prop · GX0355 · 2009-12-01 00:00:00 — Vid sidan om det partsgemensamma forumet bör även större konferenser eller liknande samråd, som är öppna för alla intresserade organisationer inom det civila samhället, anordnas regelbundet för diskussion om generella frågor om det civila samhället. Utredningens bedömning: Överensstämmer delvis med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker utredningens bedömning om att en delegation bör inrättas för regelbundet återkommande samråd mellan staten och det civila samhället. Två instanser, i län och Svenskt Friluftsliv, är tveksamma till utredningens bedömning. Statskontoret och , transexuellas och bisexuellas rättigheter, avstyrker. Många av de remissinsatser som delar utredningens bedömning om en delegation för samråd mellan staten och det civila samhället har synpunkter på delegationens sammansättning eller funktionssätt. Kommuner och Landsting tillstyrker förslaget om en delegation för samråd mellan staten och det civila samhällets organisationer men understryker att det är viktigt att kommunsektorn ges möjlighet att medverka kontinuerligt i delegationens arbete. för vård och omsorg utan vinstsyfte (Famna) menar att om den föreslagna delegationen ska vara ett organ för samråd mellan staten och det civila samhället bör den vara partssammansatt med ett ordförandeskap som varierar mellan parterna och där respektive part själv utser sina , Centrum Mot Rasism, , Hela ska leva, Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation, och Konsumenter delar inte utredningens uppfattning att delega- tionens ledamöter bör utses av regeringen med ansvarigt statsråd som ordförande samt att föreningslivets företrädare bör vara förtroendevalda som förordnas . Organisationerna menar att de måste få utse sina egna representanter för att relationen mellan parterna ska vara jämlik. Ordförandeskapet bör rotera mellan organisationerna och regeringen, liksom ansvaret för dagordningen. Även och Kvinnolobby betonar att ordförande- och sekreterarskap bör rotera mellan parterna. Samarbetsorgan för etniska organisationer i (SIOS) anser att delegationen skulle vara ett steg på vägen till att relationen blir mer jämbördig och att folkrörelseorganisationer återigen blir ett subjekt i processer som berör dess medlemmar men också samhällsutvecklingen i stort. Statskontoret avstyrker att en folkrörelsedelegation inrättas. Enligt Statskontorets bedömning är de angivna uppgifterna inte tillräckliga för att inrätta en sådan delegation. Det hindrar inte att vid behov kan ha kontakter med företrädare för det civila samhällets organisationer. Statskontoret anser också att den föreslagna delegationen riskerar att ge upphov till en oklar ansvarsfördelning mellan staten och det civila samhället, särskilt när regeringen ska utse delegationens leda- möter som ska representera föreningslivet. i län är tveksam till inrättandet av en delegation. En översyn av Regerings- kansliets processer kan inkludera behovet av regelbundet återkommande samråd mellan staten och det civila samhället, framför . , transexuellas och bisexuellas rättigheter (RFSL) är kritiskt till inrättandet av en delegation och anser inte att en sådan skulle gynna det civila samhället. RFSL anser att bildandet av ett mellanhandsorgan med reglerande administration såsom ordförande och sekretariat på ansvarigt departement snarare riskerar att avlegitimera organisationernas självständighet. Vidare anser RFSL att relationen mellan det civila samhället och regeringen skulle bli ojämlik och innebära ett övertag för regeringen. RFSL välkomnar dock att regeringen betonar vikten av en god dialog och relation mellan staten och det civila samhället. Även organisationen är tveksam till förslaget om en delegation och menar att detta skulle innebära att ytterligare en kontaktyta skapas som det civila samhället har att hantera. Bedömning i utkastet till proposition: Den bedömning som gjordes i utkastet till proposition var densamma som den som görs , med den skillnaden att den arbetsgrupp som samordnar uppföljningen av överenskommelsen inom det sociala området då planerades ges uppgiften att administrera forumet. Remissinstanser som lämnat yttranden på utkastet till proposition: Majoriteten av de organisationer som inkommit med yttranden uttrycker stöd för att ett partsgemensamt forum inrättas för dialog och samråd mellan regeringen och det civila samhällets organisationer. Ett stort antal organisationer, bl.a. Civilsamhällets organisationer i samverkan (Civos), Kontaktnätet och , invänder dock mot det förslag som framförts i utkastet till proposition om hur forumet ska Den främsta invändningen mot förslaget är att dialog om områdesspecifika respektive generella frågor om det civila samhället måste hållas isär och att arbetsgruppen