prop · GX031d7 · 2009-09-21 00:00:00 — När det gäller sektorer respektive län är förmågan att larma inte lika god, men hos de flesta aktörer finns kontaktvägar för larm och samordning av insatser, särskilt hos kommunerna. Samhällets operativa förmåga och förmåga att i samhällsviktig verksamhet motstå allvarliga störningar är enligt myndighetens bedömning bristfällig. Bland annat finns brister i kunskapen om ansvarsfördelning vid en kris samt i övningsverksamheten. Redovisningen visar också att många aktörer inte har tillräcklig kunskap om sina beroenden av andra aktörer vid en kris. Detta gör att aktörernas förberedelser för att motstå allvarliga störningar inte alltid räcker till. Vidare är det få verksamheter som har grundläggande säkerhetsnivåer fastställda vilket innebär att det saknas konkreta mål för vad verksamheten bör kunna klara av vid en kris. Med grundläggande säkerhetsnivåer menas den lägsta möjliga nivå som en verksamhet kan bedrivas på för att medborgarna ska få det grundläggande, dvs. miniminivåer för att upprätthålla funktionaliteten i samhällsviktig verksamhet. Då samhällets samlade krisberedskapsförmåga är beroende av samtliga aktörers förmåga konstaterar regeringen att redovisningen bör utvecklas till att mer heltäckande omfatta samtliga aktörers förmåga. Finansieringen av insatser för att stärka samhällets krisberedskap utgår från ansvarsprincipen. Vissa satsningar för att stärka krisberedskapen, genomförda av aktörer både 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 inom och utanför utgiftsområde 6, har finansierats över anslaget 2:4 Krisberedskap. Krisberedskapsförmågan är dock i stor grad beroende av de insatser som varje aktör gör, varför satsningar med anslaget 2:4 Krisberedskap endast kan få marginell effekt på den totala förmågan. Anslaget uppgick till 1 (inklusive anslagssparande på ). En överenskommelse mellan staten och träffades , den s.k. kommunöverenskommelsen. Överenskommelsen preciserar kommunernas uppgifter i samhällets krishanteringssystem och statens ersättning till kommunerna för dessa uppgifter. Uppgifterna reglerades sedermera i lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap som trädde i kraft . Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) och Kommuner och Landsting har tillsammans gjort en avstämning av kommunernas genomförande av de nya uppgifterna som har ägt rum under en treårig uppbyggnadsperiod fr.o.m. . Avstämningen visar på att kommunernas genomförande av de nya uppgifterna tar än vad parterna förutsåg. Flera av referenskommunerna är fortfarande bara i början av processen. Avstämningen visar vidare på att det s.k. storstadstillägget inte fungerar optimalt. Storstadskommunerna har t.ex. inte skapat forum för samverkan över kommungränserna. En stor majoritet av kommunerna anser att ersättningen bör vara specialdestinerad. Man påpekar att den riktade ersättningen medverkat till en klar kvalitetsförbättring. Regeringen konstaterar att måluppfyllelsen avseende kommunernas arbete att förbättra krisberedskapsförmågan trots detta ökade sedan kommunöverenskommelsen trädde ikraft. Dock är det fortfarande ett stort antal kommuner som endast delvis når upp till målen. Mot bakgrund av genomfört arbete i kommunerna är det regeringens bedömning att kommunerna kommer att kunna genomföra uppgifterna enligt lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 En uppföljning av landstingens och regionernas krisberedskapsarbete visar bl.a. att samtliga 20 landsting och regioner har en fastställd krishanteringsplan. Vidare har 18 av dessa en krisledningsnämnd utbildad för uppgiften att i händelse av kris ta över uppgifter från ordinarie verksamheter. Mot bakgrund av det som anges ovan och regeringens beslut att inrätta såväl Kansliet för krishantering i som Myndigheten för samhällsskydd och beredskap bedömer regeringen att förutsättningarna för samhällets förmåga att hantera kriser förbättrats. Regeringen bedömer att