prop · GX0333 · 2009-10-14 00:00:00 — Om den skattskyldige uppfyller förutsättningarna för ett nytt uppskov kan vederbörande få uppskov, helt eller delvis, med beskattningen av de sålunda ackumulerade vinstmedlen. Ett uppskovsbelopp erhålls genom att den skattskyldige i samband med att kapitalvinsten redovisas gör ett avdrag för uppskovsbelopp. För att avdrag för uppskovsbelopp över huvud taget ska få göras finns vissa beloppsgränser. För frivilliga försäljningar gällde tidigare att upp- skov bara kunde erhållas om kapitalvinsten uppgick till . Vid expropriation och liknande förfaranden räckte det att vinsten uppgick till . Den förnyade tekniken för åter- föring av uppskov, där uppskov inte längre beaktas vid framräkning av vinstens storlek, medförde ett behov av ändrad skrivning i lagtexten. För frivilliga försäljningar föreskrivs nu i stället i 47 kap. 6 § inkomst- skattelagen (1999:1229, IL) att avdrag för uppskovsbelopp inte får understiga . Det har uppmärksammats att formuleringen av beloppsgränsen för expropriation och liknande inte har anpassats på mot- svarande sätt. Där gäller således alltjämt att vinsten måste uppgå till för att rätt till avdrag ska föreligga. Av författnings- kommentaren till ändringen av 47 kap. 6 § IL framgår dock att någon ändring i sak av de beloppsmässiga förutsättningarna för rätt till uppskov Prop. 2009/10:33 inte varit avsedd (prop. 2006/07:19 s. 55). Att beloppsgränsen anknyter till vinsten innebär att en skattskyldig som har gjort en kapitalvinst som understiger till skillnad mot tidigare inte kan få uppskov vid tvångsavyttring även om vinsten tillsammans med ett tidigare uppskov överstiger . Den skattskyldige bör dock i en sådan situation kunna få ett uppskov enligt den generella beloppsgränsen på om vinsten och tidigare uppskov uppgår till sammanlagt. En skattskyldig som har en vinst och inte kommer upp i när det gamla uppskovet läggs till kommer dock sämre ut än i det gamla systemet. Lagtexten bör därför justeras så att det anges att avdraget för uppskovs- belopp i expropriationsfallen får göras om avdraget uppgår till . Ändringen i lagtexten innebär i allt väsentligt inte någon förändring. 6.4Ytterligare begränsning av möjligheten till uppskov Regeringens förslag: Ett uppskovsbelopp vid avyttring av en privat- bostad som sker eller senare får inte överstiga . Om den skattskyldige inte varit ensam ägare av bostaden, får uppskovsbeloppet inte överstiga ett belopp som uppgår till multiplicerat med den skattskyldiges andel av bostaden. Om de samlade medlen från kapitalvinsten från avyttringen av ursprungsbostaden och eventuellt tidigare uppskovsbelopp över- stiger det maximala beloppet, ska den överskjutande delen tas upp till beskattning. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: och tillstyrker förslaget. anser att förslaget att begränsa möjligheterna att skjuta på skatten för kapitalvinster vid avyttring av privatbostäder är ett steg i rätt riktning, mot ett avskaffande av systemet med kapitalvinstuppskov. i bedömer att den skatteskärpning som förslaget om sänkning av taket för uppskovsbelopp innebär inte nämnvärt kommer att påverka rörligheten på bostadsmarknaden i länet. och motsätter sig förslaget. anför att möjligheten att få uppskov är viktig för rörligheten på bostadsmarknaden. anser rent generellt att det inte ska sättas något tak på uppskovsbelopp. Det finns risk för att enskilda avstår från att byta bostad av skattemässiga skäl, vilket medför oönskade inlåsnings- effekter på bostadsmarknaden. På lång sikt medför det även minskade intäkter till statskassan. En fungerande bostadsmarknad är också en förutsättning för att arbetsmarknaden ska fungera. Skattebetalarnas före- ning avstyrker förslaget. En sänkning av gränsen till kommer att minska omsättningen ytterligare, vilket är problematiskt ur ett arbetsmarknadspolitiskt perspektiv. Skattebortfallet är så begränsat att alternativ finansiering utan större svårighet borde kunna uppbådas. 