för uppföljning inom det sociala området, med tanke på sitt avgränsade uppdrag och begränsade representation, inte kan företräda hela det civila samhället med dess vida spektrum av organisationer och sammanslutningar. Forum för frivilligt socialt arbete understryker också vikten av att hela variationen av organisationer inom det civila samhället representeras i dialogen, både traditionellt och mindre traditionellt organiserade sammanslutningar. Vidare framför Civos att det behövs en översyn och dialog mellan regeringen och det civila samhället om behovet av utökat deltagande från civilsamhällets organisationer inom EU- och FN-strukturerna. Utredningen ansåg att regeringen bör inrätta en delegation för regelbundet återkommande samråd mellan staten och det civila sam- hällets organisationer. Inom denna folkrörelsedelegation skulle över- gripande diskussioner tvärs över olika sakområden kunna föras, främst om frågor med anknytning till den generella folkrörelsepolitiken. En uppgift kunde också vara att organisera återkommande Folkrörelseforum i form av seminarier och konferenser, med syfte att få en bredare diskussion utifrån olika teman. Utredningen betonade att alla delar av föreningslivet borde representeras i delegationen. Särskilt borde samman- slutningar som organiserar personer med utländsk bakgrund uppmärk- sammas, liksom ungas organisationer. Det ansågs också viktigt att små, nya och okonventionella, ibland löst organiserade, sammanslutningar skulle ingå. Utredningen ansåg att det kunde övervägas om även före- trädare för Kommuner och Landsting skulle ingå i delegationen. Utredningen ansåg att delegationen skulle ses som ett komplement till de övriga samrådsformer som finns inom de olika departementen. Enligt förslaget skulle delegationens ledamöter utses av regeringen med ansvarigt statsråd som ordförande och med sekretariat på det departement som ansvarar för den generella folkrörelsepolitiken. Företrädare för föreningslivet skulle enligt förslaget utgöras av förtroendevalda som för- ordnas . Utredningen framförde att det var viktigt för att samrådet skulle uppfattas som meningsfullt att varje aktivitet hade en inriktning som var ett led i en strategi för framtiden och med möjligheter till ett reellt inflytande för organisationer inom det civila samhället. Det skulle exempelvis kunna handla om frågor med anknytning till förändringar i lagstiftning eller andra riktlinjer. Delegationen skulle också kunna an- svara för hearings som komplement till det traditionella remissför- farandet i frågor som rör det civila samhället. Bakgrunden till förslag var bl.a. de synpunkter som utredningen inhämtat avseende Folkrörelseforum (se avsnitt 7.1.5). Nära hälften av dem som svarade på utredningens enkät ansåg att dialogen framöver bör ske genom en av staten oberoende arena men med statlig finansiering. Utredningen ansåg att dialogen mellan regeringen och föreningslivet borde utvecklas och gå in i ett nytt skede där dialogen Prop. 2009/10:55 vilar på en mer jämbördig relation mellan parterna. Utredningen ansåg också att inrättandet av en delegation kunde vara en del i en process för att få fram en överenskommelse om hur relationerna mellan staten och det civila samhället kan utvecklas. När utredningen lämnade sitt betänkande hade regeringen fattat beslut om att inleda dialogen på det sociala området (se avsnitt 7.2). Skälen för regeringens bedömning Ett partsgemensamt forum för samråd mellan regeringen och civilsamhällets organisationer Frågan om huruvida en folkrörelsedelegation ska inrättas i enlighet med utredningens förslag, eller om dialog och samråd om generella frågor om det civila samhällets villkor ska genomföras på ett annat sätt, bör bedömas utifrån ett antal utgångspunkter. Den första utgångspunkten är att det självklart ska finnas former för regelbunden dialog mellan regeringen och det civila samhället i frågor som rör civilsamhället mer generellt. Detta kan anses särskilt viktigt när ett system för uppföljning av politiken skapas, såsom beskrivs i avsnitt 6. Uppföljningssystemet kommer att innebära att information regelbundet samlas in och sammanställs om det civila samhällets villkor och förut- sättningar utifrån de sex principer som formulerats i överenskommelsen mellan regeringen, idéburna organisationer inom det sociala området och Kommuner och Landsting. Sådan information bör även komma från det civila samhällets egna representanter och sammanställningar bör ventileras och diskuteras med det civila samhällets organisationer. Såsom nämns i avsnitt 6.3.2 välkomnar regeringen det förslag som framförts från en rad organisationer, att dessa kan ta fram egna rapporter om utvecklingen i förhållande till målet. En annan utgångspunkt är att dialogen och samrådet mellan regeringen