prop · GX034 · 2009-09-16 00:00:00 — Förändringen av hur många innestående semesterdagar som ska ersättas med semesterlön om de inte kunnat läggas ut under semesteråret leder inte till att arbetstagaren förlorar någon semesterlön, bara att förmånen flyttas fram. I stället för att semesterdagarna direkt vid semesteråret slut ersätts med semesterlön, utgår semesterlönen antingen då arbetstagaren blir frisk och semestern kan läggas ut eller då arbetstagaren slutar sitt arbete, då de innestående semesterdagarna ersätts med semester- ersättning. Ur ett förenklingsperspektiv kan det visserligen konstateras att det är enklare för en arbetsgivare att tillämpa lagen som den ser ut , dvs. direkt ersätta alla intjänade men ej uttagna dagar med semesterlön vid semesteråret slut. Förändringen innebär dock att en arbetstagare i större utsträckning än kan erhålla en längre betald semester efter , vilket ligger i linje med EG-rättens krav på fyra veckors årlig betald semesterledighet. 8.1Förslaget till lag om ändring i semesterlagen (1977:480) I paragrafen slås fast vilka semesterförmåner som regleras i lagen. I ett nytt andra stycke anges att särskilda bestämmelser om förlängd semesterledighet finns i lagen (1963:115) om förlängd semester för vissa arbetstagare med radiologiskt arbete. En motsvarande reglering återfanns tidigare i 5 § fjärde stycket. Ändringen är endast av språklig och redaktionell art. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. I paragrafen anges att ett avtal som inskränker arbetstagares rättigheter enligt lagen är ogiltigt i den delen, om inte något annat framgår av lagen. Ändringen är endast av språklig och redaktionell art. Ett tidigare andra stycke återfinns nu i 2 a §. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Paragrafen, som är ny, motsvarar i huvudsak vad som tidigare reglerades i 2 § andra stycket. I paragrafens första stycke uppräknas de bestämmelser i lagen som undantag får göras från genom avtal. Med avtal avses såväl avtal mellan enskilda arbetsgivare och en enskild arbetstagare som kollektivavtal. Med anledning av omstruktureringar i lagen har följdändringar skett i uppräkningen av de paragrafer vilka avvikelse får avtalas om. Till uppräkningen har även fogats de nya 12 b § och 30 a §, vilket inte är nytt i sak eftersom de paragraferna inte innehåller ny materiell lagstiftning. I paragrafens andra stycke anges från vilka bestämmelser avvikelse får göras genom kollektivavtal som på arbetstagarsidan slutits eller godkänts på central nivå. Uppräkningen har kompletterats med hänsyn till de om- struktureringar som genomförts i lagen. Ett tillägg har gjorts beträffande den nya 26 a §. Ett tredje stycke innehåller bestämmelser om att arbetsgivare, som är bunden av kollektivavtal som omfattar frågor som avses i första och andra styckena, i sådana frågor får tillämpa avtalet även på arbetstagare som inte är medlemmar av den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, under förutsättning att arbetstagaren sysselsätts i arbete som avses med avtalet och inte omfattas av annat tillämpligt kollektivavtal. Förslaget behandlas i avsnitten 4.1 och 4.8. I paragrafen redogörs för vad som avses med semesterår och in- tjänandeår. Paragrafens andra stycke har flyttats till den nya 3 a §. I övrigt kvarstår bestämmelsen oförändrad. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. I paragrafen, som är ny, definieras begreppet semesterledighet. Första stycket motsvarar vad som tidigare reglerades i 3 § andra stycket och 9 § första stycket första meningen. Andra stycket har sin tidigare motsvarig- het i 9 § första stycket andra meningen och 9 § fjärde stycket. I samband med omstruktureringen har bestämmelsen justerats språkligt. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Bestämmelsen kvarstår i sak oförändrad men har ändrats språkligt och redaktionellt. Det framgår nu uttryckligen att det är tidpunkten då arbetstagaren påbörjar sin anställning som är avgörande för när in- tjänandet av semester påbörjas, oavsett när anställningsavtalet ingicks. hänvisning till 27 § är borttagen eftersom den paragrafen upp- hävs. Ett tidigare tredje stycke har flyttats till nuvarande 8 §. