prop · GX0363 · 2009-12-09 00:00:00 — tullbelopp är den tullmyndighet som finns i den medlemsstat där tull- skulden har uppkommit eller anses ha uppkommit, se artikel 215.3 i Det innebär att bokförande tullmyndighet är den myndighet som finns i den medlemsstat där deklaranten för in varorna i sin bok- föring eller i den medlemsstat där den förenklade tulldeklarationen Det blir då denna medlemsstat som blir skyldig att tillhandahålla egna medel enligt rådets förordning (EG, EURATOM) nr 1150/2000 av om genomförande av beslut 94/728/EG, Euratom om systemet för gemenskapens egna medel14. denna medlemsstat som har rätt att behålla en viss andel för uppbördskostnaderna, se artikel 10 i nämnda förordning. 4.5 Fördelning av den nationella delen av tulluppbörden De nya bestämmelserna om enhetstillstånd avser bl.a. förenklade för- faranden för övergång till fri omsättning. Det innebär att de avser förfaranden som medför att en tullskuld uppstår och att tull därmed ska betalas. Tullmedel utgör en del av gemenskapens egna medel. Som fram- går ovan får dock medlemsstaterna behålla av tulluppbörden. Vid ett klareringsförfarande där endast en medlemsstat är inblandad eftersom varorna deklareras i den stat där varorna kommer in, finns det inga oklarheter kring vilken medlemsstat som får behålla de tullmedel. Vid tillämpningen av de nya bestämmelserna om enhets- tillstånd kommer två medlemsstater att vara inblandade, dels den medlemsstat som utfärdat tillståndet, dels den medlemsstat där varorna fysiskt befinner sig när de övergår till fri omsättning. Av tullkodexens bestämmelser följer att tullskulden ska anses ha upp- kommit på den plats där de omständigheter inträffar som förorsakar skulden. I de här aktuella fallen inträffar dessa omständigheter antingen på den plats där notering i bokföringen normalt sker (tillståndslandet) eller där den förenklade tulldeklarationen lämnas in (vanligtvis det land där varorna kommer in till EU). Härav följer att vid tillämpningen av ett enhetstillstånd ska tulluppbörden ske antingen i tillståndslandet eller landet där varorna har kommit in till EU. Det skulle vara den stat där tulluppbörden sker som får behålla de av tullmedlen. Det har dock inte ansetts vara rimligt att den andra medlemsstaten helt skulle gå miste om tullmedlen. Det har därför varit nödvändigt att lösa frågan om fördelningen av de av tulluppbörden som medlemsstaterna 14 EGT L 130, 31.5.2000, s. 1 (Celex 32000R1150). har rätt att behålla. Detta har uppnåtts genom att medlemsstaterna har Prop. 2009/10:63 förhandlat fram en konvention om centraliserad tullklarering avseende fördelning av nationella uppbördskostnader som behålls när de egna medlen överförs till EU:s budget15. Med uppbördskostnader avses i konventionen de belopp som medlemsstaterna får behålla enligt artikel 2.3 i rådets beslut nr 2007/436/EG, Euratom av om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel, dvs. Konventionen innebär att den medlemsstat som har ansvar för tulluppbörden överför av den nationella andelen av tulluppbörden till den andra medlemsstaten. Frågan om vilken fördelning som skulle vara lämpligast har diskuterats ingående i tullkodexkommittén och i det särskilda projekt inom åtgärdsprogrammet 2007 som haft i uppgift att utreda bl.a. detta. Projektet gjorde på grundval av en enkät som tillställdes medlems- staterna beräkningar av aktiviteterna i den tillståndsgivande medlems- staten respektive den deltagande medlemsstaten (dvs. landet där varorna kom in till EU ). Resultatet av enkäten blev att den tillståndsgivande medlemsstaten bedömdes utföra av arbetet och den andra medlemsstaten . Detta gjorde att projektet valde att rekommen- dera en fördelning 50/50 i stället för den fördelning 25/75 som också diskuterats. I tullkodexkommittén uppnåddes enhällighet kring fördel- ningen 50/50, och det har sedan också varit den fördelning som medlemsstaterna enats om vid förhandlingarna om konventionen. Av 