prop · GX033 · 2009-09-21 00:00:00 — finns på regional nivå många starka aktörer inom alla dessa områden, men förhållandena skiljer sig givetvis åt mellan olika delar av landet. I avsnitt 6.1 föreslår regeringen att en ny modell för fördelning av statliga medel till regional kulturverksamhet ska införas. Det finns i detta sammanhang starka skäl att överväga hur de statliga insatser som fram tills nu genomförts inom ramen för de tre institutio- nerna ska vara organiserade och inriktade för att på bästa sätt stödja den regionala nivån och uppfylla målen om en god nationell spridning av kulturen och även understödja internationellt utbyte. Det kulturpolitiska beslut som fattades 1974 kan ses som startskottet för en successiv uppbyggnad av en regional institutionsstruktur som skulle ge invånare i hela landet tillgång till ett rikt och varierat kultur- utbud av hög kvalitet. I samma beslut fick de tre institutionerna upp- draget att komplettera och stödja spridningen av scenkonst, musik och utställningar i hela landet under detta utbyggnadsskede. kan vi konstatera att det regionala institutionsnätet är väl utbyggt och etablerat. Redan i den kulturutredning som lades fram (SOU 1995:84) föreslogs att uppdraget för de tre institutionerna skulle inriktas mot förmedling, metodutveckling och internationellt utbyte. Verksam- heterna föreslogs bli mer efterfrågestyrda och de egeninitierade konst- närliga produktionerna antingen upphöra eller reduceras kraftigt. Den dåvarande regeringen valde emellertid att inte genomföra utredningens förslag ifråga om produktionsverksamheten. Däremot förtydligades rollen som stödjande samarbetspartner. har förändringar gjorts inom alla dessa tre institutioner och inriktningen mot samarbets- projekt snarare än självständiga produktioner har blivit tydlig. Reger- ingen menar att det finns skäl att ta ytterligare steg i denna förändrings- process. Av remissvaren framkommer att många ser ett värde i den stora kom- petens som finns uppbyggd inom de tre verksamheterna och att denna fortsatt bör komma respektive sektor till godo. görs bedöm- ningen att de regionala aktörernas möjligheter att skapa olika typer av produktioner av högt konstnärligt och kvalitativt värde stärkts och att de tre institutionernas betydelse i detta avseende har minskat. Det är dock stor skillnad mellan de tre institutionerna när det gäller organisatorisk uppbyggnad, inriktning samt ekonomiska och administrativa förutsätt- ningar. , som drivs i föreningsform, har ett utvecklat nätverk av lokala teaterföreningar som man ger stöd till. Rikskonserter, som är en stiftelse, och Riksutställningar, som är en myndighet, är mindre till omfånget och kan inte sägas ha samma starka roll inom sina respektive Det finns ett värde i att ha många olika producenter av musik, teater Pluralism och olika perspektiv är viktiga för kultur- är det angeläget att staten och övriga offentliga aktörer inom kulturområdet använder sina resurser på det mest ändamålsenliga och effektiva sättet. Staten bör bidra till att bygga upp, upprätthålla och vidareutveckla starka, självständiga regionala institutioner inom kultur- området som kan bära upp en bredd och kvalitet i sin verksamhet. roll bör också vara att stödja dessa med att bygga upp nationell kompe- tens och främja nätverk och samarbete. I avsnitt 7.4 bedömer regeringen att Statens musiksamlingar bör få ett bredare uppdrag, som omfattar både utövande musik och musikens kulturarv. Det föreslås också att statens verksamhetsstöd till Stiftelsen ska upphöra. tidigt anges att stödet till regionernas verksamhet på musikområdet bör förstärkas, liksom stödet till de fria musikgrupperna. I avsnitt 6.1 anges att en särskild utredare bör ges i uppdrag att föreslå hur en ny modell för fördelning av statliga medel till kulturverksamhet på regional och lokal nivå ska införas. Regeringen har för avsikt att låta denna utredare se över Riksutställningars framtida roll och uppdrag. aspekt i det arbetet är museisektorns behov av