insatsverksamheten internationellt och på EU-nivå genomförts på ett effektiv sätt och med god kvalitet. Insatserna har medverkat till ett minskat lidande för människor i konflikt- och katastrofdrabbade länder. Det finns vissa synergier mellan de nationella räddningsinsatserna och de insatser som genomförts inom ramen för EU- och internationella insatser, vilket skapat mervärde för krisberedskap och förmåga till krishantering. I genomförda insatser har vidare stort fokus riktats på kvinnors rättigheter och möjligheter i katastrofsituationer i enlighet med FN:s säkerhetsråds resolutioner och 1820. Regeringen har tidigare i propositionen Stärkt krisberedskap för säkerhets skull (prop. 2007/08:92, bet. 2007/08:FöU12, rskr. 2007/08:193) redovisat hur arbetet med samhällets krisberedskap (skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar) bör utvecklas. Arbetet kan sägas vara uppdelat i två delar med målsättning om ett robust samhälle respektive en god förmåga att kunna hantera allvarliga olyckor och kriser inklusive höjd beredskap. För att nå målet om det robusta samhället bör berörda aktörer vidta förebyggande och sårbarhetsreducerande åtgärder. Åtgärder som bör leda fram till att antalet olyckor och kriser samt effekterna av dessa kan minimeras. Samhällsviktiga system bör byggas, underhållas och drivas på ett robust och motståndskraftigt sätt. De sårbarheter som finns i olika samhällsfunktioner kan dock inte helt förebyggas eller Därför bör det finnas en god förmåga i samhället att hantera kriser. Förmågan att tidigt upptäcka kriser, larma, analysera och koordinera bör fortsatt utvecklas. Även rutiner för att följa upp, utvärdera och analysera både händelser och övningar bör utvecklas för att dra erfarenheter och öka lärandet. Berörda myndigheter och andra aktörer bör agera snabbt, effektivt och samordnat. Åtgärder som vidtas av ansvariga aktörer, bör vara samordnande och därför baseras på en helhetssyn och en delad lägesbild. bör verksamheten för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) inriktas på att utveckla det tvärsektoriella perspektivet för att snabbt kunna ta den stödjande rollen före, under och efter en kris. Att hålla samman det nationella informationssäkerhetsarbetet för samhällsviktiga verksamheter och tydliggöra olika aktörers ansvar inom området blir en viktig uppgift för MSB. Arbetet inom EU för stärkandet av gemenskapens krisberedskapsförmåga bör fortsätta att utvecklas. Under det svenska ordförandeskapet ligger fokus särskilt på att utveckla arbetet med att förebygga naturkatastrofer och katastrofer som orsakas av människan, t.ex. av teknologisk art. Klimatfrågorna är i detta sammanhang av särskild vikt. Det utveckling har inneburit att frågor som rör krisberedskap och katastrofhantering har hamnat högt upp på agendan inom såväl FN-systemet, Nato/PFF som EU. FN, och då särskilt Office for Coordination of Humanitarian (OCHA) har ett övergripande ansvar för koordineringen av internationella humanitära katastrofinsatser. kommer forsatt att verka för att stärka FN i denna roll. Dessutom har både Nato/PFF och EU utvecklat resurser för krisberedskap. deltagande inom ramen för Nato/PFF samt medlemskapet i EU främjar utvecklingen mot ett konstruktivt, komplementärt och effektivt samarbete mellan Nato och EU. Internationellt samarbete inom krisberedskapsområdet syftar till att stärka den samlade förmågan och bidra till säkerheten i omvärlden. Internationella räddnings- och katastrofinsatser syftar till att hjälpa människor i nöd. bör ha en god förmåga att kunna stödja andra länder vid internationella kriser och katastrofer. Denna förmåga bygger i allt väsentligt på nationell kompetens och erfarenhet, ett välutvecklat internationellt nätverk för samarbete samt förmåga att agera snabbt och effektivt. Arbetet med att integrera relevanta delar av det nationella och internationella krisberedskapsarbetet bör därför fortsätta. I integrationsarbetet bör de särskilda