prop · GX0315 · 2009-10-08 00:00:00 — Paragrafen reglerar på samma vis som förut förfarandet för icke skattskyldigas an- sökningar om återbetalning enligt 10 kap. 9 och 11-13 §§. I förhållande till tidigare är dess tillämpningsområde dock inskränkt när det gäller åter- betalningsansökningar från utländska företagare. Enbart dessa senare för- ändringar kommenteras här, om inte annat framgår. I första stycket undantas återbetalningsansökningar från utländska före- tagare som använder det elektroniska förfarandet, dvs. som ansöker enligt 1 §, och grundar återbetalningsrätten på 10 kap. 11 och 12 §§. Utländska företagare som är etablerade i ett annat och ansöker om återbetalning enligt 11 §, för en där uppräknad omsättning som inte anges i 1 §, ska använda förfarandet som föreskrivs i denna paragraf. Detsamma gäller utländska företagare som inte är etablerade i något EG- land och som grundar sin återbetalningsrätt på 10 kap. 11 och 12 §§. För att tydliggöra vilket förfarande som ska användas av dessa, och övriga som omfattas av paragrafen, införs en hänvisning till 35 och 36 §§ i stycket. Andra stycket föreskriver att utländska företagare som ansöker om åter- betalning enligt 10 kap. 13 §§ och är eller ska vara registrerade till mervärdesskatt enligt 3 kap. 1 § 2, 4, 5 eller 5 a skattebetalningslagen (1997:483) ska använda det förfarande som följer av första stycket. Stycket gäller t.ex. utländska företagare som inte är etablerade i något och ska redovisa mervärdesskatt i med anledning av en omsättning inom landet som de vill få återbetalning av in- gående skatt som hänför sig till omsättning i verksamhet utomlands. Stycket gäller även återbetalningsansökningar från utländska företagare som är etablerade i ett annat , men som på grund av att de har omsättningar i som inte omfattas av undantaget i 1 § andra stycket saknar rätt att använda det elektroniska förfarandet. Tredje stycket är nytt och föreskriver genom en hänvisning till 24 § sådana minimibelopp som tidigare angavs i 10 kap. 4 §. Minimibeloppen avser även ansökningar från sådana företagare som anges i andra stycket eftersom dessa ansöker enligt första stycket. Se vidare avsnitt 8.14.2. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 12 §. Vissa mindre förändringar har gjorts i den. En ny hänvisning till 34 § tydliggör dess tillämpningsområde. Vidare har hänvisningen att återbetalningen sker en- ligt 10 kap. 913 §§ tagits bort. Detta eftersom paragrafen även omfattar återbetalning enligt 10 kap. 1 § till utländska företagare som är registre- rade till mervärdesskatt, se 34 §. Även hänvisningen till 21 kap. utgår, eftersom mervärdesskattelagen inte längre innehåller något sådant kapi- tel. Slutligen är den tidigare hänvisningen till 13 § ändrad till den para- grafens nya beteckning, dvs. Se vidare avsnitt 8.14.1. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 13 §. Den justeras på så sätt att en hänvisning till 34 § läggs till för att tydligt avgränsa dess tillämpningsområde. Se vidare avsnitt 8.14.1. Paragrafen är endast omnumrerad och betecknades tidigare 14 §. Se vidare avsnitt 8.14.1. Paragrafen är endast omnumrerad och betecknades tidigare 15 §. Se vidare avsnitt 8.14.1. Genom en justering i första stycket görs överklagandereglerna i 22 kap. skattebetalningslagen (1997:483) tillämpliga för de utländska företagare som är etablerade i ett annat och använder det elektroniska återbetalningsförfarandet. Ändringen företas mot bakgrund av artikel 23.2 i direktiv /9/EG. För dessa företagare gäller således nya regler om överklagandetid och forum, se vidare avsnitt 8.15. I andra stycket görs vissa följdändringar. Hänvisningen till 10 kap. 4 § tas bort, eftersom den regeln numera är en del av förfarandet och beteck- nas 19 kap. 24 §. Vidare hänvisas till 19 kap. 28 §, vilket är den beteck- ning 19 kap. 7 § nu ges. En rent språklig ändring görs i femte stycket. Paragrafen är ny och följer av artikel 23.2 i