och det civila samhället bör utformas så att relationen mellan parterna är jämbördig. Detta har såväl som många organisa- tioner inom det civila samhället understrukit. Regeringen anser inte att utredningens förslag, att det statsråd som har ansvar för folkrörelse- politiken, ska utse delegationens ledamöter, är helt förenligt med en modell för jämbördig dialog. De former för dialog och samråd som avses här handlar inte om att regeringen bjuder in organisationer att lämna synpunkter i en specifik fråga som behöver stämmas av, såsom vid ett remissförfarande, utan om en mer jämlik dialog där initiativ kan tas av båda parter. Detta innebär också att civilsamhällets organisationer själva bör utse sina representanter. Vidare bör ordförandeskapet i samråds- organet vara roterande. Ytterligare en utgångspunkt är att dialog och samråd bör ske utifrån en dagordning där konkreta frågor tas upp efter förslag från båda parter. Utredningen har betonat att frågorna bör ha en inriktning som utgör ett led i en strategi för framtiden och där det finns möjligheter till ett reellt inflytande för det civila samhällets organisationer. I samband med tidigare möten för dialog har detta inte alltid varit fallet, vilket medfört att uppgiften och syftet ibland uppfattats som otydliga, bl.a. i samband med Folkrörelseforum. De möten som genomförs måste ha en tydlig uppgift. En sådan regelbundet återkommande uppgift kan vara de sammanställningar och diskussioner om uppföljningen av politiken för det civila samhället som genomförs som ett led i uppföljningen av politiken för det civila samhället (se avsnitt 6). I den preliminära version av propositionen som tidigare offentliggjorts framfördes att arbetsgruppen för uppföljning av överenskommelsen inom det sociala området till en början skulle kunna utgöra ett nav för det partsgemensamma forumet. Såsom beskrivits ovan har dock ett stort antal organisationer som inkommit med skriftliga yttranden bestämt avvisat denna tanke. har många uttryckt stöd för själva den partsgemensamma konstruktionen med roterande ordförandeskap, gemensam dagordning och att det civila samhällets organisationer ska utse sina egna företrädare. Mot bakgrund av både det stöd som uttryckts för den partsgemen- samma konstruktionen, och de invändningar som framförts mot att uppgiften att administrera forumet skulle ligga på arbetsgruppen inom det sociala området, anser regeringen att uppdraget bör ges till en annan aktör, som den partsgemensamma konstruktionen bör behållas. Civilsamhällets organisationer i samverkan (Civos) och några av dess medlemsorganisationer har framfört att en folkrörelsedelegation i stället bör bildas i linje med förslag samt att den bör placeras inom Statsrådsberedningen. Regeringen konstaterar dock att ansvaret är så fördelat inom regeringen och att en sådan lösning knappast är möjlig. Vidare skulle en placering av forumet inom innebära att denna myndighet också skulle identifiera det civila samhällets representanter, vilket skulle medföra stora svårigheter när det gäller att finna en representation som kan accepteras av det civila samhället. Det kan knappast heller anses principiellt lämpligt att regeringen och dess myndighet avgör vilka organisationer som ska representera det civila samhället i dialogen. Det har därför varit nödvändigt att hitta en aktör som inom det civila samhället kan uppfattas som tillräckligt neutral och stabil för att admi- nistrera och sammankalla det partsgemensamma forumet. Folkbildnings- rådet är en organisation som samlar ett mycket stort antal organisationer inom det civila samhället. Organisationen har också en god administrativ kapacitet och stor vana av regeringsuppdrag. är Folkbildnings- rådet inte en myndighet som regeringen kan styra när det gäller att avgöra vilka organisationer eller sammanslutningar som bör representera det civila samhället i en dialog med regeringen, vilket i detta samman- hang är en fördel. Regeringen anser därför att det partsgemensamma forumet för dialog mellan regeringen och det civila samhället bör sammankallas och administreras av . Dialogen bör behandla generella frågor om det civila samhällets villkor, möjligheter och utveckling samt dess roll i demokratin och för delaktigheten i demokratin. I anslutning till denna uppgift bör även utarbeta en rapport som ett underlag för uppföljningen av politiken för det civila samhället, vid sidan om den rapport som ska Prop. 2009/10:55 ta fram (se avsnitt 6.3.2). Rapporten bör lämnas . Folkrörelseforum eller liknande öppna samråd Liksom har skett inom folkrörelsepolitiken under benämningen Folkrörelseforum bör det vid sidan om det partsgemensamma forum som nämns ovan även anordnas större konferenser eller liknande samråd som är öppna för alla intresserade organisationer