behov värnas som bl.a. den internationella biståndsfinansierade verksamheten har, t.ex. att insatser baseras på reella behov hos mottagarlandet och att beslutsprocessen präglas av snabbhet. För är det viktigt att fortsatt bidra till de processer som inletts med att förstärka och utveckla arbetet med att förebygga och reducera effekten av katastrofer. vill även främja utvecklingen av samarbetet kring utbildning och övning samt samarbetet i olika regioner och med internationella organisationer. Vidare bör arbetet med att stödja FN:s och andra internationella organisationers humanitära insatser fortsätta att utvecklas, liksom arbetet med att skapa nationella moduler för användning vid insatser inom ramen för FN, EU-samarbetet och andra internationella organisationer. Arbetet med att förebygga, upptäcka och hantera CBRN- händelser kommer att fortsätta utvecklas baserat på det arbete som är under förhandling i rådet. Ett första möte mellan nordiska ministrar, med ansvar för samhällsskydd och beredskap hölls i . Under mötet antogs den s.k. Hagadeklarationen som bl.a. innehåller en avsiktsförklaring om vilka områden som ska undersökas och konkretiseras för att fördjupa samarbete framöver. Områdena är räddningstjänst, övning och utbildning, beredskap för kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära ämnen, kriskommunikation till befolkningen, användandet av frivilliga samt forskning och utveckling. Det nordiska samarbetet erbjuder dessutom, enligt regeringen, i många avseenden en bra bas för ett vidare samarbete inom bl.a. . I avsnitt 4.2 anges de övergripande målen för samhällets krisberedskap. Mål- och resultatstyrningen inom området behöver utvecklas. De övergripande målen bör brytas ner till inriktningar och mål för olika områden och för ansvariga aktörer inom dessa områden. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Uppföljning och utvärdering bör göras utifrån uppställda mål och fokusera på resultat och effekt. redovisas samhällets krisberedskap huvudsakligen genom en sammanfattande förmågebedömning i regeringens budgetproposition i avsnittet Samhällets krisberedskap under utgiftsområde 6. Denna redovisning rör främst de insatser och effekter som härrör från verksamhet finansierad med medel ur anslaget 2:4 Krisberedskap. Krisberedskapsförmågan byggs emellertid huvudsakligen upp genom åtgärder som en stor mängd aktörer vidtar i sin ordinarie verksamheten och som därmed inte finansieras via anslaget 2:4 En mer samlad bedömning av samhällets förmåga att motstå och hantera kriser bör redovisas. Redovisningen bör också omfatta vilka förbättringsåtgärder som har vidtagits och deras effekter samt vilka åtgärder som planeras. Regeringen ansluter därmed till ståndpunkt i betänkandet 2008/09:FöU6 om att löpande hålls informerad om samhällets krisberedskap och de förhållanden som kan påverka samhällets säkerhet och att löpande bör hållas informerad i de fall allvarliga händelser inträffar. Arbetet med samhällets krisberedskap bör ha bred förankring och vila på verksamhetsutförarna enligt ansvarsprincipen. Det gäller nu att fortsätta utvecklingen av en flexibel och effektiv verksamhet med tydliga mål och god styrning. Regeringen anser att det är viktigt för den fortsatta utvecklingen av samhällets krisberedskap att på ett effektivt sätt foga samman arbetet med grundläggande säkerhetsnivåer, risk- och sårbarhetsanalyser, beroendeanalyser och förmågebedömningar till en helhet. Helheten bör omfatta samtliga aktörer och samtliga skeden. I propositionen Stärkt krisberedskap för säkerhets skull (prop. 2007/08:92, bet. 2007/08:FöU12, rskr. 2007/08:193) angav regeringen att anslaget 2:4 Krisberedskap ska användas för särskilda satsningar som ligger utöver varje myndighets ansvar för att säkerställa att samhällsviktig verksamhet kan 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 bedrivas även vid allvarliga händelser eller vid kriser. Regeringen uppdrog åt att genomföra