10 kap. 2 § regeringsformen följer att regeringen inte får ingå en för riket bindande överenskommelse utan att har godkänt denna om överenskommelsen förutsätter att lag ändras eller upphävs eller att ny lag stiftas, eller om överenskommelsen i övrigt gäller något ämne i vilket ska besluta. Regeringen får heller inte ingå en för riket bindande internationell överenskommelse utan att har godkänt den, om överenskommelsen är av större vikt. Enligt artikel 7.3 i konventionen träder densamma i kraft efter det att den sista signatärstaten har förklarat att den fullgjort alla de interna förfaranden som krävs för antagande av konventionen. Samtliga av EU:s 27 medlemsstater är signatärstater. Det innebär att konventionen träder i kraft först efter det att samliga medlemsstater har ratificerat den. I samma artikel anges dock att varje medlemsstat som har fullgjort de interna förfarandena kan förklara att den kommer att tillämpa konven- tionen i förhållande till de medlemsstater som har avgivit motsvarande förklaring i fråga om de bestämmelser som omfattas av konventionen. Det innebär att medlemsstaterna inte behöver vänta tills den sista medlemsstaten har genomfört sina förfaranden innan de kan tillämpa konventionens bestämmelser. 5641/09 UD 16. 5 Överväganden och förslag I denna proposition föreslås de ändringar som behöver göras i svensk lagstiftning till följd av de nya bestämmelserna om enhetstillstånd i tillämpningskodexen. Vidare föreslås bestämmelser som medger att Tull- verket offentliggör förteckningar över medgivna tillstånd och innehavare av certifikat för godkända ekonomiska aktörer via Internet. Några ändringar består i att terminologin i tullagen anpassas till den som används i tillämpningskodexen genom att begreppet mellanstatligt enhetstillstånd ersätts med enhetstillstånd. Dessa ändringar kommen- teras inte särskilt. 5.1Minskade administrativa kostnader för import- och exportföretag Regeringens förslag: I syfte att minska de administrativa kostnaderna för import- och exportföretag som har erhållit enhetstillstånd tas kravet på separat ansökan bort i 3 kap. 3 a § andra stycket tullagen (2000:1281). Vidare införs en möjlighet för att medge undantag från kravet att lämna underrättelse enligt 4 kap. 26 § tullagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag med undantag för några redaktionella ändringar. Remissinstanserna: undrar hur skatten i praktiken ska deklareras till samt ifall ett företag kommer att bli tvingat att momsregistrera sig i alla länder som företaget vill använda som importland. Övriga instanser har inte haft någon synpunkt på detta förslag. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen i 3 kap. 3 a § tullagen tar sikte på situationen att ett enhetstillstånd har beviljats av en tull- myndighet i en annan medlemsstat och att det därför är denna tullmyndighet i den andra medlemsstaten som är behörig att ta emot tulldeklarationen. I första stycket regleras att det finns en deklarationsskyldighet i skattehänseende till det svenska när en vara fysiskt sätts i fri omsättning i med stöd av ett mellanstatligt enhetstillstånd ut- färdat av ett annat behöriga myndighet, trots att deklara- tionsskyldigheten avseende tull och därmed tullskulden uppkommer i det tillståndsgivande landet. I andra stycket skapas förutsättningar för att deklarationen med skatteredovisning ska kunna ges in till det andra landets tullmyndighet i samband med att tulldeklarationen lämnas dit. För att deklarationen med skatteredovisning ska få ges in till det andra landets tullmyndighet krävs att innehavaren av tillståndet särskilt ansökt om det hos . Det andra landets tullmyndighet ska inte vidta någon åtgärd som innebär myndighetsutövning i fråga om deklarationen med skatteredovisning utan enbart agera som en brevlåda för det svenska räkning. Deklarationen med skatteredovisning ska anses ha kommit in till när den togs emot av den andra landets Att få ge in