stöd, bl.a. när det gäller Även berörs av förslagen i Kulturutred- ningens betänkande, bl.a. när det gäller stöd till teaterkonsulenter. Regeringen anser att uppdrag i högre grad bör vara stödjande och kompetensutvecklande. Däremot bör de egna produk- tionerna kunna minska något i omfattning. Mot bakgrund av detta beräknar regeringen i budgetpropositionen att anslaget till minskar med samt att anslaget till Riksutställningar minskas med fr.o.m. 6.3Samverkan mellan staten, den kommunala nivån och den ideella sektorn Regeringens bedömning: Dialogen mellan företrädare för staten, kom- munerna och landstingen samt ideella och idéburna organisationer och nätverk behöver utvecklas inom kulturområdet. Regeringen avser därför att inbjuda till en dialog kring gemensamma framtidsfrågor. förslag överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Utredningen föreslår att regeringen tar initiativ till en dialog med de civilsamhälleliga organisationerna på kulturens område och med Kommuner och Landsting i syfte att ingå en överenskommelse liknande den som slutits på det sociala området. Remissinstanserna: En övervägande del av de remissinstanser som uttalat sig om förslaget välkomnar en förstärkt samverkan mellan staten, den kommunala nivån och det civila samhället. Flera remissinstanser, däribland och folkminnen, Hembygdsför- bund, , , Vuxenskolan, Bildningsverksamhet, Ideell kultur- Prop. 2009/10:3 allians, , samt i , respektive , stöder utredningens förslag om en överenskommelse mellan staten, den kommunala och regionala nivån och representanter för det civila sam- hället på kulturområdet. Många remissinstanser påpekar dock att be- greppet civilsamhälle inte är entydigt definierat och att de organisationer och verksamheter som brukar hänföras till civilsamhället utgör en mycket heterogen grupp. Kommuner och Landsting tillstyrker i huvudsak utredningens förslag på området, men anser att initiativet till detaljerade överenskommelser mellan det offentliga och civilsamhället ska komma från lokala och regionala företrädare. menar att en specifik överenskommelse mellan folkbildningen, SKL och staten inte är förenlig med de grundläggande förutsättningarna för en fri och frivillig folkbildning. Skälen för regeringens bedömning: Människors engagemang och skapande förmåga är förutsättningen för ett rikt kulturliv. Enskilda per- soner gör stora insatser för att bygga upp kulturell verksamhet och bidrar därmed till att kulturen blir en positiv kraft i samhällsutvecklingen. Denna typ av verksamhet engagerar ett stort antal människor i hela landet och bidrar bl.a. till att skapa sammanhållning och ett socialt samman- hang. Civilsamhället är ett vitt begrepp och omfattar förutom den ideella sektorn även bl.a. oorganiserat frivilligt arbete och enskilda insatser. Dessa insatser är viktiga för kulturområdet. De bedömningar som reger- ingen gör i detta avsnitt berör dock främst den ideella sektorn. Med det begreppet avses organisationer och aktörer som varken bedriver vinst- drivande verksamhet eller är en del av det allmänna. får verksamheterna dock bidrag från allmänna medel. Regeringen planerar att överlämna en proposition om politiken när det gäller den ideella sektorn till och att där föreslå ett nytt mål för politiken om den ideella sektorn, dvs. den nuva- rande folkrörelsepolitiken. Avsikten med propositionen är att lägga grunden för en mer samlad politik på området där de ideella organisationernas betydelse, förutsättningar och villkor systematiskt följs och redovisas och där dialog mellan staten och den ideella sektorn är en viktig beståndsdel. Den ideella sektorn inom kulturområdet uppvisar en stor variation. Professionella och amatörer deltar separat eller gemensamt, beroende på sammanhang. Den ideella verksamheten bidrar, bl.a. genom studieför- bundens verksamhet, till att de nationella kulturpolitiska målen uppnås. Regeringen menar i likhet med att det civila samhället har en stor betydelse både för den utövande kulturen och för