en översyn av anslaget i syfte att effektivisera anslagets användning. Uppdraget innebar även att föreslå justeringar av nuvarande ändamål och principer för fördelning av anslaget. Uppdraget slutredovisades av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap . Regeringen anser att ändamålet för anslaget 2:4 Krisberedskap bör vara att finansiera åtgärder som stärker samhällets samlade beredskap och förmåga att hantera allvarliga kriser och deras konsekvenser. Anslaget bör i viss utsträckning även finansiera åtgärder som syftar till att skapa eller vidmakthålla en grundläggande försvarsförmåga och förmågan för att ta emot stöd från andra länder vid allvarliga kriser. Anslaget bör fördelas i enlighet med angivna principer och villkor. Principer för anslaget 2:4 Krisberedskap I enlighet med ansvarsprincipen har den myndighet eller utförare som har ansvaret för verksamhet under normala förhållanden även ansvaret i en krissituation. Mot bakgrund av regeringens mål för samhällets säkerhet anser regeringen att verksamhetsansvarig aktör inom respektive sektor bör identifiera och fastslå den grundläggande förmåga som ska upprätthållas vid allvarliga händelser och kriser. Åtgärder för att upprätthålla denna förmåga bör finansieras inom ramen för myndighetens ordinarie verksamhet. Under vissa förutsättningar kan dock medel från anslaget beviljas för att förstärka effekten av samhällets samlade krisberedskap eller den samlade förmågan att hantera kriser och dess konsekvenser. Regeringen anser vidare att anslaget endast bör finansiera direkta merkostnader för åtgärder och inte exempelvis kostnader för administration och löner. Anslaget bör inte heller finansiera kostnader för den operativa hanteringen av en pågående kris eller hanteringen av dess konsekvenser. De myndigheter som anges i bilagan till förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap eller som pekats ut efter särskilt beslut av regeringen eller MSB bör kunna ansöka om medel från anslaget. Följande villkor bör emellertid uppfyllas för att en myndighet ska kunna tilldelas medel från anslaget: Det ska finnas en analys av behovet av föreslagna åtgärder och de ska ha påvisbara effekter på samhällets samlade krisberedskap eller den samlade förmågan att hantera kriser och dess konsekvenser. Ansökningar om medel ska vara förenliga med eventuella beslut av regeringen om inriktningen för anslaget. Åtgärder som genomförs ska vara väl avgränsade samt uppföljningsbara. Medför åtgärder framtida löpande kostnader ska ansvarig myndighet redovisa finansieringen av dessa. I det fall utvärdering visar att erhållna bidrag inte används i enlighet med finansieringsprinciperna bör medlen återföras till anslaget. Förändringarna av nuvarande finansieringsprinciper kommer att påverka valet av projekt som framöver kommer att beviljas medel ur anslaget. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap bör därför fastställa en plan för hur denna förändring ska genomföras för att myndigheterna ska kunna anpassa sin verksamhet inom området till de nya förutsättningarna. Regeringen beslutade att en särskild utredare skulle ansvara för avvecklingen av (), () och Styrelsen för psykologiskt försvar (SPF). Utredaren skulle förbereda avvecklingen i samarbete med de berörda myndigheterna. På sedvanligt sätt låg ansvaret för avvecklingen till och med hos respektive berörd myndighet. bildades () för SRV, KBM och SPF. ska ansvara för att genomföra avvecklingen av de tre myndigheterna. fullgöra arbetsgivarens uppgifter enligt trygghetsavtalet och så långt möjligt aktivt medverka till att den övertaliga personalen kan få nytt arbete eller finna en annan acceptabel lösning i enskilda fall, vidta övriga administrativa åtgärder, t.ex. avveckla och återställa lokaler och utrustning, verkställa slutlig arkivläggning samt avsluta alla kontrakt eller andra åtaganden. Avvecklingen omfattar såväl verksamhet som praktiska frågor. har framgångsrikt arbetat för