direktiv /9/EG. I första stycket föreskrivs att två slags beslut ska omprövas enligt 21 kap. skatte- betalningslagen (1997:483, SBL). För det första beslut om återbetalning av ingående skatt till utländska företagare som är etablerade i ett annat och använder det elektroniska återbetalningsförfarandet. För det andra beslut att inte skicka en återbetalningsansökan som en i etablerad näringsidkare riktat till ett annat vidare till den behö- riga myndigheten i det landet. I andra stycket undantas omprövningsbeslut i form av återkrav enligt 19 kap. 17 och 18 §§ från första styckets tillämpningsområde. Se vidare avsnitt 8.15. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 19 kap. 5 §. Dess tillämpningsområde är inskränkt till att omfatta utländska före- tagare som inte är etablerade i något och som inte heller ansöker om återbetalning i en skatte- eller självdeklaration. Se vidare avsnitt 8.15. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 19 kap. 6 §. I första stycket införs en hänvisning till 3 § för att klargöra att enbart ompröv- ningar enligt sistnämnda lagrum omfattas av paragrafens regel om res judicata och dess olika formkrav. Tidsfristen för en begäran om omprövning i andra stycket förlängs från ett till . Vissa språkliga ändringar företas i samma stycke. Jfr avsnitt 8.11.2 och 8.15. Paragrafen är ny. Den har sin grund i artikel 24.1 i direktiv /9/EG och den gällande 19 kap. 9 § ML. I första stycket anges vilka belopp som utan dröjsmål ska överlämna för indrivning. När det gäller innebörden av begreppet utan dröjsmål bör vad som gäller för andra skattefordringar gälla även i detta sammanhang. Det betyder att indriv- ning ska begäras senast efter det att fordringen skulle ha betalats, se 4 § fjärde stycket indrivningsförordningen (1993:1229). Andra stycket innehåller ett bemyndigande för regeringen att undanta ringa belopp från skyldighet att begära indrivning. I tredje stycket finns en erinran om var bestämmelserna om indrivning återfinns. Det fjärde stycket anger att vid indrivning av en fordran på återbetal- ning får verkställighet ske enligt utsökningsbalken, dvs. att beslut får verkställas utan föregående dom. Se vidare avsnitt 8.16. Paragrafen är ny. Genom bestämmelsen tydliggörs att skattetillägg kan påföras enligt vad som föreskrivs i 15 kap. SBL om en oriktig uppgift lämnats till ledning för ett beslut om återbetalning enligt 10 kap. Se vidare avsnitt 8.17. Första punkten reglerar ikraftträdandetidpunkten. Punkten är utformad i enlighet med Lagrådets synpunkter. Andra punkten första meningen motsvarar artikel 28.1 i direktiv /9/EG. Jfr punkten två i övergångsbestämmelserna till lagförslag 2.4. Andra meningen i andra punkten innehåller en bestämmelse om att äldre bestämmelser gäller för andra återbetalningsansökningar än de som regleras i punktens första mening. Tredje punkten reglerar allt som inte uttryckligen föreskrivs i andra punkten i fråga om vilka bestämmelser som gäller för tid före ikraftträ- dandetidpunkten. Se vidare avsnitt 10. 12.2Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Detta andra av tre lagförslag avseende mervärdesskattelagen omfattar ändringar som avses träda i kraft . I första stycket första meningen införs en begränsning av vem bestäm- melsen gäller utan att förändra vilka tjänster paragrafen avser. Ändringen innebär att paragrafen enbart avser tjänster som tillhandahålls någon som inte är näringsidkare. Ändringen motsvarar artikel 54.1 i mervärdes- skattedirektivet i lydelsen enligt artikel 3 i direktiv /8/EG. Se vidare avsnitt 6.10. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 53 i mervärdesskattedirektivet i lydelsen enligt artikel 3 i direktiv /8/EG. Första stycket bestämmer paragrafens tillämpningsområde. Den avser enbart omsättningar av tjäns- ter till någon som är näringsidkare. Paragrafen avser tillträdet, och tjäns- ter i anknytning till detta, till vissa slags evenemang som anges i andra stycket. Inget annat än dessa tjänster omfattas av regeln. Ett evenemang är något som sker på en specifik plats och är begränsat i tiden, t.ex. en mässa, en idrottstävling eller en teaterföreställning. Tillträdet kan exemplifieras med entrébiljetten till en mässa. Exempel på tjänster i anslutning till tillträdet är garderobs- eller toalettavgifter på en mässa eller teater. För andra tjänster än tillträdet och tjänster i anknytning till detta gäller huvudregeln i 5 kap. 5 §. Se vidare avsnitt 6.10. Första punkten reglerar ikraftträdandetidpunkten. Punkten är utformad i enlighet med Lagrådets synpunkter. Andra punkten föreskriver vilka regler som gäller för tid före lagens Prop. 2009/10:15 ikraftträdande. Se vidare avsnitt 10. 12.3Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Detta tredje av tre lagförslag avseende mervärdesskattelagen omfattar ändringar som avses träda i kraft . Paragrafen är ny och motsvarar artikel 56.2 första stycket mervärdes- skattedirektivet (enligt artikel 4 i direktiv /8/EG). Den reglerar all annan uthyrning av transportmedel än den korttidsuthyrning som regleras i 15 §, dvs. långtidsuthyrning av transportmedel. Första stycket stadgar att den enbart gäller uthyrning till andra än näringsidkare, dvs. normalt sett privatpersoner. Till skillnad från 5 kap. 15 § som reglerar korttids- uthyrning är det inte avgörande om transportmedlet ställs till kundens faktiska förfogande i . För att bestämmelsen ska tillämpas krävs i stället enligt första stycket att förvärvaren av uthyrningstjänsten är etab- lerad, bosatt eller stadigvarande vistas här i landet. Andra stycket inskränker första styckets tillämpningsområde. Det utgör en spegelbild av regleringen i 15 b § och gör att bestämmelserna i första stycket inte omfattar långtidsuthyrningar av fritidsbåtar som ska beskat- tas i andra . T.ex. ska en svensk privatpersons långtidshyra av en fritidsbåt inte beskattas i om båten levereras till honom i från en näringsidkares fasta etableringsställe där. Långtidsuthyrning av transportmedel till en näringsidkare regleras inte särskilt. Sådan uthyrning omfattas av huvudregeln i 5 kap. 5 §, dvs. är omsatt i om kunden är etablerad här. Se vidare avsnitt 6.11.2. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 56.2 andra stycket mervärdes- skattedirektivet (enligt artikel 4 i direktiv /8/EG). Den avser på sam- ma vis som 15 a § långtidsuthyrning. Första punkten anger paragrafens tillämpningsområde till andra än näringsidkare. Andra punkten anger ut- hyrningens föremål till fritidsbåtar och var den ska levereras till hyres- tagaren. Med en fritidsbåt avses en sådan båt som inte används i en yrkesmässig sjöfart eller yrkesmässigt fiske. I tredje punkten regleras uthyrarens etablering. Det är således utan betydelse för bedömningen av beskattningsland i dessa fall var kunden är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas. Se vidare avsnitt 6.11.3. Första punkten reglerar ikraftträdandetidpunkten. Punkten är utformad i enlighet med Lagrådets synpunkter. Andra punkten föreskriver vilka regler som gäller för tid före lagens ikraftträdande. Se vidare avsnitt 10. 12.4Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Detta första av två lagförslag avseende skattebetalningslagen omfattar ändringar som avses träda i kraft . Vissa utländska företagare som är etablerade i andra ska an- vända det elektroniska förfarandet som följer av 19 kap. 1 § mervärdes- skattelagen (1994:200, ML). Dessa företagare kan ansöka om återbetal- ning av ingående skatt enligt 10 kap. 11 och 12 §§ ML. För att en sådan företagare inte ska behöva registrera sig till mervärdesskatt, och däri- genom omfattas av deklarationsförfarandet i 19 kap. 34 § ML, undantas de från registreringsskyldigheten i fjärde punkten. En ny punkt 5 a införs i paragrafen. Syftet med den nya punkten är att ge en utländsk företagare som är etablerad i ett annat tillgång till återbetalningsförfarandet i 19 kap. 34 § ML i en sådan situation som be- skrivs i avsnitt 8.18. Den registreringsskyldighet som införs ska förstås mot bakgrund av hur det förfarande som regleras i 19 kap. 34 § ML är konstruerat. Även en ny punkt 5 b tas in i paragrafen. Punkten motsvarar artikel 214 e i mervärdesskattedirektivet. ska därmed registrera näringsidkare som är etablerade i som säljer tjänster som är omsatta i ett annat enligt artikel 44 i mervärdesskattedirektivet och för vilka köparen är betalningsskyldig i det EG-landet enligt artikel 196 i samma direktiv. Se vidare avsnitten 6.9 och 8.18. I sjunde punkten görs en följdändring innebärande att en hänvisning till 3 kap. 1 § första stycket 5 a läggs till. Se vidare avsnitt 8.18. I första stycket görs en följdändring innebärande att en hänvisning till 3 kap. 1 § första stycket 5 a läggs till. Se vidare avsnitt 8.18. I första stycket införs en ny andra punkt. Punkten motsvarar artikel 262 c i mervärdesskattedirektivet. Regleringen riktar sig till den som säljer tjänster till en köpare i ett annat som är skattskyldig enligt det landets motsvarighet till artikel 196 i mervärdesskattedirektivet. Punk- tens tillämplighet förutsätter också att omsättningen av tjänsten är skatte- pliktig i det andra EG-landet. För att avgöra om det föreligger skyldighet att ta upp en tjänst i den periodiska sammanställningen måste säljaren alltså ha kännedom om reglerna i köparens land. I andra stycket görs vissa språkliga ändringar samt en ändring i sak på så vis att bemyndigandet täcker såväl tjänster som varor. Se vidare avsnitt 6.9. Paragrafens andra stycke innehåller två bemyndiganden. Andra stycket första punkten genomför artikel 263.2 i mervärdesskattedirektivet. Denna punkt ger den som är skyldig att lämna en periodisk sammanställning rätt att göra det genom elektronisk filöverföring i enlighet med närmare föreskrifter. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer av- gör dock på vilket sätt detta får ske. Andra punkten i andra stycket motsvarar det tidigare andra stycket i paragrafen omformat till ett uttryckligt bemyndigande. För att en perio- disk sammanställning ska få lämnas med hjälp av annan automatisk data- behandling än elektronisk filöverföring krävs att det ska finnas före- skrifter meddelade om detta. I detta fall saknas alltså en fristående rätt för den som ska lämna sammanställningen att göra det genom annan auto- matisk databehandling. Regeringen eller den myndighet regeringen be- stämmer förfogar genom föreskrifter om så ska få ske och hur. Tredje stycket är nytt och innehåller en erinran om vem som meddelar de föreskrifter som anges i andra stycket första och andra punkterna. Se vidare avsnitt 7.9. Paragrafens första stycke första punkt anger huvudregeln för när en periodisk sammanställning avseende uppgifter om varutransaktioner ska lämnas. Punkten motsvarar artikel 263.1 i mervärdesskattedirektivet. I första stycket andra punkten anges huvudregeln för rapporteringen av uppgifter om tjänster. Denna punkt motsvarar artikel 263.1 c första stycket i mervärdesskattedirektivet. Andra stycket föreskriver att den som ska lämna uppgifter om både varor och tjänster ska göra det på det sätt som föreskrivs i första stycket första punkten. Punkten motsvarar artikel 263.1 c andra stycket i mervär- desskattedirektivet. Tredje stycket reglerar när ett ytterligare periodbyte tidigast kan göras efter att ett byte gjorts från kvartals- till månadsrapportering enligt vad som följer av bestämmelserna i första stycket. Efter det fjärde kalender- kvartalet som följer efter det första bytet styr reglerna i första och andra styckena återigen rapporteringsperiodiciteten. Det innebär automatisk återgång till kvartalsrapportering för företag som endast tillhandahåller tjänster. Det bör understrykas att regeln i tredje stycket inte gäller för periodbyten efter beslut enligt 35 b §, vilken är lex specia- Sistnämnda slags beslut gäller tills verket beslutar