prop · GX0366 · 2009-12-10 00:00:00 — Myndigheterna redovisar betydelsen av hemliga tvångsmedel genom att ange antalet fall där åtgärden lett till användning av annat tvångsmedel mot den misstänkte. Denna metod har ifrågasatts av bland annat (SOU 2007:22) och av Utredningen om utvärdering av vissa hemliga tvångsmedel (SOU 2009:70). har bl.a. uttalat att det inte finns någon stadgad uppfattning om vad den förväntade effektiviteten är eller bör vara samt att uppgifterna från och inte ställs i relation till andra uppgifter som kan vara relevanta i sammanhanget, t.ex. Brottsförebyggande rådets officiella statistik över antalet personer misstänkta för brott och över brott som lett till att personer lagförts. Ett grundläggande krav för tillstånd till hemliga tvångsmedel är att åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen. Det uttrycket inrymmer ett kvalitetskrav beträffande de upplysningar som åtgärden kan ge. Vad som kan vinnas genom åtgärden får i princip inte vara åtkomligt med andra mindre ingripande metoder, men det behöver inte nödvändigtvis avse att åtgärden ska ge bevisning som leder till en fällande dom (prop. 1988/89:124 s. 44). I de fall åtgärden inte leder till något resultat som avspeglas i statistiken kan denna ändå varit till nytta i utredningen. För att åskådliggöra det sistnämnda kan som exempel nämnas att det i en brottsutredning som omfattar hemlig teleavlyssning avlyssnas flera teleadresser. I ett sådant fall är det inte säkert att varje tillstånd till avlyssning leder utredningen framåt. Avlyssningen kan ändå ha lett till att någon av de misstänkta på ett tidigt skede blivit avförd från utredningen och att brottsmisstankarna i stället kommit att riktas mot en annan person. Mot denna bakgrund anser regeringen att det varken är ändamålsenligt eller lämpligt att med exakthet slå fast vilka resultat som ska nås vid användningen av hemliga tvångsmedel i enskilda brottsutredningar eller att i förväg bestämma att en viss procentandel av samtliga fall där hemliga tvångsmedel används ska leda till vissa förväntade resultat. Däremot är det rimligt att begära att de brottsutredande myndigheterna i ett fullt godtagbart antal brottsutredningar har haft reell nytta av de aktuella tvångsåtgärderna. För att kunna bedöma detta är det av stor vikt att de brottsutredande myndigheternas årliga redovisning till regeringen om användningen av hemliga tvångsmedel är av hög kvalitet. Vidare bör värdet av statistik över exempelvis brottslighetens utveckling vid bedömningen av användningen av hemliga tvångsmedel övervägas närmare. Detta bör ske även om det inte är säkert att det finns eller bör finnas en relation mellan antalet anmälda brott och användandet av hemliga tvångsmedel. Redovisningen från och visar att användningen av hemliga tvångsmedel har haft betydelse i en stor del av fallen på så sätt att åtgärderna har lett till användande av ett annat tvångsmedel mot den misstänkte. Eftersom hemliga tvångsmedel används i förhållandevis få utredningar kan en eller några få mer omfattande utredningar påverka statistiken. En jämförelse mellan olika år bör därför göras med försiktighet. Som framgår ovan har antalet tillstånd till samtliga hemliga tvångsmedel ökat . Det kan dock konstateras att andelen fall av hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning som har haft betydelse för förundersökningen varit relativt . För hemlig teleavlyssning har andelen varierat mellan och för hemlig teleövervakning mellan . När det gäller hemlig kameraövervakning har motsvarande andel varierat mer över åren, vilket dock bl.a. kan förklaras av att antalet tillstånd är begränsat och att små årliga förändringar i antal därför kan ge ett stort utslag vid beräkningen av procentsatser. Regeringen gör sammantaget den bedömningen att myndigheternas användning av hemliga tvångsmedel har varit ett ändamålsenligt och nödvändigt instrument i den brottsutredande verksamheten. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , Adelsohn , , , Regeringen beslutar skrivelse 2009/10:66 Hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning vid förundersökning i brottmål