prop · GX034 · 2009-09-16 00:00:00 — 4 En förenklad semesterlag Den första svenska semesterlagen trädde 1938. Den gällde i princip alla arbetstagare, men bl.a. statsanställda tjänstemän var undan- tagna. Lagen gav rätt till ledighet i . Därefter följde semesterlag, som i sin tur följdes av semesterlag. Denna gällde fram till ikraftträdandet av den nuvarande semesterlagen, . Rätten till semesterledighet och andra semesterförmåner har successivt byggts ut. I takt med att förmånerna har byggts ut har regelverket blivit allt mer omfattande och komplext. Den nuvarande semesterlagen omfattar alla arbetstagare och är i stora delar en tvingande lag. Det går emellertid att avvika från vissa bestämmelser genom avtal mellan enskilda arbetsgivare och arbetstagare eller genom kollektivavtal. Semesterlagen innehåller tre förmåner; semesterledighet, semesterlön och semesterersättning. En arbetstagare har rätt till tjugofem semester- dagar per semesterår. Dessa kan vara betalda eller obetalda. Betalda semesterdagar intjänas under intjänandeåret, som löper mellan och , och tas ut under , semesteråret. För obetald semester krävs inget intjänande. För att nyanställda arbetstagare ska ha rätt måste emellertid anställningen påbörjas det semesterår då semesterdagarna ska tas ut. Påbörjas anställningen därefter har arbetstagaren bara rätt det semesteråret. Vissa korttidsanställda, hemarbetande och s.k. okontrollerade arbetstagare omfattas inte av bestämmelserna om semesterledighet. Bestämmelserna om semesterlön syftar till att ge arbetstagaren samma ersättning under semesterledigheten som när arbete utförs och därutöver en viss förstärkning. Semesterlönen utgör av arbetstagarens förfallna lön i anställningen under intjänandeåret. Om arbetstagaren har varit frånvarande av skäl som inte ska minska semesterlönens storlek, s.k. semesterlönegrundande frånvaro, ska inkomsten under sådan från- varo kompenseras. Lagen innehåller också regler om förläggning av semesterledighet samt om sparande av semesterdagar med semesterlön. Enligt lagen kan den arbetstagare som under semesteråret har rätt till mer än tjugo betalda semesterdagar välja att spara de dagar som överstiger tjugo. Semester- dagar kan i normala fall sparas i högst . Semesterersättning betalas ut istället för semesterlön när arbetstagaren inte hunnit få betald semester innan anställningens slut. Semesterersätt- ning beräknas på i princip samma sätt som semesterlön. Enligt lagen (1963:115) om förlängd semester för vissa arbetstagare med radiologiskt arbete har arbetstagare som i sitt arbete utsätts för joni- serande strålning i viss omfattning rätt till längre betald semesterledighet än vad som följer av semesterlagen. 4.1Behovet av ett moderniserat regelverk Regeringens förslag: Semesterlagen ska moderniseras och förenklas. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Försvarsmakten, Statskontoret, , Verket för Näringslivsutveckling, Kommunala Företagens Samorganisa- tion, Akademikers , , , i , Kommunala Företagens och är positiva till att semesterlagen ses över och förenklas. Regel- rådet tillstyrker förslagen eftersom de enligt rådet synes medföra för- enklingar för små företag utan datoriserade löneprogram, dock under förutsättning att ytterligare konsekvensutredning rörande administrativa kostnader genomförs. ifrågasätter även om inte mer långt- gående lösningar hade varit möjliga. Föreningen anser inte att förslaget innebär någon nämnvärd minskning av arbets- givarnas administrativa kostnader för att tillämpa semesterlagen. Även Företagarna är kritiska till att förslaget inte medför ytterligare för- enklingar. Arbetsgivaralliansen avstyrker att förslaget genomförs. Orga- nisationen konstaterar att förslaget medför förenklingar av vissa delar av nuvarande semesterlag, men försvårar tillämpningen i andra delar med en utökad administrativ börda för små arbetsgivare som saknar dyra löne- system. Även anser att förslagen endast delvis förenklar