kulturarvs- området. Vi menar dessutom, i likhet med många remissinstanser, att den professionella kulturen och amatörkulturen inte står i motsatsförhållande till varandra. Tvärtom skapar de ofta förutsättningar för varandra och utgör båda nödvändiga delar av ett rikt kulturliv. Regeringen ser därför positivt på ett fördjupat erfarenhetsutbyte och samarbete på kulturområdet mellan den ideella sektorn, landstingen och kommunerna samt staten. För att undersöka behoven och formerna för ett sådant fördjupat samarbete avser regeringen att ta initiativ till att bjuda in representanter för den ideella sektorn, kommunerna och landstingen samt företrädare för berörda statliga verksamheter till en gemensam dialog. Barns och ungas möjligheter till eget skapande och ökad delaktighet i kulturlivet är centrala i den kulturverksamhet som bedrivs i landstingens och kommunernas regi och väsentliga delar av kultursektorns arbete. den bakgrunden kan ett av syftena med dialogen vara att stärka barns och ungas möjligheter till eget skapande och deltagande i kulturlivet. Regeringen kommer också att tydligare framhålla betydelsen av sam- arbetet med civilsamhället i styrningen av myndigheterna inom kultur- 6.4 Förstärkt samordning och kunskapsspridning inom området barn- och ungdomskultur Regeringens bedömning: ges i uppdrag att utveckla sitt utåtriktade arbete med barn- och ungdomskultur. ges ett tilläggsuppdrag som syftar till att öka förståelsen för barns och ungas kreativitet och aktiviteter på Internet. förslag: Utredningen pekar på behovet av att skapa en bättre samordning när det gäller arbetet med kultur i skolan. Däremot lämnas inga direkta förslag på insatser som gäller barn- och ungdomskulturområdet som helhet. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a. , , , och Kommuner och Landsting, anser att barn- och ungdomskultur- området inte är tillräckligt belyst av . efterlyser forskning, utvärdering och erfarenhetsspridning inom barn- och ungdomskultur. Ett flertal remissinstanser uppmärksammar också frågan om barn och unga som kulturutövare i det nya medielandskapet. Skälen för regeringens bedömning: lyfter bl.a. fram behovet av utvärderingar och metodutveckling och föreslår att får ett utökat uppdrag inom detta fält. Även i Statens kulturråds rapport om samverkan mellan skolan och kulturlivet (2007:8 Kulturliv och skola) identifieras behovet av samordnad kunskapssprid- ning och analys samt bristen på utvärderingar och statistiska underlag. har redan inlett ett utvecklingsarbete som rör insatser inom barn- och ungdomskulturområdet. Det är regeringens bedömning att bör ges ett tydligare uppdrag när det gäller samord- ning och kunskapsspridning inom området. I uppdraget ska ingå att samla och publicera aktuell statistik och information, följa och sprida forskningsrön liksom bidra till kunskaps- och metodutveckling och lyfta fram goda exempel samt vara en dialogpart för regionala och kommunala aktörer och kulturlivets parter. Kulturverksamheter i skolan ska redovisas särskilt. Kommunerna ansvarar för det lokala kulturutbudet där den största delen av barns kulturliv utspelar sig. Statens kulturråds utåtriktade upp- drag inom ungdoms- och barnkultur bör därför genomföras i nära sam- arbete med den kommunala nivån. Medielandskapet har förändrats betydligt . 2009/10:3 Internet har blivit en allt viktigare arena för att uttrycka sig kreativt och delta aktivt, vilket ställer krav på att medborgarna kan bedöma och granska information. Denna mediekompetens är inte minst viktig när det gäller barn och unga. I har , som har i uppdrag att följa utvecklingen av barns och ungas mediesituation och arbeta före- byggande för att minska riskerna för skadlig mediepåverkan, en viktig roll när det gäller dessa frågor. arbete är delvis kopplat till de initiativ som tagits inom EU för att uppmuntra och samordna med- lemsstaternas arbete för att öka mediekompetensen. Europeiska kom- missionen har antagit en rekommendation med riktlinjer på detta område. har