att utbildning och andra verksamheter även fortsättningsvis kan bedrivas vid de skolor SRV hade i både och , utan att göra avkall på regeltillämpning och affärsmässighet. På övningsfälten i och etableras verksamhet i privat regi. har därmed tagit sikte på att underlätta för den uppsagda personalen att få nya anställningar samt att i övrigt ta tillvara statens intressen, bl.a. för att stödja den inriktning som anges i regeringens proposition Stärkt beredskap för säkerhets skull. I propositionen anges att räddningstjänstutbildningen bör utvecklas så att en beställare - utföraremodell används genom att anlita olika utbildningsaktörer. Vidare anges i propositionen att målet är att öka tillgängligheten av utbildningen. Att privata aktörer finns i västra och i medverkar till att tillgängligheten ökat. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) har upphandlat utbildning för deltidsbrandmän av privata aktörer i såväl som . Det praktiska avvecklingsarbetet är både kostsamt och omfattande. Detta gäller inte minst SRV:s skolor i och . Vid skolorna finns, förutom förhyrda byggnader, anläggningar och markområden, även en betydande mängd statlig lös egendom i byggnader och på övningsfält som successivt avyttras av AVM, antingen genom att egendomen överlåts till annan statlig myndighet eller, om den inte behövs för statlig verksamhet, försäljs affärsmässigt. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 tagit över den lösa egendom, främst utbildningsmateriel, som myndigheten behöver för verksamheten vid skolorna i Revinge och . Den signalskyddsverksamhet som bedrevs av KBM i har överförts till (). Personalen inom signalskyddsverksamheten vid KBM i hade verksamhetsövergång till FRA som övertog ansvaret för verksamheten . Verksamheten överfördes i sin helhet som planerat utan avbrott i produktionen. Kostnaderna och tiden för avvecklingen överensstämmer i stort med den uppskattning som utredningen om en ny myndighet för olyckor och kriser gjorde i sitt betänkandet Alltid redo! En ny myndighet mot olyckor och kriser (SOU 2007:31). En stor del av kostnaderna var att hänföra till avvecklingen av två räddningsskolor. Regeringens bedömning är att avvecklingen har fungerat väl. 4.4.3Förebyggande och förberedande arbete Ansvariga aktörer bör vidta förebyggande och sårbarhetsreducerande åtgärder med syftet att antalet olyckor och kriser samt effekterna av dessa bör minimeras. System som är samhällsviktiga bör byggas, underhållas och drivas på ett hållbart sätt. 4.4.3.1 Risk- och sårbarhetsanalyser Risk- och sårbarhetsanalyserna syftar till att identifiera brister och ge underlag till vilka åtgärder som bör vidtas för att stärka såväl aktörernas egna som samhällets samlade krisberedskapsförmåga. Myndigheters, kommuners och landstings arbete med risk- och sårbarhetsanalyser har utvecklats och förbättrats . Kommunernas uppgift att sammanställa en verksamhetsövergripande risk- och sårbarhetsanalys anges i lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 erhållit finansiellt stöd från för denna verksamhet. Andelen kommuner som har en verksamhetsövergripande risk- och sårbarhetsanalys har stadigt ökat, från en tredjedel 2006 till över hälften 2007 och 2008. Antalet kommuner som hade utsett en person som har ansvaret att hålla samman och driva processen med risk- och sårbarhetsanalyser har ökat och utgjorde . Länsstyrelserna har utgjort ett stöd till kommunerna i deras arbete med risk- och sårbarhetsanalyser. I enlighet med regeringens intentioner i propositionen Stärkt krisberedskap för säkerhets skull har länsstyrelserna i regleringsbrev fått i uppdrag att göra en översiktlig regional sammanställning, analys och värdering av kommunens bedömning av krisberedskapsförmågan enligt lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Syftet med uppdraget är att förbättra uppföljningen av samhällets krisberedskap. har flera myndigheter genomfört satsningar i syfte att öka kunskapen om vilka