lagstiftningen och att väsentliga delar kvarstår att bearbeta. Övriga remissinstanser har inga synpunkter eller har avstått från att yttra sig. Skälen för regeringens förslag: Regelförenkling är ett av medlen för att regeringens övergripande mål om fler jobb i fler och växande företag ska uppnås. Målet för regeringens regelförenklingsarbete är att före- tagens administrativa kostnader för samtliga statliga regelverk ska minska med . Syftet med regelförenk- lingen är också att den ska leda till en märkbar förändring i företagens vardag. Semesterlagen anses allmänt vara svår att tillämpa. Lagen är komplex och förutsätter att flera, parallella beräkningar sker för att avgöra antalet semesterdagar och vilken ersättning som ska utgå under ledigheten. Skilda beräkningar måste t.ex. göras för att fastställa antalet semester- dagar med semesterlön och hur mycket semesterlön en arbetstagare har rätt till. Lagen är i vissa delar mycket detaljerad, bl.a. när det gäller be- räkning av semesterlön och semesterlönegrundande frånvaro. saknar lagen i andra delar helt bestämmelser. Vissa beräkningsmoment som förutsätts utföras har också utelämnats i lagtexten. Flera av dessa frågor har lösts i kollektivavtal, men i det fall en arbetsgivare inte är bunden av kollektivavtal uppstår en betydande osäkerhet om hur lagen ska tillämpas. Särskilt omständliga beräkningar krävs när det gäller antalet betalda semesterdagar, semesterlön för ordinarie respektive sparad semester samt i fråga om semesterersättning. Arbetsgivaren måste bland annat hålla reda på vilken sysselsättningsgrad en arbetstagare har och har haft under en följd av år, vilket sorts semester arbetstagaren tar ut, sparad eller ordi- narie, samt vilken typ av frånvaro arbetstagaren har haft och hur länge den har pågått. Lagens komplexitet leder också till svårigheter för arbetstagarna att kontrollera om rätt semesterlön har betalats ut och att antalet betalda semesterdagar är korrekt beräknade. Även språkligt och redaktionellt framstår lagen som ålderdomlig. Regeringen ser det som mycket angeläget att en lag som gäller för alla arbetsgivare och arbetstagare, och som avser viktiga ekonomiska värden, kan förstås och tillämpas utan alltför stora besvär och utan att felaktig- heter i tillämpningen uppstår. Även om många semesterfrågor regleras i kollektivavtal finns ett behov av en enklare och mindre administrativt betungande lagstiftning, särskilt för de mindre företagen. De möjligheter till förenkling som ligger närmast till hands handlar såväl om regel- verkets begriplighet och praktiska tillämpbarhet som om ändringar av det materiella innehållet. Det kan läggas till att Verket för näringslivs- utveckling, , har mätt företagens administrativa kostnader på det arbetsrättsliga området (R 2006:03, Näringslivets administrativa kostna- der på arbetsrättsområdet). har kommit fram till att företagens administrativa kostnader för att tillämpa semesterlagen sammanlagt upp- går till ca . Såsom Akademikers påtalar utgör semesterlagen en central men svårtill- gänglig del av den arbetsrättsliga lagstiftningen och det bör därför vara välkommet med förenklingar. Regeringen föreslår därför att semester- lagen moderniseras och i viss mån förenklas språkligt och redaktionellt. Upplysande rubriker bör införas mellan bestämmelserna. Såsom framhållit i sitt remissvar innebär förslagen att lagtexten blir tydligare vilket medför att det blir enklare för företagen att begripa vad de olika semesterförmånerna innebär. Därutöver föreslås ett antal ändringar i sak. Bland annat kompletteras lagens procentregel för uträkning av semester- lön med en ny regel, sammalöneregeln. Bestämmelsen om semesterlöne- grundande frånvaro föreslås förenklas, både i sak och i viss mån lag- tekniskt. Föreningen , Företagarna och Arbetsgivaralliansen menar att förslagen inte medför någon nämnvärd minskning av arbets- givarnas administrativa kostnader för att tillämpa semesterlagen. Även anser att föreslagen