2009/10:33 gårdarnas anför att det är bra att det finns möjlighet att skjuta upp beskattningen av kapitalvinst vid försäljning av privatbostad. motsätter sig förslaget och anser att redan nuvarande tak är för lågt. Det finns ett antal hushåll som kommer få ett sämre läge än vad som gäller . Då taket bestäms genom ett bestämt belopp i kronor kommer betydligt fler att drabbas av försämringen. Förslaget bör inte genomföras. Att övriga förslag då kan sägas bli ofinansierade saknar faktiskt betydelse. De belopp det är fråga om är i ett statsfinansiellt perspektiv felräkningspengar. För enskilda hus- håll skulle emellertid ett sänkt tak få kännbara ekonomiska konsekven- ser. anser att ändringarna av fastighetsavgiften borde kunna genomföras utan att ytterligare försämra möjligheterna för familjer i högt taxerade områden att byta bostad. Den nuvarande beskatt- ningen av boendesektorn är icke-neutral till sin karaktär, med särskilda skattelättnader för bostadsrätter. Eventuella finansieringar inom boende- sektorn bör i första hand ta detta faktum i beaktande. Skälen för regeringens förslag De i denna promemoria föreslagna reformeringarna innebär minskade skatteintäkter. För att finansiera detta intäktsbortfall föreslår regeringen att taket för uppskovsbelopp ska sänkas. Att, som Bostadsrätts- centrum föreslagit, genomföra reformen ofinansierad är inte ett genom- förbart alternativ. I de skattepolitiska riktlinjer som antogs av (prop. 2007/08:100, avsnitt 5.3, bet. 2007/08:Fi420, rskr. 2007/08:259) anges bl.a. att olika inslag av s.k. uppskjuten beskattning på inkomstskatteområdet bör undvikas . En sänkning av taket för uppskovsbelopp stämmer även väl överens med denna ambition. Att begränsa förekomsten av skattekrediter var också ett av syftena med införandet av nu gällande tak (jfr prop. 2007/08:27 s. 118). Sänkning av taket för uppskovsbelopp En lämplig ny nivå för taket för uppskovsbelopp ur ett finansierings- perspektiv bedöms vara . Det nya lägre taket relateras till den skattskyldiges andel av den gamla bostaden på samma sätt som det tidigare taket. För den som t.ex. ägt hälften av bostaden blir taket således . Den nu föreslagna sänkningen av taket bör enligt regeringens mening inte medföra någon större påverkan på de skattskyldigas möjligheter till bostadsbyten. Enligt uppgifter från har per den 18 septem- ber 2009 av uppskovsinnehavarna uppskovsbelopp som inte överstiger det nu föreslagna taket på . av uppskovsinnehavarna har uppskovsbelopp som inte överstiger det nuvarande taket på . Den som avyttrat en bostad , ges ett preliminärt uppskov vid taxering och får ett slutligt uppskov först vid taxe- ring bör vid taxering få begagna sig av det nuvarande taket för Prop. 2009/10:33 uppskovsbelopp. Den sänkta gränsen för ett uppskovsbelopps storlek bör därför tillämpas endast på avyttringar som skett efter . Förslaget innebär således inte någon förändring för äldre uppskovs- belopp. Dessa kommer alltjämt att i förekommande fall kunna uppgå till högre belopp, oavsett om de varit föremål för det tidigare taket på eller inte. Regeringens förslag: De föreslagna ändringarna träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser det anmärknings- värt att de nya reglerna föreslås träda i kraft först och tillämpas vid taxering. Genom att ikraftträdandet föreslås ske först kommer en grupp småhusägare att få betala en mycket hög skatt vid taxering eftersom skatten då baseras på de nya taxeringsvärdena. Skälen för regeringens förslag: Regeringen gör samma överväganden beträffande ikraftträdande som gjorts i promemorian. Utvidgningen av den kommunala fastighetsavgiften finansieras genom att taket för upp- skovsbelopp sänks. Denna sänkning kan inte träda i kraft tidigare än till taxering. Detsamma måste därför gälla för fastighetsavgiftens utvidgning. 