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. I bestämmelsen, som reglerar förläggning av semesterledighet vid kortare anställningar, anges att när det gäller en anställning som avses pågå och inte varar får det avtalas att semester- ledighet inte ska läggas ut. I sådant fall har arbetstagaren rätt till semesterersättning. reglering innebar att avtal kunde slutas om att arbetstagaren ej skall ha rätt till semesterledighet. Detta innebar dock endast en begränsning i frågan om att lägga ut semester, eftersom rätten till semesterersättning kvarstod. Avtal om att inte lägga ut semester enligt bestämmelsen kan även träffas i form av kollektivavtal, 2 a §. Ett tidigare första stycke har flyttats till 4 §. En regel i tidigare andra stycket om att arbetstagare med kortare anställningar än som saknar rätt till semesterledighet har Detsamma gäller regeln i tidigare tredje stycket om semesterersättningen i sådana fall presumerades ingå i lönen. Paragrafens fjärde stycke har flyttats till 1 §. Förslaget behandlas i avsnitt 4.2. Paragrafen, som reglerar frågan om semester vid byte av anställning, har fått ett nytt andra stycke som innehåller en hänvisning till 30 b §, om överföring av semesterförmåner vid byte av anställning hos samma arbetsgivare. I övrigt har bestämmelsen justerats språkligt. Förslaget behandlas i avsnitten 4.1 och 4.9. Bestämmelsen, som reglerar antalet semesterdagar med semesterlön, har ändrats såväl språkligt som i sak. Antalet semesterdagar med semesterlön bestäms enligt en beräkningsmodell som framgår av paragrafen. Paragra- fens tidigare första och andra stycken har sammanförts till ett stycke. Ett tidigare tredje stycke har flyttats till den nya 12 b §. Den materiella ändringen innebär att det nu uttryckligen anges att det endast är dagar då arbetstagaren är helt frånvarande från arbetet utan lön som inte inräknas i anställningstiden. Vidare klargörs att arbetsfria dagar, t.ex. , eller helgdagar, räknas in om de infaller under frånvaroperiod som ska inräknas i anställningstiden. Det innebär därmed att arbetsfria dagar inte räknas som dagar i anställningen om de infaller av frånvaro som inte inräknas i anställningstiden. En arbetstagare som är frånvarande ett helt intjänandeår av skäl som inte är semesterlönegrundande eller beror på permittering eller semesterledighet, anses således inte ha någon anställningstid under det intjänandeåret och tjänar följaktligen inte in någon betald semesterledighet. En följdändring har gjorts vad gäller hänvisningen till bestämmelserna om semesterlönegrundande frånvaro i 1717 b §§. Den tidigare hänvisningen till 4 § har ersatts med att det uttryckligen anges siffran tjugofem, vilket avser antalet semesterdagar. Förslaget behandlas i avsnitt 4.5. Paragrafen, som reglerar obetald semester, har fått ett nytt första stycke där det anges att arbetstagare får avstå från rätt till semesterledighet som inte är förenad med semesterlön. Denna bestämmelse återfanns tidigare i 4 §. I övrigt kvarstår bestämmelsen oförändrad, endast med språkliga justeringar. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Paragrafen innehåller bestämmelser för arbetstagare som arbetar lördag Första och fjärde styckena har flyttats till den nya 3 a §. Av bestämmelsen framgår nu uttryckligen att den avser arbetstagare som regelbundet arbetar lördag eller söndag. ingen ändring i sak utan är endast ett språkligt förtydligande. kvarstår bestämmelsen oförändrad, endast med redaktionella och språk- Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Bestämmelsen reglerar medbestämmande och samråd om semesterledig- Paragrafens fjärde stycke har flyttats till 11 §. kvarstår bestämmelsen oförändrad, endast med redaktionella och språk- Hänvisningen till lagen (1976:580) om medbestäm- mande i arbetslivet är justerad till att avse de aktuella bestämmelserna i den lagen, dock utan ändring i sak. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Bestämmelsen reglerar arbetsgivarens rätt att besluta om semesterledig- hetens förläggning och om hur underrättelse av sådant beslut ska ske. ett nytt första stycke anges att om inte överenskommelse om förläggning av semesterledighet uppnås, bestämmer arbetsgivaren om förläggningen, om inte annat har avtalats. Denna regel återfanns tidigare i 10 § fjärde Det innebär att det är arbetsgivaren som beslutar om förlägg- ningen om inte parterna kan nå fram till en överenskommelse. arbetsgivaren beslutar i sista hand gäller om det inte finns något med- bestämmandeavtal, som föreskriver en annan beslutsordning. Paragrafen har i övrigt endast justerats språkligt. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om semesterledighetens förläggning. Paragrafen har endast ändrats språkligt. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. I bestämmelsen, som är ny, klargörs att semesterledighet ska förläggas så, att arbetstagare med lägre sysselsättningsgrad än heltid får lika lång ledighet som en heltidsarbetande arbetstagare. Den som har oregelbun- den arbetstid ska få lika lång semesterledighet som en arbetstagare med har denna princip inte framgått uttryck- ligen av lagen. Förslaget behandlas i avsnitt 4.4. I paragrafen, som är ny, anges att av semesterdagar som läggs ut under visst semesterår ska, om inte annat avtalas, dagar med semesterlön läggas Detta framgick tidigare av 7 § tredje stycket. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Paragrafen reglerar semesterledighet utan lön vid permittering. melsen har endast ändrats språkligt och redaktionellt. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Paragrafen, som reglerar semesterledighet under uppsägningstid är i sak Det har endast gjorts vissa språkliga och redaktionella änd- Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Bestämmelsen reglerar förhållandet att arbetstagaren blir sjuk under Bestämmelsen omfattar nu även dag då arbetstagaren inte skulle kunnat arbeta på grund av arbetsskada. gjorts med anledning av de nya 1717 b §§. Förslaget behandlas i avsnitt 4.10. I bestämmelsens första stycke anges att semesterlön för arbetstagare som har lön bestämd eller månad beräknas enligt sammalöneregeln i 16 a §, om inte annat framgår av andra stycket eller om arbetsgivaren väljer att beräkna semesterlönen enligt procentregeln i 16 b §. Syftet med arbetsgivarens valmöjlighet är att öka flexibiliteten och undvika tvister om vilken regel som är tillämplig. välja att tillämpa procentregeln om det är svårt att veta vilken regel som ska tillämpas i ett visst fall eller för att undvika att tillämpa sammalöne- regeln för en enstaka arbetstagare om semesterlönen beräknas enligt procentregeln för de flesta andra arbetstagarna på arbetsplatsen. Av andra stycket framgår att semesterlön ska beräknas enligt procent- regeln i 16 b § för arbetstagare som har lön som inte är bestämd per vecka eller månad, lön som regelbundet består av en fast och en rörlig del om den rörliga lönedelen kan uppskattas till av den sammanlagda lönen under semesteråret, samt för arbetstagare som har en sysselsättningsgrad som varierat under intjänandeåret, har ändrat syssel- sättningsgrad mellan intjänandeåret och semestertillfället eller som under intjänandeåret har varit frånvarande av skäl som inte är semesterlöne- grundande enligt 1717 b §§, om frånvaron inte pågått i samma omfatt- ning under hela intjänandeåret och fortfarande pågår i sådan omfattning Lagrådet föreslår att varje enskild punkt i andra Prop. 2009/10:4 stycket inleds med ett som har. Regeringen menar dock att upp- repningar i lagtext som inte är nödvändiga bör undvikas varför regeringen avstår från att följa Lagrådets förslag i den delen. I tredje stycket finns en hänvisning till 24 och 25 §§, som innehåller särskilda bestämmelser om vissa förmåner vid beräkning av semesterlön. Detta gäller för såväl sammalöneregeln som procentregeln. Förslaget behandlas i avsnitt 4.7. Bestämmelsen, som är ny, reglerar hur semesterlön beräknas enligt den s.k. sammalöneregeln. Av