsområden. Ett nätverk kan bildas för att bedriva fortsatt arbete och bör lysa ut medel som kan sökas av organisationer inom det civila samhället som vill intensifiera sitt arbete mot diskriminering, särskilt könsdiskri- minering, och för jämställdhet. I uppdraget till bör även ingå att myndigheten ska dokumentera arbetet för att sammanställa resultaten i en rapport till regeringen . 10Statligt stöd till det civila samhällets organisationer Staten och kommunerna ger ekonomiskt stöd till föreningslivet, bl.a. i form av olika typer av bidrag och ersättningar för uppdrag. De statliga bidragen fördelas i huvudsak inom respektive verksamhetsområde. Den generella folkrörelsepolitiken har sedan den inrättades 2001 omfattat övergripande frågor om den statliga bidragsgivningen, t.ex. frågor om hur bidragsvillkoren ser ut i de olika bidragssystemen generellt sett. I uppdraget till ingick att se över behovet av gemensamma principer för den statliga bidragsgivningen till folkrörel- serna och det övriga föreningslivet (dir. 2005:117). Behovet av generella principer för att effektivisera uppföljningen och utvärderingen av bidragsgivningen skulle beaktas särskilt enligt de ursprungliga direktiven. Utredningen fick även tilläggsdirektiv med uppdrag att utreda effekterna av villkorade statsbidrag inom folkrörelsepolitiken, undersöka möjligheten att öka andelen villkorslösa statsbidrag samt minska antalet villkor för statsbidragen eller revidera de villkor som ställs (dir. 2007:7). Ett centralt syfte för folkrörelsepolitiken, liksom för politiken för det civila samhället, är att slå vakt om det civila samhällets centrala roll i demokratin. För att organisationer inom det civila samhället ska kunna fylla denna funktion krävs att de kan vara självständiga och ha eget handlingsutrymme. Genom tilläggsdirektiven till har regeringen betonat att frågan om villkor för statliga bidrag till det civila samhället är viktig i detta avseende (dir. 2007:7). Omfattande villkor, eller mycket detaljerade villkor, kan leda till en alltför hög grad av statlig styrning av det civila samhällets idéer och verksamhet. Regeringen betonade att det därför är av stor vikt att försöka säkerställa att statliga bidrag inte otillbörligen påverkar självständigheten och oberoendet för det civila samhällets organisationer. Detta ställnings- tagande ska även fortsättningsvis ses som en utgångspunkt för politiken för det civila samhället med avseende på statliga bidrag till det civila samhällets organisationer. Frågan om det civila samhällets roll i demokratin hänger också, såsom kommer att utvecklas nedan (avsnitt 10.2.3), samman med vilken bidragsform som används. Organisationsbidragen har en särskilt viktig betydelse för den roll som organisationer inom det civila samhället har som röstbärare, opinionsbildare och granskare av den offentliga makt- utövningen, eftersom organisationsbidragen styr organisationerna i lägre grad än andra bidragsformer, såsom verksamhets- och projektbidrag. bör påpekas att organisationsbidragen, vars syfte är att stödja människors organisering i demokratiska former, bör förutsätta att de mottagande organisationerna också själva har en demokratisk upp- byggnad. Stiftelser saknar en demokratisk form i denna mening. Detta bör dock inte utesluta dem från möjligheten att tilldelas verksamhets- eller projektbidrag. Med utgångspunkt i den tidigare folkrörelsepolitikens mål om bästa möjliga förutsättningar för deltagande i föreningslivet har det även varit angeläget att verka för att den statliga bidragsgivningen till det civila samhällets organisationer är överskådlig och att den så långt möjligt präglas av kontinuitet. Detta är lika betydelsefullt framöver för politiken för det civila samhället. Den stora mängden bidragssystem och bidragsformer, som i sin tur förmedlas av en rad olika myndigheter under olika departement, gör dock att den statliga bidragsgivningen förståeligt nog är svåröverskådlig. En rad faktorer kan ha bidragit till att ett statsbidrag inrättats och påverkat dess utformning och utveckling. som det bör finnas utrymme för variationer mellan olika verksamhetsområden finns det ett stort behov av att skapa överblick över de olika bidragssystemen för att kunna förstå det civila samhällets villkor och följa hur de utvecklas. Nedan (avsnitt 10.2) görs därför först en lägesbeskrivning av den statliga bidragsgivningen till det civila samhällets organisationer, bl.a. med avseende på bidragsformer, belopp och bidragsvillkor. I avsnitt 10.4 görs en genomgång av frågor om hur bidragssystemen bör utformas mer generellt med avseende på bl.a. styrning, redovisning, utvärdering, stabilitet och fördelning mellan bidragsformer. I avsnitt 10.5 diskuteras frågor om strukturella villkor för de statliga bidragen till det civila samhällets organisationer. Det bör noteras att de statliga bidragen till det civila samhällets organisationer bara är en del av den samlade bidragsgivningen från offentlig sektor. Kommuner och landsting fördelar också stora mängder bidrag och uppdrar i en tilltagande omfattning åt det civila samhällets organisationer att utföra tjänster, bl.a. inom vård, skola, omsorg, kultur- och fritidsverksamhet samt flyktingmottagande. Enligt Statskontoret gav kommuner sammanlagt i bidrag till föreningar och stiftelser 2002. De köpte också verksamhet för 9 miljarder av föreningar och stiftelser. Landstingen gav i bidrag till ideella föreningar och stiftelser och köpte verksamhet för . De statliga bidragens omfattning, fördelning och Statskontoret genomförde en kartläggning av det statliga stödet till det civila samhällets organisationer. Kartläggningen presenterades i rapporten till ideella organisationer. Kartläggning analys och rekommendationer (Statskontoret 2004:17). /2009 har en ny kartläggning genomförts inom . Det är därför möjligt att se vilka förändringar som ägt rum . Statskontorets använde begreppet ideella organisationer på mot- svarande sätt som uttrycket organisationer inom det civila samhället används i denna proposition. Den kartläggning som genomförts 2009 omfattar statsbidrag, upp- dragsersättningar från staten, bidrag ur Allmänna arvsfonden samt bidrag från överskottet av Svenska Spels verksamhet. Uppgifterna har främst hämtats från bidragsförordningar och regleringsbrev. Enskilda regerings- beslut om bidrag till organisationer inom det civila samhället ingår inte i kartläggningen. Kartläggningen bygger bidrag. Kartläggningen av statliga bidrag till det civila samhällets organisationer för omfattar utbetalningar om totalt nära fördelade på 103 olika bidrag över statsbudgeten. ur Brottsofferfonden och ur Allmänna arvsfonden. Om också bidragen utanför statsbudgeten in- kluderas blir den totala summan för bidrag till det civila samhällets organisationer 2009 . Dessa belopp kan jämföras med Statskontorets kartläggning . Då uppgick de statliga bidragen till det civila samhällets organisationer till fördelade på 96 olika bidrag. Denna summa inkluderade även från överskottet från och ur Allmänna arvsfonden. De största bidragen som omfattats av kartläggningen 2009 går till organisationer inom verksamhetsområdena folkbildning (3,), idrott (1,, varav 1,4 miljarder från ) och bistånd som förmedlas till utlandet via organisationer inom det civila samhället (2,). Dessa tre områden står för av de totala bidragen till det civila samhällets organisationer. Beloppen kan tyckas omfattande.