8.1Ändring av definitionen av täktmark och begreppen skogsmark och skogsimpediment Regeringens förslag: Fastighetstaxeringslagens (1979:1152) defini- tion av täktmark anpassas till de redaktionella ändringar av reglerna om täkttillstånd som skett. Fastighetstaxeringslagens begrepp skogs- mark och skogligt impediment anpassas till den ändrade begreppsbild- ningen i skogsvårdslagen (1979:429). Ändringarna träder i kraft och tillämpas första gången vid fastighetstaxe- ring. förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i antecknar att vatten- lagen (1964:822) och naturvårdslagen (1983:291) upphävdes som hänvisningen till lades till i 2 kap. 4 § fastighetstaxe- ringslagen (1979:1152, FTL). I förarbetena (prop. 1997/98:90 s. 291) Lagrådet anser att en övergångsbestämmelse skall Prop. 2009/10:33 införas om att täkttillstånd enligt naturvårdslagen eller vattenlagen skall anses som täkttillstånd enligt . Regeringen följer Lagrådets förslag, dock med den lagtekniska lösningen att hänvisningarna till naturvårdslagen och vattenlagen finns kvar i paragrafen. Någon över- gångsbestämmelse behövs då inte. Mot bakgrund av detta anser kammarrätten att förslag i den del som gäller täktmark bör utredas. instämmer i förslagen. tillstyrker förslagen om skogsmark och skogsimpediment. bedömer att ändringen inte kommer att resultera i omfördelning av mark på grund av de nya definitionerna av ägoslagen produktiv skogsmark och skogligt impediment. förutsätter att erforderliga följd- ändringar görs bl.a. i inkomstskattelagen (1999:1229, IL). Lantmäteriet tillstyrker ändringarna av begreppen skogsmark och skogsimpediment och har i övrigt inte några synpunkter på förslaget. , till vilket ansluter sig, avråder från ändring av begreppen skogsmark och skogsimpediment utan ytterligare beredning. En sådan ändring kommer nämligen att komplicera tillämpningen av reglerna om skogsavdrag. Enligt förslaget knyts fastig- hetstaxeringen till produktiv skogsmark som utgör skogsmark med viss produktionskapacitet respektive skogligt impediment som bl.a. består av skogsmark som inte är produktiv skogsmark. Det innebär att även en del av taxeringsvärdet för skogligt impediment ska användas vid beräk- ningen av avdragsutrymmet för skogsavdrag. En förändring av reglerna om skogsavdrag så att de anpassas till förslag vad gäller fastighetstaxering skulle undanröja komplexiteten. Denna kan dock inte genomföras utan analys av konsekvenserna. Det är inte acceptabelt om en sådan lagreglering skulle innebära att dagens regler om skogsavdrag försämras. Skälen för regeringens förslag Som framgår av avsnitt 4.9 definieras i fastighetstaxeringslagen (1979:1152, FTL) ägoslaget täktmark som mark för vilken täkttillstånd enligt 18 § naturvårdslagen, vattenlagen eller gäller. Hänvis- ningen till bör preciseras till att avse 9 kap. i balken, som innehåller bestämmelser om tillstånd till täkter. Definitionen bör härut- över hänvisa även till förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksam- het och hälsoskydd, som ansluter till 9 kap. , och lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet som bl.a. innehåller bestämmelser rörande vattentäkter. Naturvårdslagen och vattenlagen har upphävts i och med införande . Av 2 och 5 §§ lagen (1998:811) om infö- rande av framgår att tillstånd som beslutats enligt bl.a. natur- vårdslagen och vattenlagen ska fortsätta att gälla och att de som huvud- regel ska anses meddelade med stöd av motsvarande bestämmelser i eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av miljö- balken. Som Kammarrätten i konstaterat lämnades dessa hänvisningar orörda vid införande. Lagrådet hade ansett att en ordning där det förutsattes att intagna övergångsbestämmelser i bl.a. lagen om införande av skulle beaktas även vid tillämpningen av bl.a. FTL inte borde godtas och förordat att det i övergångsbestäm- melserna till bl.a. FTL skulle klargöras vad som avsågs gälla beträffande tidigare meddelade tillstånd (se prop. 1997/98:90 s. 494). Den dåvarande regeringen valde emellertid att behålla hänvisningarna till naturvårds- lagen och vattenlagen i stället