annat. Stycket har införts efter Lagrådets synpunkter. Se vidare avsnitten 7.2 och 7.5. Paragrafen är ny och reglerar ett undantag från huvudregeln i 35 § första stycket första punkten. Den motsvarar artikel 263.1 a första stycket i mervärdesskattedirektivet. Paragrafen reglerar förutsättningarna för att uppgifter om varutransaktioner ska få rapporteras kvartalsvis i en perio- disk sammanställning. Kvartalsrapporteringen får i detta fall endast ske efter beslut. I första punkten anges att ett sådant beslut förutsätter en begäran från den som ska lämna sammanställningen. Vidare föreskriver andra punkten att ett beslut även kräver att värdet av varutransaktionerna inte överstiger för det kalender- kvartal under vilket ansökan om kvartalsrapportering görs eller för något av de fyra närmast föregående kalenderkvartalen. Tröskelvärdet har sin grund i artikel 263.1 b i mervärdesskattedirektivet. Se vidare avsnitt 7.4. Paragrafen är ny. Den reglerar två olika fall när kvartalsrapportering i periodisk sammanställning ska ersättas med månadsrapportering. Ett så- dant periodbyte ska beslutas av . Första punkten ger den som ska lämna en sammanställning rätt att byta periodicitet efter egen be- gäran. Andra punkten ger rätt att när det föreligger särskilda skäl, dvs. i huvudsak kontrollskäl, tvinga den som ska lämna samman- ställningen att göra det . Se vidare avsnitt 7.6. Paragrafen är ny och reglerar när ett byte mellan rapporteringsperioder av olika längd får effekt. Första stycket föreskriver när ett byte till kvartalsrapportering böjar gälla, dvs. vid ingången av det kalenderkvartal som följer närmast efter den kalendermånad då beslutet fattades. Ett exempel: Om ett företag, som lämnat periodisk sammanställning för varje kalendermånad, erhåller ett beslut att sammanställningen ska göras för varje kalenderkvartal, börjar kvartalsrapporteringen gälla . Fram till denna tidpunkt ska en sammanställning lämnas , dvs. för kalandermånaderna januari, . Andra stycket styr tidpunkten för giltigheten av ett byte från kvartals- rapportering till månadsrapportering. Både när beslut för- anletts av en begäran från den som ska lämna sammanställningen eller av kontrollbehov gäller bytet . Se vidare avsnitt 7.7. I paragrafen, som är ny, anges i första stycket och un- der vilka villkor ska upphäva ett beslut om kvartalsrappor- tering. Regeln motsvarar i princip artikel 263.1 a andra stycket. Detta ska ske när tröskelvärdet om som föreskrivs i 35 a § andra Stycket är utformat efter Lagrådets synpunkter. blir, vilket följer av andra stycket, huvudregeln om månadsrapportering åter tillämplig. Hur rapporteringen av uppgifterna ska göras framgår av 35 e § och de senast ska ha kommit in till verket av 36 §. Se vidare avsnitt 7.5. I den nya paragrafen regleras på vilket sätt månadsrapporteringen ska ske när ett beslut om kvartalsrapportering har upphört. En skyldighet inträder att upprätta en sammanställning för den eller de månader som förflutit se- dan kvartalets början. Om exempelvis övergången från kvartalsrapporte- ring till månadsrapportering sker i månad tre i ett visst kalenderkvartal ska det upprättas en sammanställning även för var och en av i det kvartalet. Se vidare avsnitt 7.8. Andra stycket i paragrafen anger när en periodisk sammanställning senast ska lämnas. Stycket har sin grund i artiklarna 263.1 a och 263.1 c samt artikel 25.1 i rådets förordning (EG) 1798/2003. Andra stycket första punkten reglerar denna tidpunkt för olika former av elektroniska sam- manställningar. Andra stycket andra punkten styr övriga fall, dvs. i praktiken den tidpunkt som gäller för sammanställningar i pappersform. Tredje stycket anger hur rapporteringen ska gå till efter byte av rap- porteringsperiodens längd i de fall det senaste datum som föreskrivs en- ligt huvudreglerna i andra stycket har passerats. Om exempelvis ett byte från kvartalsrapportering till månadsrapportering sker ska sammanställningar för