första stycket framgår att semesterlön enligt sammalöneregeln är den vid semestertillfället aktuella vecko- eller månadslönen, eventuella fasta lönetillägg samt ett semestertillägg. Beräkning av semesterlön enligt sammalöneregeln innebär att arbets- tagaren under sin semesterledighet får vecko- eller månadslön på samma sätt som om han eller hon skulle ha arbetat. Fasta lönetillägg utgår också i samma omfattning som vanligt. Till detta kommer ett semestertillägg, för att semesterlönen så långt som möjligt ska motsvara den semesterlön som en tillämpning av procentregeln skulle ha gett. Av andra stycket framgår att semestertillägget för varje betald semesterdag för veckoavlönade arbetstagare är av vecko- lönen och för månadsavlönade arbetstagare av månads- lönen. Har arbetstagaren fasta lönetillägg ska vecko- respektive månads- lönen ökas med dessa tillägg före beräkningen av semestertillägget. Vissa lönetillägg kan variera beroende på hur den aktuella kalender- månaden ser ut, t.ex. på hur många som infaller under avlönings- perioden. Därmed betraktas de inte som fasta lönetillägg. För att tillägget ska bli lika stort oavsett om arbetstagare avlönas eller månad måste olika procentsatser tillämpas beroende på avlöningsperiodens omfattning. Semestertillägget utgår per semesterdag. Utbetalning av tillägget sker i samband med semestern, 26 § första stycket. I ett tredje stycke anges att semesterlönen för en arbetstagares eventuella rörliga lönedelar utgörs av av arbetstagarens sammanlagda förfallna rörliga lön under semesteråret. Rörliga lönetillägg kan vara t.ex. ersättning för övertid, obekväm arbetstid eller jour och beredskap. Sådan semesterlön ska utbetalas senast efter semesterårets slut, 26 § andra stycket. Om arbetstagare har rörliga löne- delar som utgår regelbundet och som utgör av den sammanlagda lönen, följer dock av 16 § andra stycket 2 att procentregeln ska tillämpas i stället för sammalöneregeln. Förslaget behandlas i avsnitt 4.7. Paragrafen, som är ny, reglerar hur semesterlön beräknas enligt procent- regeln. Procentregeln reglerades tidigare i 16 §. I första stycket anges att semesterlön enligt procentregeln utgör av arbetstagarens förfallna lön i en anställning under intjänande- året. Av andra stycket framgår att i lönesumman ska inte inräknas semesterlön, ersättning för dag då arbetstagaren helt eller delvis har haft semesterlönegrundande frånvaro enligt 1717 b §§, eller permitterings- lön som lämnas i anledning av driftsuppehåll med samtidig semester när rätt till semesterlön inte föreligger . När det gäller permitte- ringslön föreslår Lagrådet att bestämmelsen formuleras till permitte- ringslön som utgår i anledning av driftsuppehåll med samtidig semester för alla anställda när rätt till semesterlön inte föreligger . En skrivning om alla anställda innebär dock en inskränkning i sak varför regeringen inte delar Lagrådets uppfattning i den delen. Av tredje stycket framgår att för varje sådan frånvarodag som anges i andra stycket 2 ökas istället lönesumman med ett belopp motsvarande den inkomst arbetstagaren skulle ha haft om arbete istället utförts i nor- mal omfattning för arbetsgivarens räkning. Med normal omfattning avses arbetstagarens ordinarie arbetstidsmått. Går beloppet inte att fastställa ska det uppskattas till den inkomst som kan antas ha utgått om arbets- tagaren hade arbetat för arbetsgivarens räkning. Förslaget behandlas i avsnitt 4.7. Paragrafen reglerar semesterlönegrundande frånvaro på grund av sjuk- dom eller arbetsskada. återfanns även övrig semesterlöne- grundande frånvaro i denna bestämmelse. De delarna återfinns numera i 17 a17 b §§. Paragrafens första stycke anger att frånvaro från arbetet är semester- lönegrundande när fråga är om ledighet på grund av sjukdom, om från- varon under intjänandeåret inte överstiger , eller om frånvaron beror på arbetsskada. I sådan frånvaroperiod inräknas även dagar under vilka arbetstagaren inte skulle ha utfört arbete. Ledighet beroende på arbetsskada omfattas således inte av begräns- ningen . Av