endast delvis förenklar lagstiftningen och att väsentliga delar kvarstår att bearbeta. ifrågasätter om inte mer långtgående lösningar hade varit möjliga. Lag- rådet påtalar att de mer svårtillgängliga bestämmelserna om semesterlön och semesterlönegrundande frånvaro är svåra att tillgodogöra sig. Regeringen vill framhålla att rättsområdet är tämligen tekniskt och komplext. De förändringar som föreslås i sak och strukturellt bör med- föra att semesterlagen blir mer lättillgänglig för den enskilde arbets- tagaren och arbetsgivaren. Detta bör i sin tur medföra minskade administrativa kostnader för företagen. Regeringens förslag: Korttidsanställda ska ha samma rätt till se- mesterledighet och semesterlön som övriga arbetstagare. Om en an- ställning antas pågå än och inte heller varar kan det dock fortfarande avtalas om att semesterledighet inte ska läggas ut. I sådant fall har arbetstagaren rätt till semesterersättning. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Kommuner och Landsting tillstyrker för- slaget. välkomnar att särreglerna för korttidsanställda avskaffas. Akademikers Centralorganisa- tion ser positivt på arbetstagarens inflytande över vad som ska gälla när det gäller förläggningen av ledighet. Försvarsmakten, och Företagarna tillstyrker förslaget mot bakgrund av EG-rätten. För- svarsmakten och menar dock att det bör kunna avtalas om att semester inte ska läggas ut avseende anställningar kortare än . Arbetsgivaralliansen påtalar att förslaget om att avskaffa undantaget från rätt till semesterledighet för kortare anställningar medför risk för att förslaget leder till ytterligare administrativ börda för arbets- givare. Föreningen tillstyrker mot bakgrund av EG- rätten men föreslår att möjligheten att avtala om att semester inte ska läggas ut istället utökas till att omfatta anställningar som löper än . Övriga remissinstanser har inga synpunkter eller har avstått från att yttra sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande semesterlag saknar en arbetstagare som anställs för att arbeta högst och inte rätt till semesterledighet. I stället har arbetstagaren rätt till semesterersättning. Semesterersättningen presumeras dock ingå i lönen, 5 § andra och tredje styckena semesterlagen. Varar anställningen högst men omfattar föreligger visserligen rätt till semesterledighet, men om arbetsgivaren och arbetstagaren kommer över- ens om det kan arbetstagaren avstå från ledigheten. I så fall utgår istället semesterersättning vid anställningens slut, som i det fallet inte presume- ras ingå i lönen. Om anställningen varar mer än har arbets- tagaren oavsett arbetstidens omfattning rätt till semester. Denna rätt kan inte avtalas bort. Om semester inte tas ut ska semesterersättning utgå vid anställningens slut. Det är således anställningstidens faktiska längd och antalet arbetade timmar som avgör om rätt till semester föreligger eller inte. Enligt art 7.1 i och rådets direktiv /88/EG av om arbetstidens förläggning i vissa avseenden1 (arbetstidsdirektivet) saknas det möjlighet att göra undantag från rätten till semesterledighet. Regeringen föreslår därför att regelverket ändras vad gäller rätt till semesterledighet för korttidsanställda. En arbetstagare bör ha rätt till semesterledighet oavsett längd på anställningen och oavsett antalet arbetade timmar. Föreningen , Före- tagarna och Arbetsgivaralliansen menar att ett sådant förslag kan leda 1 EUT L299, 18.11.2003, s. 919 (Celex 32003L0088). till ytterligare administrativ börda för mindre arbetsgivare. 