hot och risker som kan komma att påverka krisberedskapsförmågan ur ett sektorsövergripande perspektiv. Flera av myndigheterna har även arbetat för att utveckla metoder och handböcker för sektorernas risk- och sårbarhetsanalyser. Regeringens bedömning är att vidtagna åtgärder inom risk- och sårbarhetsanalysarbetet bidragit till att såväl förbättra kvaliteten som att öka aktörernas kännedom om både sin egen förmåga och samhällets samlade förmåga. Regeringen anser att myndigheternas arbete med risk- och sårbarhetsanalyser och förmågebedömningar emellertid behöver utvecklas ytterligare för att på ett bättre sätt utgöra underlag för en samlad bedömning av samhällets förmåga att motstå och hantera kriser. Vid bildandet av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) beslutade regeringen att ge MSB möjlighet att utfärda föreskrifter gällande myndigheters arbete med risk- och sårbarhetsanalyser. Myndigheten har också i sitt regleringsbrev fått i uppdrag att redovisa hur arbetet med risk- och sårbarhetsanalyser och förmågebedömningar kan utvecklas för att kunna utgöra ett bättre underlag för en sammantagen bedömning av samhällets krisberedskap. Detta arbete bör fortgå . 4.4.3.2Skydd mot olyckor, barn och ungas säkerhet samt naturolyckor () genomförde tillsammans med andra aktörer åtgärder för att förebygga olyckor och minimera konsekvenser av olyckor. arbetade med att höja säkerheten vid hantering av fyrverkerier. Genom det allmänna råd som gavs ut beträffande försäljning av fyrverkeriartiklar till konsumenter skapades förutsättningar för en förbättrad säkerhet vid försäljningsplatserna. Inom det brandförebyggande området gjordes ett flertal insatser som sammantaget bedöms minska brandriskerna. Allmänna råd om brandskydd i hotell, pensionat, vandrarhem och liknande anläggningar, broschyr om brandsäker camping och informationsmaterial om eldstäder och brasor togs fram. Dessutom uppmärksammades brandskydd i äldres bostäder särskilt. Statens räddningsverks tillsyn i enlighet med lagen (2003:778) om skydd mot olyckor inriktades mot länsstyrelsernas planläggning för uppgifterna att svara för räddningstjänst och sanering vid utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning samt mot länsstyrelsernas planering för att kunna ta över ansvaret för . SRV:s tillsyn visade att länsstyrelsernas planläggning för sin tillsyn generellt behöver utvecklas. Det har medfört att flera länsstyrelser har påbörjat revidering av planerna. SRV:s sammantagna bedömning var att länsstyrelsernas tillsyn utvecklats och ökat i omfattning. har ett utkast till nationell handlingsplan för barnsäkerhetsarbetet tagits fram. Tre problemområden har identifierats; drunkning bland barn i hemmiljön, behovet av utveckling av statistikunderlag samt alkohol som bakgrundsfaktor vid olyckor med barn och unga. En myndighetsgemensam grupp har arbetat med frågor om hur barns och ungas inflytande bör säkerställas inom rådet för barnsäkerhet som funnits vid SRV. Inom ramen för den nationella plattformen för arbete med naturolyckor har de samverkande myndigheterna och organisationerna fastställt en gemensam inriktning med mål och handlingsplan. Det övergripande målet för arbetet inom den nationella plattformen är att förebygga och mildra effekterna av naturolyckor genom förbättrad samordning på lokal, regional och nationell nivå. Arbetet bedrivs mot fastställda strategiska mål inom följande tre prioriterade områden samverkan och samordning mellan myndigheter och organisationer, forskning, utveckling och kunskapsförsörjning. Risker för skred, ras och erosion har mot bakgrund av klimatförändringen varit högaktuella frågor. Karteringar längs vattendrag samt övriga stabilitetskarteringar har fortsatt och SRV lämnade underlag till berörda kommuner. Från anslaget 2:2 Förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor betalade SRV i bidrag till 12 kommuner för förebyggande åtgärder mot naturolyckor inom bebyggda områden.