andra stycket framgår vidare att frånvaron upphör att vara semesterlönegrundande då arbetstagaren varit helt eller delvis från- varande från arbetet under ett helt intjänandeår, utan längre avbrott i frånvaron än i en följd. Det bör observeras att det för att rätten till semesterintjänande under frånvaro ska upphöra, krävs att frånvaron har varat på heltid eller deltid i ett helt intjänandeår, dvs. från till året därpå. Om frånvaroperioden beror på sjukdom och påbörjas år 1 intjänas således semester under intjänandeåret samt under det följande intjänandeåret. Först intjänandeåret därefter, dvs. år 3, är frånvaron inte längre semesterlöne- grundande. Avbryter arbetstagaren frånvaron i minst i en följd, påbörjas en ny period där semester kan intjänas under högst 180 från- varodagar under intjänandeåret. Förslaget behandlas i avsnitt 4.6. Paragrafen, som är ny, reglerar semesterlönegrundande frånvaro på grund av ledighet med stöd av föräldraledighetslagen (1995:584). bestämmelser återfanns i huvudsak i tidigare 17 § punkten 2. Av första stycket framgår att frånvaro från arbetet är semesterlöne- grundande när fråga är om ledighet för tillfällig vård av barn enligt 8 § första stycket föräldraledighetslagen, om frånvaron under intjänandeåret inte överstiger , eller för ensamstående förälder . Bestämmelsen innebär att all ledighet för tillfällig vård av barn enligt 8 § första stycket föräldraledighetslagen, oavsett om tillfällig föräldra- penning utgår eller inte, är semesterlönegrundande. Semesterlönegrundande är vidare tid under vilken havandeskaps- penning utges enligt 3 kap. 9 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Slutligen är tid då föräldrapenning utges i anledning av barns födelse eller adoption enligt 4 kap. 3 och 5 §§ lagen (1962:381) om allmän för- säkring semesterlönegrundande, om frånvaron för varje barn eller vid flerbarnsbörd sammanlagt inte överstiger eller för ensam- Av andra stycket framgår att i frånvaroperiod enligt första stycket räknas in även dagar under vilka arbetstagaren inte skulle ha utfört Perioden räknas således kalendariskt. Förslaget behandlas i avsnitt 4.6. Paragrafen, som är ny, reglerar övrig semesterlönegrundande frånvaro som inte omfattas av 17 och 17 a §§. Bestämmelsen är i huvudsak över- förd från tidigare 17 § första stycket 37 samt sista stycket. redaktionella ändringar har dock genomförts. Förslaget behandlas i avsnitt 4.6. Paragrafen, som reglerar sparade semesterdagar, är i sak densamma som tidigare, endast med redaktionella ändringar. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Paragrafen, som reglerar arbetstagarens skyldighet att underrätta arbets- givaren om sparade semesterdagar, är i sak densamma som tidigare, endast med redaktionella ändringar. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Paragrafen, som reglerar förläggning av sparad semester, är i sak Bestämmelsen har endast ändrats språkligt och redaktionellt. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Paragrafen, som reglerar förläggning av minst fem sparade semester- dagar, är i sak oförändrad men har ändrats språkligt och redaktionellt. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. I bestämmelsen anges att semesterlön för sparad semesterdag beräknas enligt 1616 b §§. Samtliga sparade semesterdagar som läggs ut ska betraktas som intjänade under det närmast föregående intjänandeåret. Bestämmelsen innebär att semesterlön för sparade semesterdagar beräknas på samma sätt som för ordinarie semesterdagar. semesterdagar behandlas således som om de intjänats under det in- tjänandeår som närmast föregår det semesterår då de läggs ut. hänsyn, utöver vad som gäller för ordinarie semester, tas således inte till om sysselsättningsgraden ändrats sedan semesterdagen sparades eller om arbetstagaren har haft frånvaro som inte är semesterlönegrundande under Förslaget behandlas i avsnitt 4.7.3. Paragrafen, som reglerar förmån av bl.a. fri bostad vid beräkning av semesterlön, är i sak oförändrad men har ändrats språkligt och