2009/10:4 anser dock att övervägande skäl talar för att även korttidsanställda bör ha samma rätt till semesterledighet som övriga anställda. Eftersom det inte alltid är helt enkelt, eller ens praktiskt möjligt, att lägga ut semesterledighet i det fall anställningen varar en mycket , bör det emellertid även fortsättningsvis vara möjligt för en arbetsgivare och arbetstagare att avtala om att semesterledighet inte ska läggas ut om anställningen är kortare än . När anställningen upphör utgår i ett sådant fall istället semesterersättning. Ett sådant förslag bör vara förenligt med arbetstidsdirektivet, eftersom rätten till semester inte beskärs, se dom mål C-173/99 The Queen mot Secretary of State for Trade and Industry, ex parte Broadcasting, Enter- tainment, Cinematographic and Theatre Union (BECTU), 2001 I- 04881. Försvarsmakten och föreslår att det ska vara möjligt att träffa kollektivavtal om att semester inte ska behöva läggas ut vid tidsbegränsade anställningar kortare än . Föreningen har ett liknande förslag, dock avseende anställningar kortare än . Regeringen delar inte dessa uppfattningar. Det är ange- läget att alla arbetstagare, även de med tidsbegränsade anställningar, så långt som möjligt regelbundet får semesterledighet. Att även vid längre tidsbegränsade anställningar göra det möjligt att avtala om att semester- ledighet inte ska läggas ut skulle förminska värdet av denna princip. Möjligheten att avtala om att inte lägga ut semesterledighet vid anställ- ningar kortare än är betingad av praktiska hänsyn, som inte kan göras gällande i samma utsträckning vid längre tidsbegränsade anställningar. Av dom i mål C-131/04 C. D. mot R. , 2006 I-02531 framgår att semesterlön i normalfallet ska utbetalas i samband med ledigheten och inte inkluderas i lönen. Semesterlön får dock ingå i lönen om detta redovisats på ett öppet och tydligt sätt. Lönen måste också ökas om den inkluderar semesterlön. Enligt regeringen bör semesterlagen anpassas till EG-rätten även i detta hänseende och ändras på så sätt att en arbetstagare har rätt till semester- ersättning, oavsett hur lång eller kort anställningen är. Semesterersättning bör således inte i något fall presumeras ingå i lönen. 4.3Semesterledighet för hemarbetande och okontrolle- rade arbetstagare Regeringens förslag: Hemarbetande och okontrollerade arbetstagare ska ha samma rätt till semesterledighet med semesterlön som övriga arbetstagare. Det ska vara möjligt att avtala om avvikelse från reglerna om för- läggning av semesterledighet för okontrollerade arbetstagare. Avvikelse får dock göras endast under förutsättning att arbetstagaren bereds möjlighet att ta ut , eller det mindre antal semesterdagar som arbetstagaren har rätt till, varje semesterår. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Kommuner och Landsting, Föreningen och i tillstyrker för- slaget. menar att förslaget medför att uppfyller sina åtaganden enligt konvention nr 132. Övriga remissinstanser har inga synpunkter eller har avstått från att yttra sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Arbetstagare som utför arbete i sitt hem eller under sådana förhållanden att det inte kan anses tillkomma arbetsgivaren att vaka över arbetets anordnande, så kallade okontrolle- rade arbetstagare, omfattas inte av huvudregeln om semesterledighet med semesterlön enligt semesterlagen. Sådana arbetstagare får i stället sär- skild semesterlön och förväntas själva planera in för nödvändig ledighet. Med hemarbetande arbetstagare avses en arbetstagare som förses med arbetsmaterial från arbetsgivaren och sedan förutsätts utföra bearbet- ningen av materialet i hemmet. Det kan exempelvis röra sig om hem- industriellt arbete inom textil- och verkstadsindustri. Även personliga assistenter som vårdar en anhörig i hemmet räknas till denna kategori. Okontrollerade arbetstagare är arbetstagare vilka arbetsgivaren inte anses kunna vaka över under arbetets utförande, till exempel handels- resande och försäkringsombud. Det som avgör om en arbetstagare är att anse som okontrollerad är hur arbetet anordnas, det vill säga vilken möj- lighet arbetsgivaren har att kontrollera arbetstagarens arbete, vilken skyl- dighet arbetstagaren har att arbeta vissa bestämda tider samt vilken möj- lighet arbetsgivaren har att utöva sin arbetsledningsrätt. Den särskilda semesterlön som utgår till hemarbetande och okontrolle- rade arbetstagare, i