och sammanslutningar inom det civila samhället. Sådana möten eller samråd bör som utgångspunkt genomföras minst . Detta är viktigt för att dialogen och samrådet mellan regeringen och det civila samhället i frågor om det civila samhällets villkor inte ska koncentreras till ett fåtal organisationer. I sammanhanget bör nämnas att det även finns ett antal områdesspecifika organ för dialog mellan regeringen och det civila samhällets organisatio- ner, t.ex. Handikappdelegationen, och det Ungdoms- . I linje med det Folkrörelseforum som funnits inom folkrörelsepolitiken bör det vid sidan av sådana områdesorienterade fora för dialog även finnas större möten som rör det civila samhällets villkor generellt och som är öppna för alla organisationer och sammanslutningar från olika verksamhetsområden. Såsom har framhållit bör dessa konferenser eller samråd ges en konkret dagordning med inriktning på aktuella frågor där det civila samhällets organisationer också kan ha ett inflytande. 7.4Försöksverksamhet för utökat samråd med det civila samhällets organisationer som ett komplement till remissförfarandet Regeringens bedömning: En försöksverksamhet för vidgat samråd med det civila samhällets organisationer bör genomföras inom (Integrations- och jämställdhetsdepartementet) som ett komplement till det ordinarie remissförfarandet. Försöksverksamheten bör pågå under för att därefter utvärderas. Utredningens bedömning: har inte behandlat denna fråga, som inte heller omfattades av utredningens direktiv. Bedömning i utkastet till proposition: Den bedömning som gjordes i utkastet till proposition var densamma som den som görs . Synpunkter från det civila samhällets organisationer över utkastet till proposition: Civilsamhällets organisationer i samverkan (Civos) har uttryckt stöd för att en försöksverksamhet för utökat samråd genomförs. Civos anser också att det behövs en översyn och dialog mellan regeringen och det civila samhället om behovet av utökat deltagande från civilsamhällets organisationer inom EU- och FN-strukturerna. framför att texten borde koppla tydligare till den internationella diskussionen. betonar globali- seringens inverkan på händelseutvecklingen och organiseringen och framfört att det globala perspektivet saknats i den preliminära versionen av propositionen. Skälen för regeringens bedömning: Det civila samhällets organisationer, med sina roller som röstbärare och opinionsbildare, leverantörer av service och utförare av tjänster, har stora kunskaper bl.a. om människors erfarenheter från kontakter med offentlig verksamhet och olika gruppers behov och värderingar. Inom det civila samhället samlas också kännedom om vilka problem människor möter i vardagen och vilka lösningar som prövats för att lösa sådana problem, bl.a. inom organi- sationerna själva. Det civila samhällets aktörer finns såväl på riksnivå som på den regionala och lokala nivån och har ofta stor expertis inom sina respektive verksamhetsområden. Det är bl.a. mot denna bakgrund som det grundlagsfästa kravet på att regeringen vid beredningen av sina ärenden ska inhämta upplysningar från sammanslutningar ska ses (se vidare avsnitt 7.1.3). Syftet med att inhämta yttranden från det civila samhällets organi- sationer kan beskrivas som trefaldigt; att inhämta information och på så sätt skapa bättre beslutsunderlag, att förankra de beslut som fattas samt att underlätta och stimulera det offentliga samtalet, bl.a. om det offentliga beslutsfattandet. Hastigheten och komplexiteten tilltar i lagstiftningsarbetet, liksom i annat beslutsfattande, bl.a. på grund av den påverkan som EU och andra internationella organisationer har på den nationella politiken. Interna- tionaliseringen och den tilltagande hastigheten och komplexiteten har i vissa avseenden ökat avståndet mellan den enskilda människan och beslutsfattandet. Det civila samhällets organisationer kan spela en viktig roll som kanal för utbyte av information och synpunkter mellan den offentliga verksamheten och enskilda människor, samt tillföra expertis och erfarenheter, bl.a. vad gäller olika befolkningsgruppers behov och intressen. I propositionen Demokrati för det nya seklet (prop. 2001/02:80), liksom i skrivelsen Demokratipolitik (skr. 2003/04:110) aviserade regeringen att en kartläggning av hur det svenska remissförfarandet används avseende frågor med EU-anknytning skulle genomföras. I skrivelsen sades också att kartläggningen skulle knytas till ett bredare arbete kring remissförfarandet. En genomgång av hur de olika departementen inhämtar upplysningar och yttranden från organisationer inom det civila samhället vid beredningen av regeringens ärenden genomfördes inom 2006. Genomgången har visat att tillvägagångssättet och omfattningen av dessa förfaranden är mycket varierande, både