för att reglera frågan i en övergångs- bestämmelse (se a. prop. s. 291). Enligt regeringens mening framstår det som mindre lämpligt att i samband med nu föreslagna redaktionella ändringar behålla hänvisningarna till naturvårdslagen och vattenlagen. Hänvisningarna till naturvårdslagen och vattenlagen bör därför utmönst- ras ur 2 kap. 4 § FTL och i stället, såsom Lagrådet ursprungligen för- ordade, tas in i en övergångsbestämmelse. Som redogjorts för i avsnitt 4.9 definieras i FTL skogsmark som mark som är lämplig för virkesproduktion och som inte i väsentlig utsträckning används för annat ändamål och mark där det bör finnas skog till skydd mot sand- eller jordflykt eller mot att fjällgränsen flyttas ned. som ligger helt eller i huvudsak outnyttjad anses inte som skogsmark, om den på grund av särskilda förhållanden inte bör tas i anspråk för virkes- produktion. ska anses lämplig för virkesproduktion, om den enligt vedertagna bedömningsgrunder kan producera i genomsnitt minst en kubikmeter virke per hektar. Skogsimpediment definieras som mark som inte är lämplig för virkesproduktion utan produktionshöjande åtgärder men som bär skog eller har förutsättningar att bära skog. Begreppen skogsmark och skogsimpediment har tidigare haft mot- svarigheter i skogsvårdslagens (1979:429) begrepp skogsmark och skog- liga impediment. ändrades begreppsbildningen i skogsvårdslagen. Bland de nya begreppen finns produktiv skogsmark, som definieras som skogsmark som enligt vedertagna bedömningsgrun- der kan producera i genomsnitt minst en kubikmeter virke per hektar och år, och skogliga impediment, som definieras som improduktiv skogsmark och träd- och buskmark (2 § skogsvårdslagen). Skogsmark och träd- och buskmark definieras närmare i 2 och 2 a §§ skogsvårdslagen. Det är lämpligt att FTL:s indelning i skogsrelaterade ägoslag harmonierar med skogsvårdslagens begreppsbildning. Begreppen skogsmark och skogs- impediment i fastighetstaxeringen bör därför bytas ut mot produktiv skogsmark respektive skogligt impediment, med definitioner motsva- rande de som finns i skogsvårdslagen. () har avrått från ändring av begreppen skogsmark och skogsimpediment utan ytterligare beredning. Regeringen konstaterar följande. Reglerna om skogsavdrag finns i 21 kap. IL. En grundläggande tanke bakom skogsavdragen är att en skogsägare endast ska beskattas för avverkningar som innebär att skogsägaren tillgodogör sig avkastningen på skogen, medan den del av avverkningen som utgör ett kapitaluttag inte ska beskattas. För att uppnå denna effekt får skogs- ägaren enligt de schabloniserade reglerna om skogsavdrag ett avdrag i inkomstslaget näringsverksamhet som är tänkt att motsvara värdet av kapitaluttaget. Rätten till skogsavdrag ett visst beskattningsår knyts till intäkterna i skogsbruket under beskattningsåret, den avdragsgrundande skogsintäkten. Avdrag kan medges vid flera taxeringar till dess skogs- ägaren har förbrukat sitt avdragsutrymme, dvs. det totala belopp som skogsägaren kan få avdrag med . Avdragsutrymmet utgör för juridiska respektive fysiska personer av den aktuella fastighetens anskaffningsvärde avseende skog och skogs- mark. När fastigheten förvärvas genom arv eller gåva tar förvärvaren över den tidigare ägarens kvarvarande avdragsutrymme. När fastigheten förvärvas genom köp, byte eller på liknande sätt anses som anskaffnings- värde så stor del av ersättningen för fastigheten som den del av fastig- hetens taxeringsvärde som avser skogsbruket utgör av hela taxerings- värdet vid förvärvet. Till skogsbruket räknas, enligt 21 kap. 12 § IL, skogsmark med växande skog och sådana markanläggningar som används eller behövs för skogsbruk. Utan ändringar i reglerna om skogsavdrag skulle skogsmark i det sammanhanget, om de föreslagna ändringarna i FTL genomförs, komma att omfatta såväl produktiv skogsmark som improduktiv skogsmark sam- tidigt som sistnämnda markkategori ingår som en del i vad som kommer att utgöra skogligt impediment. Det