stället för ledighet, uppgår till av lönen under intjänandeåret, 27 § semesterlagen. Arbetstagaren har rätt till kom- pensation för semesterlönegrundande frånvaro, den beräknas dock istället för per dag. Skälet till detta är att arbetsgivaren inte anses ha kontroll över hur arbetstagaren har lagt upp arbetet. Den särskilda semestererlönen förfaller till betalning det år som följer efter intjänandeårets utgång, eller efter att intjänandeåret löper ut om detta sker senare än . Tidpunkten för utbetalning av den särskilda semesterlönen är avsedd att överens- stämma med tiden för den ledighet som arbetstagaren förväntas ta ut . Regeringen föreslår att hemarbetande och okontrollerade arbetstagare får rätt till semesterledighet med semesterlön, på samma sätt som andra arbetstagare. Förslaget är i enlighet med och rådets direktiv /88/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden, arbetstidsdirektivet, som utan undantag anger att alla arbetstagare ska ha rätt till årlig betald semesterledighet . Såsom ILO-kom- mittén påtalat medför förslaget även att semesterlagen i detta hänseende bör överensstämma med åtaganden enligt konvention nr 132. Det kan emellertid innebära svårigheter för en arbetsgivare att lägga ut ledighet för en okontrollerad arbetstagare eftersom denne per defini- tion inte står under arbetsgivarens kontroll. Bestämmelserna om förlägg- ning av semester för de okontrollerade arbetstagarna bör därför vara dispositiva så att det är möjligt att avvika från dessa genom kollektivavtal eller enskilt avtal. Sådan avvikelse bör dock endast få göras under förut- sättning att arbetstagaren bereds möjlighet att ta ut tjugofem semester- dagar, eller det mindre antal semesterdagar som arbetstagaren har rätt till Detta för att en okontrollerad arbetstagare alltid bör ha Prop. 2009/10:4 rätt till semesterledighet i samma omfattning som andra arbetstagare. 4.4Semesterledighet eller oregelbunden arbets- tid Regeringens förslag: Semesterledighet ska förläggas så att arbetstagare med lägre sysselsättningsgrad än heltid eller med oregelbunden arbetstid får lika lång ledighet som en heltidsarbetande arbetstagare eller en arbetstagare med regelbunden arbetstid. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Kommuner och landsting och Före- ningen tillstyrker förslaget. Övriga remissinstanser har inte yttrat sig eller har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Semesterlagen saknar i stor utsträck- ning reglering när det gäller förläggning av semester för den som arbetar deltid eller har oregelbunden arbetstid. Lagens regler om förläggning av semesterledighet bygger på att arbetstagaren arbetar heltid och har regel- bunden arbetstidsförläggning. När semesterlagen infördes ansåg lag- stiftaren att det var ogörligt att ha regler om hur semester skulle förläggas för alla typer av anställningsformer och arbetstidsmått. Det förutsattes istället att arbetsmarknadens parter själva skulle reglera detta på lämpligt sätt, med syfte att varje arbetstagare ska få fem veckors semesterledighet. Detta har också skett. I de flesta kollektivavtal finns regler om hur se- mester ska läggas ut för t.ex. deltidsarbetande eller skiftarbetande arbetstagare. En arbetstagare som arbetar heltid eller deltid tjänar in tjugofem betalda semesterdagar , om anställningen varar . Antalet semesterdagar styrs av anställningstiden, inte av sysselsättnings- graden eller arbetstidens förläggning. När semester läggs ut i ett sam- manhang för en arbetstagare som arbetar deltid, läggs ut , även om arbetstagaren endast arbetar . Detta är nödvändigt. Om endast arbetsdagarna räknas som semesterdagar skulle arbetstagaren få längre ledighet än en arbetstagare som arbetar heltid. I det fall en arbetstagare vill ta ut en enstaka semesterdag kan en sådan inte läggas ut på en arbetsfri dag. Regeringen föreslår således att en regel införs som förtydligar att för- läggning av semesterledigheten för arbetstagare som arbetar deltid eller oregelbundet ska göras på så sätt att ledigheten blir lika lång som för en heltidsarbetande eller en arbetstagare med regelbunden arbetstid. 