i uppdrag att främja utveckling och användning av IT i skolan. Det innebär att erbjuda stöd till förskolor, skolor och vuxen- utbildning för att kunna använda IT och medier i undervisningen på ett genomtänkt sätt. erbjuder t.ex. kompetensutveckling av peda- goger och en webbsida om säker Internetanvändning Tekniken har gett upphov till nya konsumtionsmönster med nya beteendemönster och delvis nya attityder, och den har inneburit att barn och unga i allt högre grad själva är kreatörer och medskapande på den digitala arenan. har många vuxna begränsad kunskap om barns och ungas digitala aktiviteter. Regeringen avser därför att ge ett tilläggsuppdrag som syftar till att öka förståelsen för barns och ungas kreativitet och aktiviteter på Internet. 6.5Ett samlat ansvar för statens stöd och samordning inom biblioteksväsendet Regeringens bedömning: Kungl. bör ges ett särskilt uppdrag när det gäller att svara för nationell överblick, främja samverkan och driva på utvecklingen inom biblioteksväsendet samt att, i samråd med länsbiblioteken, kontinuerligt följa bibliotekens arbete. Uppdraget omfattar dock inte forsknings- och högskolebiblioteken. Regeringen avser att ge Kungl. i uppdrag att ta fram en plan för hur detta praktiskt ska genomföras. förslag: Överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Utredningens förslag är att Kungl. ska få i upp- drag att svara för den nationella överblicken på biblioteksområdet samt att en samlad myndighet för arkiv och bibliotek bör inrättas . Remissinstanserna: Bland remissinstanserna stöder flertalet förslaget att uppdra åt Kungl. att vara en nationell samordnare för biblioteksområdet. Däremot avvisar de flesta förslaget om att slå samman Kungl. och (inkl. landsarkiven). Många remiss- instanser uttrycker dock värdet av att kunna se samlat på arkiv- och biblioteksfrågor. (KB) anför att myndigheten har goda förutsättningar att ta på sig ett utökat ansvar och att mycket samordning inom bibliotekssektorn sker genom KB:s försorg. DIK-för- bundet ställer sig bakom förslaget att ge KB i uppdrag att svara för natio- nell överblick på biblioteksområdet. värdet av att KB blir en nationell aktör även för folk-, läns- och skol- bibliotek och menar att den bristande samordningen ger upp- hov till dåligt resursnyttjande. En majoritet av de universitet som lämnat remissvar, bl.a. , är positiva till att KB får ett samlat ansvar för bibliotekssektorn. , såsom Kungliga Tekniska högskolan, framhåller dock risker för att förslaget skulle minska KB:s kapacitet att agera som forskningsbibliotek. Framför allt lyfts samord- ningen av de digitala tjänsterna fram som viktig. eniga om att det behövs en nationell aktör på biblioteksområdet med ett samordningsansvar även för folk- och länsbibliotek. exempelvis Länsbiblioteket respektive , liksom flera universitetsbibliotek, påtalar vikten av samverkan och dialog och att kompetens tillförs KB. uttrycker en viss skepsis mot förslaget, men uttrycker ett behov av en samlad biblioteks- politik med ett gemensamt uppdrag för offentligt finansierade bibliotek. framhåller att den egna myndigheten inte förmått vara en samlande aktör på området, på grund av att uppdraget inte gett mandat för en sådan roll. Skälen för regeringens bedömning Biblioteken är en viktig samhällelig resurs och det finns stora utveck- lingsmöjligheter för biblioteken i framtidens samhälle. Biblioteken verkar för läskunnighet, utbildning, livslångt lärande, kultur och infor- mationsspridning. Det finns ett väl utbyggt biblioteksväsen i med folkbibliotek, skolbibliotek, läns- och regionbibliotek, universitets- och högskole- bibliotek och andra forskningsbibliotek, myndighets- och specialbiblio- tek, sjukhusbibliotek och Kungl. (KB). Alla dessa bibliotek har offentlig finansiering, men olika huvudmän statlig, eller landstingskommunal. Därutöver finns företags- bibliotek och privata bibliotek. Bibliotekens målgrupper och uppgifter sammanfaller ofta, men skiljer sig också åt. Olika biblioteksformer