sin deklaration med skatteredovisning till det andra landets tullmyndighet är en rättighet för den som har fått tillstånd till det. Det kan aldrig vara en skyldighet. Den nuvarande lydelsen av paragrafen innebär således att en separat ansökan måste göras hos för att ett företag ska få tillåtelse att lämna in också sin deklaration med skatteredovisning till den andra medlemsstatens behöriga tullmyndighet. Det framstår som en onödig administrativ börda att företaget måste ansöka separat om detta. Det borde vara tillräckligt att företaget ansöker om detta hos den tillstånds- givande tullmyndigheten, antingen i samband med ansökan om enhetstillstånd eller efter att enhetstillstånd medgivits. Detta förutsätter givetvis att det finns ett väl fungerande samarbete mellan tullmyndig- heterna. måste få information från den tillståndsgivande tull- myndigheten att det aktuella företaget har ansökt om att få lämna in sin deklaration med skatteredovisning där. Detta bör utan alltför mycket merarbete för myndigheterna kunna uppnås inom ramen för det informationsutbyte som alltid ska ske i samband med att enhetstillstånd meddelas och sedan tillämpas. Därför förslås att kravet på en separat ansökan tas bort. I 4 kap. 26 § tullagen anges att en underrättelse i vissa fall ska lämnas till om det finns en skyldighet att lämna en underrättelse till ett annat behöriga myndighet enligt artikel 266 eller 285 i tillämpningskodexen. De fall då detta ska ske är då varan ska deklareras för övergång till fri omsättning, export eller återexport med stöd av ett mellanstatligt enhetstillstånd och varan befinner sig inom det svenska tullområdet när den ska övergå till fri omsättning eller föras ut till tredje land. Enligt kommentaren till bestämmelsen i prop. 2003/04:41 (s. 55) är syftet med bestämmelsen att skapa ett system där det finns en under- rättelseskyldighet mot det svenska när en vara ska sättas i fri omsättning i eller exporteras från genom ett förfarande med stöd av ett mellanstatligt enhetstillstånd. Det anges vidare att denna nationella underrättelseskyldighet ska ha motsvarande omfattning som den underrättelseskyldighet som följer av gemenskapens tullagstiftning. En anledning till att denna bestämmelse bedömdes vara nödvändig torde ha varit att det inte fanns något system för kommunicering av anmäl- ningar och deklarationer mellan EU:s tullmyndigheter. I takt med att detta system utvecklas torde behovet av en särskilt föreskriven under- rättelseskyldighet minska. Eftersom systemet är under upp- byggnad, finns det skäl att ha kvar bestämmelsen om underrättelse- skyldighet. Det föreslås dock att det införs en möjlighet för att medge undantag från skyldigheten. Företagen bör inte belastas med en underrättelseskyldighet om bedömer att informationen lika gärna kan erhållas på annat sätt. har ställt frågan hur skatten i praktiken ska deklareras till samt ifall ett företag kommer att bli tvingat att momsregistrera sig i alla länder som företaget vill använda som importland. Förhoppningen är att skatten ska kunna deklareras på enklast möjliga sätt, t. ex genom en kopia av tulldeklarationen där företaget har fyllt i upplysningar avseende beskattningen. Avseende momsregistrering blir det ingen skillnad mot vad som gäller vid import av varor. Enhetstillståndet flyttar ju inte beskattningen mellan medlemsstaterna utan påverkar enbart förtullningen av varor. 5.2Enhetstillstånd även för förenklat deklarationsförfarande Regeringens förslag: Delegationsbestämmelsen i 4 kap. 24 § första stycket tullagen (2000:1281) ändras så att den även avser föreskrifter om att utfärda enhetstillstånd att använda förenklat deklarations- förfarande. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen instans har haft någon synpunkt på detta Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 kap. 24 § första stycket tullagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om att utfärda enhetstillstånd att använda lokalt klareringsförfarande. Som framgår av avsnitt 4.3 omfattar de nya bestäm- melserna om enhetstillstånd såväl det lokala klareringsförfarandet som det förenklade deklarationsförfarandet. bör därför ges möjlig- het att utfärda föreskrifter avseende enhetstillstånd att använda båda dessa förenklade förfaranden. Därför bör delegationsbestämmelsen ändras, så att den även omfattar enhetstillstånd att använda förenklat deklarationsförfarande. Kontrollåtgärder i samband med gränspassage samt Regeringens bedömning: Lagförslagen påverkar inte befintliga regler om kontroller i samband med gränspassage. Vidare krävs det inte några lagstiftningsåtgärder beträffande insamlande av statistik- Promemorians bedömning: Detta är frågor som inte behandlas i saknar en diskussion om huruvida varor som omfattas av nationella sanktioner och restriktioner vid import- eller export ska kunna inbegripas av ett enhetstillstånd. även upp hanteringen av de statistikuppgifter som lämnas i en tull- Företag med enhetstillstånd kommer att redovisa statistik- uppgifter i tulldeklarationen som lämnas i det tillståndsgivande landet. Ska exempelvis ett svenskt företag som för in varor via en tysk gränsort följa svensk lagstiftning eller de tyska reglerna? och Handelskammaren anför att det förefaller vara orimligt att ett svenskt företag måste följa upp vilka regler och förändringar i tullstatistiken som gäller från tid till annan i andra medlemsstater. svenska hur överföring av statistik ska ske mellan olika medlemsstater i det fall en vara deklareras i ett land men Prop. 2009/10:63 reell import och konsumtion sker i ett annat land. förbundet undrar hur själva gränspassagen i importlandet ska gå till. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen konstaterar att införandet av regler om enhetstillstånd inte påverkar reglerna om import- och exportrestriktioner. Ett enhetstillstånd rör deklarationen av varorna och ska inte påverka den rättsliga regleringen av själva gränspassagen. Den omständigheten att ett företag har ett enhetstillstånd ska således inte förta tullmyndigheten möjligheten att göra en kontroll av att befintliga restriktioner efterlevs. är det av stor vikt att de kontroller som behöver utföras genomförs på ett sådant sätt att handelsflödet störs så lite som möjligt. Det är också viktigt att hanteringen i de olika medlems- staterna är så likformig som möjligt. I syfte att befrämja detta har EU- kommissionen tillsatt en arbetsgrupp som ska ta fram förslag till tydliga riktlinjer bl.a. beträffande kontroller av import- och exportrestriktioner. , genom , deltar i arbetet i denna arbetsgrupp. Den praktiska hanteringen av insamlandet av statistikuppgifter vid tillämpningen av enhetstillstånd förutsätter ett gott samarbete mellan de inblandade tullmyndigheterna. Det är väsentligt att de lösningar som tas fram inte ålägger företagen en ökad administrativ börda. Även dessa frågor är föremål för diskussioner i en av tillsatt arbetsgrupp. , genom , deltar också i den arbets- gruppen. bedömer regeringen att det inte krävs några lagstiftningsåtgärder beträffande insamlandet av statistikuppgifter. 5.4Utförande av kontrollåtgärder i en annan medlemsstat för svensk räkning Regeringens förslag: En ny bestämmelse införs i 4 kap. tullagen (2000:1281) som gör det möjligt för att överlåta till tullmyndigheten i ett annat att vid tillämpningen av enhetstillstånd utföra kontrollåtgärder enligt tullagstiftningen för svensk räkning. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag med undantag för några redaktionella ändringar. Remissinstanserna: Länsrätten i konstaterar att det inte av förslaget framgår huruvida en kontrollåtgärd i enlighet med den nya bestämmelsen i 4 kap. 30 § tullagen, som utförs inom ett annat EG- lands tullområde men som ska anses ha vidtagits av , kan utgöra ett överklagbart beslut. Övriga instanser har inte haft någon synpunkt på detta förslag. Skälen för regeringens förslag: I artikel 250 i tullkodexen anges, att om ett tullförfarande tillämpas i flera medlemsstater ska de beslut, de åt- gärder för identifiering som vidtagits eller överenskommits och de hand- lingar som utfärdats av tullmyndigheterna i en medlemsstat ha samma rättsliga verkan i andra medlemsstater som beslut, vidtagna åtgärder och handlingar som utfärdats av tullmyndigheterna i var och en av dessa Vidare ska de sakförhållanden som konstateras när kontroller utförs av tullmyndigheterna i en medlemsstat ha samma bevis- värde i andra medlemsstater som de sakförhållanden som konstateras av tullmyndigheterna i var och en av dessa medlemsstater. En konsekvens av de nya bestämmelserna om enhetstillstånd i tillämp- ningskodexen är att kontrollåtgärder enligt tullagstiftningen ska kunna utföras av en tullmyndighet i ett annat för svensk räkning. Detta innebär med andra ord att en förvaltningsuppgift som innefattar myndighetsutövning i vissa situationer ska kunna överlåtas till ett annat land. En bestämmelse bör därför tas in i 4 kap. tullagen enligt vilken ska kunna överlåta till tullmyndigheten i en annan medlems- stat att, vid tillämpning av ett förfarande med stöd av ett enhetstillstånd utfärdat i inom den andra medlemsstatens tullområde, utföra kontrollåtgärder enligt tullagstiftningen för svensk räkning. En sådan bestämmelse aktualiserar en tillämpning av 10 kap. 5 § fjärde stycket regeringsformen, vilket innebär att beslut ska fattas med tre fjärdedels majoritet eller i grundlagsordning. Lagrådet har påpekat att det i det fortsatta lagstiftningsarbetet bör övervägas om inte den föreslagna 4 kap. 30 § tullagen ska tillföras ett krav på att preciserar de kontrollåtgärder som vill att den utländska myndigheten ska vidta. Regeringen instämmer i att de uppgifter enligt tullagstiftningen som enligt bestämmelsen får överlåta till en utländsk myndighet måste preciseras i samband med överlåtelsen. En bestäm- melse med ett sådant krav behöver dock inte finnas i lag utan kan tas in i förordning. Även i övrigt kommer det att finnas anledning att meddela närmare föreskrifter om förfarandet i samband med överlåtelse av uppgifter enligt den aktuella bestämmelsen. En upplysning om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om förfarandet vid överlåtelse av dessa kontrolluppgifter bör införas i ett andra stycke i den föreslagna 4 kap. 30 § tullagen. Det kan finnas skäl att nämna att det i lagen (1959:590) om gräns- tullsamarbete med annan stat finns vissa bestämmelser som medför att annan stats tulltjänstemän får utöva myndighet för svensk räkning i den andra staten. Bestämmelserna i den lagen tar dock sikte på det gräns- tullsamarbete som har med främst , och och får endast utövas inom särskilda zoner, s.k. kontrollzoner. Lagen kan inte anses omfatta det samarbete rörande enhetstillstånd som det nu är fråga om. Det bedöms vidare inte vara ändamålsenligt att göra ändringar i den lagen. Det är tullagen som kompletterar tullkodexen och tillämp- ningskodexen, och det är därför naturligt att den nya bestämmelsen tas in i tullagen. De aktuella kontrollåtgärderna kommer således att vidtas i ett annat , men för svensk räkning. Det kommer att vara fråga om kontroller som utförs inom ramen för ett hos pågående ärende om tullklarering. Lagrådet har anfört att frågan om överklagbarhet av beslut om att begära hjälp av en annan myndighet att utföra kontroller bör uppmärksammas i det fortsatta lagstiftningsarbetet. En utländsk myndighets beslut om att genomföra en kontroll torde inte kunna överklagas hos svensk domstol. Däremot torde det normalt vara möjligt att angripa ett underlag som en utländsk myndighet har gett in till i samband med ett överklagande av verkets slutliga beslut. Regeringen anser emellertid att frågan om överklagande av beslut om att genomföra kontrollåtgärder är sådan att den bör överlämnas till rätts- Prop. 2009/10:63 tillämpningen. Regeringens förslag: Ett