skulle komplicera tillämpningen eftersom improduktiv skogsmark skulle behöva särskiljas från övriga marktyper som ingår i skogligt impediment, trots att någon sådan åtskill- nad inte görs vid markindelningen enligt de föreslagna ändringarna i FTL. Det skulle vidare innebära att underlaget för skogsavdrag utvidgas eftersom skogsimpediment enligt gällande regler inte utgör skogsmark (jfr 2 kap. 4 § FTL) och således inte ingår i underlaget för skogsavdrag. Detta talar starkt för att reglerna om skogsavdrag, som LRF är inne på, bör anpassas till de ändringar som görs i FTL. Det skulle innebära att det endast är den produktiva skogsmarken som ligger till grund för beräk- ningen av avdragsutrymmet. LRF anser emellertid att en sådan anpass- ning inte får innebära att möjligheten till skogsavdrag försämras. Vid en jämförelse mellan gällande respektive föreslagna definitioner konstaterar regeringen att i den mån det i praktiken skulle uppkomma någon om- kategorisering av mark på grund av skillnaden mellan det nuvarande begreppet skogsmark och det föreslagna begreppet produktiv skogsmark framstår det som sannolikt att det förstnämnda begreppet skulle kunna inrymma något mer än det sistnämnda. Så omfattar begreppet skogsmark t.ex. mark där det bör finnas skog till skydd mot sand- eller jordflykt eller mot att fjällgränsen flyttas ned, utan att sådan mark behöver uppfylla det annars gällande kravet att marken ska vara lämplig för virkesproduktion. Vidare skulle skogsmark kunna omfatta vad som enligt förslaget utgör träd- och buskmark och ska ingå i skogligt impediment (jfr prop. 2007/08:108 s. 98). Om produktiv skogsmark i något enskilt fall skulle ha ett snävare omfång än det nuvarande begreppet skogsmark innebär det för skogsavdragens del att det totala avdragsutrymmet fastigheten innehas kan minska något. Det skulle i så fall vara en konsekvens av att viss mark vid en moderniserad översyn av de skogliga begreppen inte kan anses vara produktiv skogsmark. har emellertid bedömt att den föreslagna ändringen i FTL inte kommer att resultera i omfördelning av mark på grund av de nya definitionerna av Prop. 2009/10:33 ägoslagen produktiv skogsmark och skogligt impediment och att defini- tionsändringen inte kommer att få någon reell betydelse för taxerings- värdena för de två ägoslagen. Enligt regeringens mening är de skäl som talar för att ändringarna i FTL, som i sin tur beror på ändringar i skogsvårdslagen, ska få genom- slag också i IL avsevärt starkare än de skäl som talar emot. Begreppet skogsmark i IL bör därför bytas ut mot begreppet produktiv skogsmark. Regeringen avser att återkomma i denna fråga. 8.2Skatteverkets yttrande över förslag till föreskrifter Regeringens förslag: skyldighet enligt 19 kap. 6 § fastig- hetstaxeringslagen (1979:1152) att avge yttrande över förslag till före- skrifter upphävs. förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: instämmer i förslaget. Skälen för regeringens förslag: Av 19 kap. 1 § andra och tredje styc- kena fastighetstaxeringslagen (1979:1152, FTL) framgår att inför allmänna fastighetstaxeringar ska lämna förslag till föreskrifter om indelning i värdeområden, ägoslag, m.m. I 19 kap. 6 § samma lag anges att året före det år då allmän fastighets- taxering äger rum ska avge yttrande över de lämnade förslagen till före- skrifter. Regleringen härrör från tiden före inrättande, då uppgifterna att lämna förslag till föreskrifter och avge yttranden över föreskrifterna var uppdelad mellan dåvarande och de regionala skattemyndigheterna. Eftersom numera är en enda myndighet fyller 19 kap. 6 § FTL inte längre någon praktisk funktion. Paragrafen bör därför upphävas. 8.3Arrendators talerätt i fråga om fastighetstaxering Regeringens förslag: Arrendator som enligt avtal gentemot ägaren ska ansvara för fastighetsavgift för fastigheten ges rätt att begära omprövning och överklaga i fråga om allmän, förenklad och särskild fastighetstaxering. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: och tillstyrker förslaget. anför att den som slutligen ansvarar för betalningen av den kommunala fastighetsavgiften (till exempel arren- dator) också ska ha möjlighet att begära omprövning och kunna över- klaga fastighetstaxeringen. Skälen för regeringens förslag: Rätt att begära omprövning och över- klaga i fråga om allmän, förenklad eller särskild fastighetstaxering har den som vid ingången av fastighetstaxeringsåret är ägare av en fastighet. Detsamma gäller den som därefter, dock senast före ingången av femte året efter fastighetstaxeringsåret, har blivit ägare av fastigheten. 2009/10:33 rätt att överklaga gäller även en arrendator, som enligt avtal, ingånget , gentemot ägaren ansvarar för skatt för fastigheten. Många fastigheter som arrenderas blir föremål för fastighetsavgift i stället för den tidigare fastighetsskatten. Arrendators rätt att begära om- prövning och överklaga bör därför utsträckas till att även omfatta eventu- ella arrendatorer med avtal om att svara för fastighetsavgift för en fastighet. Förslaget om att utvidga den kommunala fastighetsavgiften till att även omfatta småhus med byggnadsvärde samt småhus- marker med hus på ofri grund innebär minskade skatteintäkter för Totalt beräknas skatteintäkterna minska med 210 miljo- Nettoförändringen för offentlig sektor består av minskade intäkter för staten med och ökade intäkter för kommunerna med , dvs. offentlig sektor minskade intäkter med . intäkter minskar då den statliga fastighetsskatten slopas för hus med byggnadsvärde m.m. och ersätts med den kommu- Kommunernas intäkter ökar i och med att den kommunala fastighetsavgiften tillförs kommunerna. kommunernas intäkter består dels av ökade intäkter på grund av utvidg- ningen av den kommunala fastighetsavgiften, dels av minskade intäkter då byggnad på ofri grund avgiftsbeläggs med endast halva kommunala Då det inte är möjligt att i statistiken särskilja de byggnader som är belägna på ofri grund från övriga småhus görs i beräk- ningarna det förenklande antagandet att byggnaden på ofri grund utgörs av ett småhus och att det avgiftsbeläggs med hel fastig- På samma sätt som när den kommunala fastighetsavgiften infördes kommer den nu föreslagna utvidgningen av den kom- munala fastighetsavgiften att innebära att en minskning av statsbidragen till kommunerna bör göras 2010 med . sådan minskning har lämnats i budgetpropositionen (prop. 2009/10:1), utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner. höjs de fastighetsavgiftsmedel som 2010 utbetalas till kommunerna med motsvarande belopp, vilket föranleder en ändring av lagen (2007:1413) om utbetalning till kommuner av fastighetsavgiftsmedel för 20082010. Ett slopande av det särskilda tillägget på bostadsuppskoven bedöms innebära en negativ men i sammanhanget offentligfinansiellt försumbar effekt, uppskattningsvis ca . Effekterna av övriga för- slag om uppskovsfrågor är främst av lagteknisk karaktär och bedöms sammantaget inte påverka de offentliga finanserna. Förslaget om sänkt tak för uppskovsbelopp från 1,6 till 1,45 miljoner kronor beräknas förstärka de offentliga finanserna med ca 215 miljoner I beräkningen har en förväntad minskning av omsättningen av var omsättningen av småhus den Prop. 2009/10:33 högsta . minskade omsättningen med ca och minskningen har fortsatt under inledningen av . Sammantaget bedöms de nu förslagna åtgärderna om utvidgad kommu- nal fastighetsavgift m.m. och sänkt tak för uppskovsbelopp vara offent- ligfinansiellt neutrala. Ändringarna av fastighetstaxeringslagens (1979:1152) ägoslag täkt- mark, skogsmark och skogsimpediment har ingen offentligfinansiell på- verkan. För de enheter som föreslås omfattas av systemet med fastighetsavgift minskar beskattningens koppling till taxeringsvärdet. Detta ökar beskattningens förutsägbarhet för berörda fastighetsägare. Den utvidgade skattskyldigheten för återförda uppskovsbelopp och schablonintäkt påverkar dödsbon efter enskilda.