närmar sig dock varandra, t.ex. använder studerande sig alltmer av folk- biblioteken. På olika håll integreras skolbiblioteken med folkbiblioteken i kommunerna. Länsbiblioteken i flera län eller regioner verkar för att alla bibliotek i regionen ska ses som en gemensam resurs. Utvecklingsarbete bedrivs bl.a. för att överbrygga gränser mellan folkbibliotek och forsk- ningsbibliotek, men också över regiongränser. Behoven av ett ökat samarbete mellan folkbibliotek och forsknings- bibliotek har tagits upp i flera olika sammanhang. Ökad samordning av biblioteksväsendet är en ofta återkommande önskan från flera företrädare för bibliotekssektorn. Som och det stora flertalet remissinstanser påpekar finns det behov av såväl en nationell överblick som ett ökat samspel mellan den nationella, regionala och kommunala biblioteksverksam- heten. Detta ligger också i linje med bibliotekslagen (1996:1596) som anger att bibliotek och bibliotekshuvudmän inom det allmänna biblio- teksväsendet ska samverka. För att ge bättre förutsättningar för ökat samarbete inom biblioteksområdet föreslår vi att KB, förutom sitt nuvarande uppdrag som forskningsbibliotek, även får ett ansvar för att Prop. 2009/10:3 svara för nationell överblick, främja samverkan och driva på utveck- lingen inom den del av biblioteksväsendet som har eller regional huvudman. Regeringen avser att ge KB i uppdrag att ta fram en plan för hur detta praktiskt ska genomföras. Forsknings- och högskole- bibliotek omfattas därmed inte av detta nya specifika uppdrag. Tillsam- mans med länsbiblioteken ska KB följa upp bibliotekslagens praktiska tillämpning och även ansvara för att det finns relevant kunskap och stati- stik på området. Länsbiblioteken får en tydligare roll när det gäller att följa utvecklingen inom respektive region och därmed bistå och komplettera KB:s arbete med dessa frågor. KB är i första hand ett forskningsbibliotek med det överordnade upp- draget att ta emot, förvara, beskriva och tillhandahålla den svenska tryckproduktionen i sin helhet samt filmer, fonogram och videogram för forskningssyften. Vidare insamlar och tillhandahåller KB även viss utländsk forskningslitteratur. Detta ska även fortsättningsvis vara KB:s huvuduppgift. Uppdraget att driva, samordna och utveckla frågor inom en större bibliotekssfär ska inte begränsa KB:s kapacitet att utföra sin huvuduppgift. Regeringen anser också att det är nödvändigt att tillföra verksamheten särskilda resurser för uppdraget. Den s.k. (SOU 2003:129) föreslog att KB skulle få det odelade ansvaret för utveckling och samordning av informationsförsörj- ning till alla offentligt finansierade bibliotek. Motiven var bl.a. rätten till likvärdig informationsförsörjning och biblioteksservice i hela landet, behovet av nationella lösningar inom olika områden, exempelvis gemen- samma kataloger, och effektivare resursutnyttjande. föreslår bl.a. att de förändringar som föranleds av utvecklingen inom det digitala området följs upp av en central aktör. I dessa avseenden har t.ex. folkbiblioteken och de vetenskapliga bibliote- ken delvis gemensamma mål och utmaningar. Även låntagarna har, enligt utredningen, numera i stor utsträckning samma behov. Regeringen delar denna uppfattning och vill poängtera betydelsen av att biblioteken arbetar för att förenkla och förbättra servicen för sina användare. Folkbibliotekens uppdrag att arbeta läsfrämjande, med kulturell verk- samhet och i ett lokalt sammanhang, ofta med barn och unga som en huvudmålgrupp, skiljer sig dock avsevärt från forskningsbiblioteken. KB bör i sitt samordningsuppdrag även uppmärksamma skillnader mellan olika typer av bibliotek och behöver sannolikt utöka sin kompetens när det gäller folk- och skolbiblioteksverksamhet. Regeringen ser dock inte tillräckligt starka skäl för att samla de myndigheter som nämner i en gemensam myndighet. Regeringen anser att universiteten och högskolorna ska ha långtgående självständighet så att de kan agera fristående och styrning från andra