förtydligande görs i 8 kap. 1 § tullagen (2001:1281) så att det klart framgår att tulltillägg kan påföras den som har skyldighet att lämna deklaration med skatteredovisning i trots att tulldeklarationen har lämnats in i en annan medlemsstat. Promemorians förslag: Detta är en fråga som inte behandlas i prome- . Remissinstanserna: har i sitt remissvar ställt frågan huru- vida tulltillägg kan påföras den som är skyldig att lämna deklarationen med skatteredovisning i , men tulldeklarationen har lämnats in i en annan medlemsstat som en följd av att enhetstillståndet är utfärdat i denna senare medlemsstat men varorna rent fysiskt befinner sig i . Verket föreslår en förtydligande bestämmelse i 8 kap. 1 § tullagen. Skälen för regeringens förslag: I 8 kap. 1 § tullagen anges att vid tillämpningen av bestämmelserna i kapitlet gäller vad som sägs om gäldenär även den som är skyldig att betala skatt enligt 5 kap. 11 §. Syftet med denna bestämmelse är att klargöra att bestämmelserna om tulltillägg ska kunna tillämpas även då varan i fråga inte är tullbelagd, men annan importskatt ska tas ut (se prop. 1999/2000:126 s. 155). 5 kap. 11 § första stycket tullagen innehåller en upplysning om att bestäm- melser om skyldighet att med anledning av import eller införsel som avses i 3 kap. 3 § eller 3 a § betala annan skatt än tull finns i bl.a. mervärdesskattelagen (1994:200). Hänvisningen till 3 kap. 3 a § tullagen tillkom vid de ändringar i tullagen som gjordes 2004 för att möjliggöra tillämpningen av mellanstatliga enhetstillstånd. Den bestämmelsen be- handlar situationen då en vara deklareras för övergång till fri omsättning med stöd av ett enhetstillstånd som utfärdats i ett annan , och varan fysiskt befinner sig i då den övergår till fri omsättning. I sådana fall ska importen i skattehänseende anmälas till genom en deklaration med skatteredovisning. Avsikten har varit att bestämmel- serna om tulltillägg i 8 kap. tullagen skulle bli tillämpliga även beträffande sådan mervärdesskatt som ska uppbäras i vid användningen av ett enhetstillstånd. Regeringen kan dock hålla med om att detta inte helt klart framgår av ordalydelsen i 8 kap. tullagen. I 8 kap. 2 § anges nämligen att tulltillägg ska tas ut om den som är gäldenär och skyldig att lämna tulldeklaration på annat sätt än muntligen under förfarandet har lämnat en oriktig uppgift till ledning för tulltaxeringen. Regeringen föreslår därför att det i enlighet med Tull- verkets förslag förs in en förtydligande bestämmelse i 8 kap. 1 § tullagen, av vilken det framgår att det som sägs om tulldeklaration även ska gälla sådan deklaration med skatteredovisning som avses i 3 kap. 3 a § tullagen. Regeringens förslag: Ändringar görs i lagen (2001:185) om behand- ling av uppgifter i verksamhet som tydliggör att kan ge allmänheten tillgång till information om tillstånd och certifikat för godkända ekonomiska aktörer via Internet. En förutsättning ska dock vara att tillståndshavaren eller innehavaren av certifikatet har lämnat samtycke till offentliggörandet i förväg. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag med undantag för några redaktionella ändringar. Remissinstanserna: Länsrätten i frågar sig hur en tvist om huruvida samtycke till publicering verkligen har förelegat är tänkt att hanteras. Datainspektionen påpekar att den föreslagna bestämmelsen om information till allmänheten omfattar information om innehavare av andra certifikat än enhetstillstånd. Datainspektionen anser att det även beträffande dessa andra personer bör klargöras vilka uppgifter som kan komma att offentliggöras. Vidare frågar sig Datainspektionen om möj- ligheterna att enligt tillämpningskodexen offentliggöra namn på och adress till de företag som inkluderas i tillståndet och som agerar för tillståndshavarens räkning kan innebära att personuppgifter publiceras beträffande andra än de som har samtyckt. Övriga instanser har inte haft någon synpunkt på detta förslag.