kalendermånaderna januari, lämnas in till . I denna situation gäller alltså sistnämnda datum för både sammanställningar som lämnas i elekt- ronisk och pappersform. Se vidare avsnitt 7.10. Ändringen har gjorts till följd av att bestämmelsen i 5 kap. 7 § andra stycket 12 flyttas till den nya 5 kap. 18 § 12. Första punkten reglerar ikraftträdandetidpunkten. Punkten är utformad i enlighet med Lagrådets synpunkter. Andra punkten motsvarar artikel 28.1 i direktiv /9/EG i den del reglering som följer av artikeln är intagen i skattebetalningslagen. Jfr punkten två i övergångsbestämmelserna till lagförslag 2.1. Tredje punkten anger när en begäran om att få lämna periodisk sam- manställning kvartalsvis senast ska ha inkommit till för att kvartalsrapportering ska få tillämpas från och med lagens ikraftträdande- datum. ska vid prövningen av begäran granska att tröskel- värdet inte har överskridits under något av de fyra kalenderkvartal som Prop. 2009/10:15 föregår ikraftträdandetidpunkten. Fjärde punkten föreskriver vilka regler som gäller för tid före lagens ikraftträdande. Se vidare avsnitt 10. 12.5Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Detta andra av två lagförslag avseende skattebetalningslagen omfattar ändringar som avses träda i kraft . I andra punkten ändras tröskelvärdet till från de tidigare gällande . I första punkten anges ikraftträdandetidpunkten. Punkten är utformad i enlighet med Lagrådets synpunkter. Av andra punkten framgår att äldre bestämmelser gäller för mervärdes- skatt som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. 12.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import m.m. I första punkten görs en följdändring mot bakgrund av att 5 kap. 9 § mer- värdesskattelagen (1994:200, ML) numera betecknas 5 kap. 3 a § ML. Lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Ikraftträdandetid- punkten är utformad i enlighet med Lagrådets synpunkter. 12.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:446) om proviantering av fartyg och luftfartyg I tredje stycket görs en följdändring mot bakgrund av att 5 kap. 9 § mer- värdesskattelagen (1994:200, ML) numera betecknas 5 kap. 3 a § ML. Lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Ikraftträdandetid- punkten är utformad i enlighet med Lagrådets synpunkter. Rådets direktiv /8/EG Europeiska unionens officiella tidning L 44/11 RÅDETS DIREKTIV 2008/8/EG om ändring av direktiv /112/EG med avseende på platsen för tillhandahållande av tjänster EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (2), och av följande skäl: (1)Förverkligandet av den inre marknaden samt globaliser- ingen, avregleringar och den tekniska utvecklingen har tillsammans lett till mycket stora förändringar, såväl kvantitativt som strukturellt, när det gäller handeln med tjänster. Allt fler tjänster kan nu tillhandahållas på di- stans. har åtgärder vidtagits på vissa punkter för att kunna hantera detta, och många närmare angivna tjänster beskattas i själva verket enligt destinationsprincipen. (2)För att den inre marknaden ska kunna fungera väl be- höver rådets direktiv /112/EG av 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (3) ändras med avseende på platsen för tillhandahållande av tjänster, i enlighet med kommissionens strategi för modernisering och förenkling av det gemensamma mer- värdesskattesystemets funktion. (3)För alla tillhandahållanden av tjänster bör platsen för beskattning i princip vara den plats där konsumtionen faktiskt sker. Även om den allmänna regeln beträffande platsen för tillhandahållande av tjänster ändras på det sättet, skulle det dock, av såväl administrativa som poli- tiska skäl, behöva göras vissa undantag från denna regel. (1) EUT C 104 E, 30.4.2004, s. 143 och yttrande avgivet (ännu ej offentliggjort i EUT). (2) EUT C 117, 30.4.2004, s. 15 och EUT C 195, , s. 54. (3) EUT L 347, 11.12.2006, s. 1. Direktivet senast ändrat genom di- rektiv 2007/75/EG (EUT L 346, 29.12.2007, s. 13).