myndigheter. Pluralism i forsknings- och högskolesystemet ska värnas. Regeringen finner det därför inte motiverat att utöka KB:s roll i för- hållande till högskole- och forskningsbiblioteken. KB:s huvuduppgift är att ta emot, förvara, beskriva och tillhandahålla den svenska tryckproduktionen i dess helhet samt att upprätthålla en representativ samling av utländsk forskningslitteratur inom samhälls- vetenskap och humaniora. KB har också i uppdrag att svara för det natio- nella biblioteksdatasystemet LIBRIS, för vissa frågor om samverkan mellan forskningsbibliotek samt för samordning, utveckling och visst utredningsarbete inom biblioteksområdet. Vi ser att det finns goda förut- sättningar att vidareutveckla samverkan kring licensupphandling, sam- katalogisering och liknande. KB har stor kompetens och erfarenhet av att driva och samordna digitala samarbeten och bör därför få en tydligare roll för hela sektorn. Den digitala utvecklingen gör också att tillgången till digital litteratur är en fråga som bör aktualiseras. svarar för nationell statistik över biblioteks- området, ett ansvar som bör flyttas till KB. I denna fråga bör KB även samverka med länsbiblioteken. Länsbiblioteken arbetar med utveckling och förnyelse av biblioteken i länen och har till uppgift att stödja, samordna, utveckla och komplettera länets kommunala och landstingskommunala bibliotek. och landstingen till länsbibliotekens Utöver länsbiblioteken finns också lånecentraler och s.k. depåbibliotek, som fungerar som centrala fjärrlånemagasin. som även är lånecentral för landets alla bibliotek. Länsbiblioteken är viktiga aktörer i den nationella infrastrukturen på Regeringen menar att det borde finnas möjlighet att utveckla och förtydliga deras roll, bl.a. när det gäller ansvaret för sam- ordning och kvalitetsutveckling av biblioteksverksamheten i respektive län eller region. I detta sammanhang är samverkan med KB och Talboks- Talboks- och (TPB) samverkar med andra biblio- tek för att personer med funktionsnedsättning ska få tillgång till t.ex. talböcker, punktskriftsböcker och e-text. att TPB bör få i uppgift att följa efterlevnaden av 8 § bibliotekslagen om att folk- och skolbiblioteken ska ägna särskild uppmärksamhet åt vissa utpekade grupper, vilket skulle stärka TPB:s inriktning mot samverkan med övriga myndigheter. I det sammanhanget vill regeringen framhålla att samarbetet mellan KB och TPB bör fördjupas. För att ytterligare främja barns tillgång till och användning av punkt- skrift föreslår regeringen i budgetpropositionen att TPB:s anslag tillförs medel genom överföring från utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg. Enligt den senaste skolbiblioteksstatistiken (2009:1) saknar närmare en femtedel av landets elever tillgång till skolbibliotek i någon Åtta av tio skolor använder folkbiblioteken för lån, läsning och Bibliotekslagen anger att det ska finnas lämpligt för- delade skolbibliotek för att främja elevernas intresse för läsning och litteratur och för att deras behov av utbildningsmaterial ska tillgodoses. Det är kommunerna som ansvarar för skolbiblioteken och deras verk- I det förslag till ny skollag som redovisat (Ds 2009:25) finns ett krav på att alla elever ska ha tillgång till skolbib- Ansvaret för att skolans elever har tillgång till skolbibliotek ligger ytterst på skolorna och kommunerna. Regeringen menar dock att KB:s samordningsansvar i lämpliga delar, t.ex. vad gäller statistik, även bör I lagen fastslås bl.a. att varje kommun ska erbjuda medborgarna tillgång till folkbiblioteksverksamhet. också bl.a. att allmänheten avgiftsfritt ska få låna litteratur för . beslutade om ändringar i lagen som innebär att bibliotek och bibliotekshuvudmän inom det allmänna biblioteksväsendet ska sam- verka och att kommuner och landsting ska anta planer för biblioteksverk- för statistik över kommunernas biblioteksverk- samhet, bl.a. över vilka kommuner som har biblioteksplaner, men Kultur- rådet har inte utvärderat innehållet i dessa biblioteksplaner när-