redaktio- Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Bestämmelsen reglerar kostersättning under semester. att ersättning utgår endast för de semesterdagar då förmånen av fri kost inte har utnyttjats. utgick kostersättning även för arbetsfria dagar som inföll under semesterledigheten. Detta innebär att beräkningen av kostersättning nu sker på samma sätt vid beräkning av semesterlön som vid beräkning av semesterersättning. Förslaget behandlas i avsnitt 4.7.4. Bestämmelsen reglerar tidpunkten för utbetalning av semesterlön. Semesterlönen utbetalas i samband med semestern. sådana rörliga lönedelar som avses i 16 a § tredje stycket ska dock utbetalas senast efter semesterårets utgång. Den möjlighet som tidigare fanns i 26 §, att under semesterledigheten betala löpande lön och resterande semesterlön i slutet av semesteråret, Förslaget behandlas i avsnitt 4.7.1. I bestämmelsen, som är ny, anges att semesterdagar med semesterlön som inte har sparats enligt 18 § och som inte har kunnat läggas ut under semesteråret ersätts med semesterlön. Sådan semesterlön bestäms enligt grunderna för beräkning av semesterlön i 1616 b §§ och ska utbetalas senast efter semesterårets utgång. endast för de dagar som tillsammans som intjänats under intjänandeåret överstiger tjugofem. Bestämmelsen innebär följande. I de fall arbetstagarens betalda semesterdagar inte har kunnat läggas ut under semesteråret, på grund av att arbetstagaren varit frånvarande, omvandlas semesterdagarna till en fordran på semesterlön. Detta gäller även men har inte kommit till uttryck i lagtexten. En begränsning har dock införts som innebär att arbetstagaren ska ha , eller så många som tjänats in, vid ingången till det nya semesteråret. Syftet är att arbets- tagaren även efter ska kunna få betald Regelns tillämpning kan exemplifieras på följande sätt. är sjuk under semesteråret i sådan omfattning att någon semester inte kan Under intjänas (efter- som endast är semesterlönegrundande). förfaller de 25 innestående semesterdagarna till betalning. tagaren ska kunna ta ut under kommande semesterår, ska 13 av de 25 innestående semesterdagarna ersättas med semesterlön. Kvar blir då 12 av de innestående dagarna och de som intjänats under det innevarande året, dvs. Avvikelse får göras från bestämmelsen genom kollektivavtal, se 2 a §. Avsikten är att sådana avtal ska träffas i det fall att semesteråret samman- faller med intjänandeåret. Att semesterlön bestäms enligt grunderna för beräkning av semesterlön innebär vid beräkning enligt sammalöneregeln att semesterlönen för de innestående men inte uttagna semesterdagarna beräknas med hänsyn till den inkomst som arbetstagaren skulle ha haft om arbetstagaren hade arbetat för arbetsgivarens räkning. Det är således vecko- eller månads- lönen vid semesterårets utgång som läggs till grund för beräkningen av Ska semesterlönen beräknas enligt procentregeln sker beräkningen enligt de principer som gäller för den, dvs. styr värdet av semesterdagarna. Förslaget behandlas i avsnitt 4.8. Paragrafen reglerar utbetalning av semesterersättning. anges att om anställningen upphör innan arbetstagaren har fått den semesterlön som tjänats in, ska arbetstagaren i stället erhålla semester- Detta gäller inte om annat följer av 31 § eller den nya 30 b §. Paragrafens andra stycke är endast språkligt ändrat. I tredje stycket anges nu uttryckligen att för arbetstagare som anställs för arbete som avses pågå finns särskilda bestämmel- ser om semesterersättning i 5 §. Detta är inget nytt i sak men framgick Prop. 2009/10:4 tidigare endast genom en hänvisning till 5 §. Förslaget behandlas i avsnitten 4.1. och 4.9. Bestämmelsen reglerar semesterersättning. Med anledning av ändringen i 25 § rörande semesterlön för fri kost, utgår särregleringen gällande semesterersättning för fri kost i första stycket. Vid en tillämpning av sammalöneregeln innebär bestämmelsen att det är förhållandena vid anställningens upphörande som ska ligga till grund för beräkning av semestertillägget. Paragrafens tidigare tredje stycke är flyttat till den nya 29 a §.