4.5Beräkning av antalet semesterdagar med semesterlön Regeringens förslag: Antalet semesterdagar med semesterlön bestäms enligt följande beräkning. Från de dagar arbetstagaren har varit anställd hos arbetsgivaren under intjänandeåret (anställningstiden) subtraheras de dagar arbetstagaren varit helt frånvarande från arbetet utan lön. I anställningstiden ska dock inräknas frånvaro som beror på semesterledighet, permittering eller ledighet som är semesterlöne- grundande, liksom arbetsfria dagar som infaller under sådana frånvaro- perioder. Differensen divideras under intjänandeåret. Kvoten multipliceras med tjugofem. Uppstår brutet tal, avrundas detta till närmast högre hela tal. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Verket för näringslivsutveckling, , är positivt till att lagtexten blir tydligare och att det blir enklare för före- tagen att förstå vad de olika semesterförmånerna innebär. Detta är i sig en stor vinst ur ett regelförenklingsperspektiv och bidrar till målet att åstadkomma en märkbart förenklad vardag för företagen. Övriga remissinstanser har inte yttrat sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag: Ersättning under semesterledighet ut- går i form av semesterlön. För att vara berättigad till semesterlön förut- sätts dock att sådan har tjänats in. Antalet semesterdagar med semester- lön utgör så stort antal av de som svarar mot den del av intjänandeåret, under vilken arbetstagaren haft en anställning hos arbetsgivaren. Viss frånvaro räknas med i anställningstiden, 7 § semesterlagen. Antalet semesterdagar med semesterlön beror således på arbetstagarens anställningstid under intjänandeåret. Arbetstagaren kan avstå från obetalda semesterdagar. Därtill är det endast semesterdagar med semesterlön som kan sparas. Beräkningen av anställningstid sker kalendariskt, även , och andra arbetsfria dagar räknas som i anställning. Det är anställningstiden som avgör, inte arbets- tidsomfattningen. En arbetstagare som är deltidsanställd tjänar in lika många dagar som en arbetstagare med en heltidsanställning. Den deltids- anställde är anställd hela intjänandeåret, även om förläggningen av tjänstgöringen kan variera. Antalet betalda semesterdagar bestäms enligt en beräknings- modell som inte framgår uttryckligen av lagen. Enligt fast praxis ska även arbetsfria dagar utan lön som infaller under frånvaroperiod som är semesterlönegrundande medräknas i anställningstiden. För att förtydliga och klargöra dessa förhållanden föreslår regeringen att detta uttryckligen framgår av lagen. Förslaget medför att lagtexten överensstämmer med hur antalet betalda semesterdagar bestäms i praktiken. Bestämmelsen bör även moderniseras språkligt. Beräkningsmodellen är följande: Från de dagar arbetstagaren har varit anställd hos arbetsgivaren under intjänandeåret (anställningstiden) subtraheras de dagar arbetstagaren varit helt frånvarande från arbetet utan lön. I anställningstiden ska dock inräk- nas frånvaro som beror på semesterledighet, permittering eller ledighet Prop. 2009/10:4 som är semesterlönegrundande, liksom arbetsfria dagar som infaller under sådana frånvaroperioder. Differensen divideras under intjänandeåret, 365 eller 366 om det är skottår. Kvoten multipliceras med tjugofem, vilket är antalet semesterdagar . Uppstår vid beräkning av antalet semesterdagar med semesterlön brutet tal, avrundas detta till närmast högre hela tal. Beräkningsmodellen kan även beskrivas med följande uppställning: Semesterdagar = A - B x25 A = antalet anställningsdagar under intjänandeåret B = antalet frånvarodagar utan lön som inte är semesterlönegrundande enligt 17 § C = antal dagar under intjänandeåret Uppstår brutet tal avrundas detta alltid uppåt. Här nedan förklaras beräkningsmodellen genom ett räkneexempel. En arbetstagare börjar sin anställning .