mellan departementen och . Det ordinarie remissförfarandet utgör en bas som alla departement använder sig av, men det varierar i vilken mån detta förfarande kompletteras med exempelvis hearings, diskussioner om utkast till skrivelser och proposi- tioner m.m. Inom ramen för undersökningen intervjuades ett antal anställda i som själva arbetat med samråd som ett sätt att inhämta synpunkter utöver det ordinarie remissförfarandet. De intervjuade personerna framförde sammanfattningsvis att samråden haft stor be- tydelse för hur beslut utformats och att det insamlade materialet t.ex. ingått som en del i arbetet med att ta fram underlag till en skrivelse till , en proposition och en förordning. Samråden ansågs ha tillfört material som på ett värdefullt sätt kompletterade övrigt underlag. De ansågs vara ett bra sätt att få frågor belysta ur fler aspekter, inte minst medborgarnas. De intervjuade såg också samråd som en bra form för samtal med företrädare för det civila samhället och olika branscher och som en möjlighet att nå breda grupper. Vidare framförde de intervjuade att de uppfattade att samråd ger ökad förståelse för frågorna. Det påpekades också att det är svårt att samla all aktuell kunskap samlad i och att samråden även varit värdefulla ur denna syn- vinkel. I andra sammanhang har det ansetts som alltför tungrott att inhämta synpunkter på annat sätt än genom remissförfarandet. Inom ramen för remissförfarandet finns för övrigt alltid möjlighet till s.k. spontan- yttranden för de organisationer som anser sig vilja göra detta. På grund av den stora variationen av tillvägagångssätt, både mellan departement, politikområden och , går det inte att dra några generella slutsatser av hur samrådsformer som kompletterar det ordinarie remissförfarandet har fungerat. Det kan dock noteras att många uppfattat sådana beredningsformer som något positivt. Det kan antas att fler möjligheter för det civila samhällets organisationer att lämna synpunkter skulle kunna bidra till en ökad debatt, bättre beslutsunderlag och mer välförankrade beslut. Vidare bör framhållas att regeringen i sin överens- kommelse med idéburna organisationer inom det sociala området gjort åtaganden och aviserat åtgärder inom detta område. Regeringen har bl.a. uttalat i överenskommelsen att informationsutbytet och dialogen med de idéburna organisationerna ska utvecklas för att skapa bättre förankrade beslutsunderlag (se ovan, avsnitt 7.2). I de yttranden som lämnats över utkastet till denna proposition har också de organisationer som kommenterat den planerade försöks- verksamheten varit positiva till att den genomförs. Ett flertal organisa- tioner har också uttryckt stort stöd för att denna proposition tagits fram i en öppen process, där organisationerna lämnats tillfälle att lämna syn- punkter på en preliminär version av texten. Mot denna bakgrund anser regeringen att en försöksverksamhet med utvidgat och mer systematiskt inhämtande av upplysningar och yttranden från organisationer inom det civila samhället bör genomföras inom , Integrations- och jämställdhetsdepartementet. Försöksverk- samheten ska ses som ett komplement till det ordinarie remissförfarandet, som alltså inte ersätts utan även fortsättningsvis utgör en bas för möjligheterna att lämna synpunkter. Försöksverksamheten kan omfatta såväl att synpunkter inhämtas på annat sätt än genom det vanliga remissförfarandet som att detta sker på fler stadier av berednings- processen. Den kan också omfatta såväl nationella som internationella frågor. Försöksverksamheten bör pågå under för att där- efter utvärderas. Arbetet med denna proposition kan ses som ett första steg i försöksverksamheten. 8 Entreprenörskap inom det civila samhället arbete inom med frågor om den sociala ekonomin Frågor om den verksamhet som det civila samhällets organisationer bedriver mot ersättning i syfte att främja ett ideellt ändamål har i ofta diskuterats i sammanhanget av den sociala ekonomin. Enligt en ofta använd definition avses med social ekonomi organiserade verksamheter som primärt har samhälleliga ändamål, bygger på demokratiska värderingar och är organisa- toriskt fristående från den offentliga sektorn. Dessa sociala och ekonomiska verksamheter bedrivs huvudsakligen i föreningar, kooperativ, stiftelser och liknande sammanslutningar. Verksam- heter inom den sociala ekonomin har allmännytta eller medlems- nytta, inte vinstintresse, som främsta drivkraft.1 Begreppet social ekonomi etablerades här i landet efter inträde i Europeiska unionen (EU) 1995. Inom EU blev social ekonomi en officiell term 1989 i samband med att Europeiska kommissionen antog en Communication on Business in Social Economy Sector och bildade en enhet för den sociala ekonomin inom Generaldirektoratet för näringsliv och industri.