prop · GX0340 · 2009-10-23 00:00:00 — Säkerheten bör uppgå till ett belopp som motsvarar av den beräknade årliga skatten på varorna. Som framgått ovan gäller enligt befintliga bestämmelser i , LAS och LSE att den som säljer varor genom distansförsäljning till ska utse en representant här. Representanten ska godkännas av beskattningsmyndigheten (dvs. Representanten ska enligt fullmakt av säljaren verka som ombud för denne och svara för redovisningen av punktskatt och i övrigt företräda säljaren i frågor som gäller punktskatt. Våra bestämmelser om krav på representant här i är förenliga med punktskattedirektivet och kan således behållas. Ett tillägg till bestämmelserna i , LAS och LSE föreslås dock med innebörden att representanten ska vara etablerad i . De ovan nämnda kraven avseende säljare och representant är som sagt utformade utifrån att distansförsäljningen till sker med viss regelbundenhet. I praktiken torde det finnas distansförsäljare som endast vid enstaka tillfälle säjer varor till mottagare i . Regeringen har funnit att kravet på att utse en representant och ställa en generell säkerhet kan anses onödigt betungande för dessa. Dessa mer tillfälliga distans- försäljare bör därför ha möjlighet att i stället anmäla sin identitet till och ställa säkerhet för skatten avseende de varor som säljs till . Förslaget grundar sig på artikel 36.4 i punktskattedirektivet och motsvarar regleringen av den tillfälligt registrerade varumottagaren (se t.ex. 14 § LTS). I dessa fall finns också en logik i att säljaren ska ställa säkerhet vid varje försändelse eftersom distansförsäljare utan representant ska redovisa punktskatten per skattepliktig händelse (10 kap. 32 a § SBL). Med anledning av Statens folkhälsoinstituts synpunkter på förhållandet mellan distansförsäljning och alkohollagen (1994:1738) vill regeringen understryka att en vara ska flyttas från ett annat till den som förvärvat varan i , dvs. till den privatperson som köpt varan, för att det ska vara fråga om distansförsäljning. Flyttningen ska ombesörjas av säljaren, eller utföras för dennes räkning. Med dagens möjligheter att sälja varor via Internet kan det vara svårt att kontrollera i vilket land säljaren befinner sig. För övrigt kan sägas att för att bedriva handel med alkoholvaror i krävs att alkohollagens bestämmelser följs. Förslaget föranleder införande av följande nya paragrafer, 16 a och b § LTS, 15 a och b §§ LAS och 4 kap. 9 a och b §§ LSE samt ändring i 9 § 4 och 16 § LTS, 8 § 4 och 15 § LAS och 4 kap. 1 § 4 och 9 § LSE. Skattskyldighet för mottagare av varor vid distansförsäljning Enligt artikel 36.3 i punktskattedirektivet får destinationsmedlemsstaten föreskriva att mottagaren av varorna vid distansförsäljning under vissa förutsättningar ska vara skattskyldig i stället för säljaren. Den som tar emot varor får enligt direktivet utses till skattskyldig om säljaren inte har iakttagit föreskrivna krav på registrering eller ställande av säkerhet för skatten. Härigenom kan man åstadkomma en situation där mottagaren av varorna har ett starkt intresse av att förvissa sig om att säljaren fullgör sina skyldigheter avseende skattebetalningen i destinationsmedlems- staten. Detta har sannolikt att positiv effekt på skattebetalningen och ska enligt regeringen därför införas i de svenska lagarna. Regeringen kan ha förståelse för synpunkter att förslaget innebär visst merarbete med kontroller och beslutsfattande. Regeringen föreslår ändå mot den ovan beskrivna bakgrunden att det i LTS, LAS och LSE införs bestämmelser om att mottagaren av varorna ska vara skattskyldig för skatten på de varor som tas emot, om säljaren inte ställt säkerhet för den svenska punktskatten på varorna. Den som avser att ta emot varor vid distansförsäljning kan via kontrollera att säljaren ställt säkerhet för skatten. Skattskyldighet för mottagaren när säljaren inte ställt säkerhet för skatten ska omfatta samtliga olika situationer av distanshandel. Förslaget föranleder införande av följande nya paragrafer, 16 c § LTS, 15 c § LAS och 4 kap. 10 § LSE, samt ändring i 9 § 5 och 20 § 4 LTS, 8 § 5 och 19 § 4 LAS och 4 kap. 1 § 5 och 5 kap. 3 § 1 LSE. Försändelser av alkoholvaror och bränsle utan vinstsyfte Enligt 16 § fjärde stycket LTS omfattar bestämmelsen om distansför- säljning även införsel av tobaksvaror till som sker genom överföring utan vinstsyfte, om det inte är fråga om en gåvoförsändelse. Det innebär i huvudsak att tobaksvaror som sänds från en privatperson i ett medlemsland till en privatperson i beskattas enligt reglerna om distansförsäljning även om avsändare inte gör någon ekonomisk vinst på att överföra varorna. Detta under förutsättning att det inte är fråga om en ren gåva. Motsvarande reglering saknas avseende alkoholvaror och bränsle. Skälet till detta, när det gäller alkoholvaror, är att det tidigare inte varit tillåtet för privatpersoner att föra in alkoholvaror via distansförsäljning eller som gåvoförsändelse till (se prop. 1997/98:100, s. 115). är alkohollagen (1994:1738) ändrad. Det är tillåtet för en enskild person som fyllt att föra in spritdrycker, vin eller starköl genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand, för sitt eget eller sin familjs personliga bruk, från ett land inom EU till (se 4 kap. 2 § 7 alkohollagen, prop. 2007/08:119, bet. 2007/08:SoU16 och rskr. 2007/08:209). Vid införandet av bestäm- melsen anförde regeringen att den omfattade införsel genom även andra oberoende mellanhänder än yrkesmässiga, dvs. genom privata ombud (a. prop. s. 3437). Vidare gäller bestämmelsen oavsett vem som anlitat transportören (a. prop. s. 44). Ändringen kom till som en anpassning av lagstiftningen till följd av domar i mål C-170/04 (det s.k. fallet ) och i mål C- Prop. 2009/10:40 186/05 (Kommissionen mot ). Då det numera är tillåtet för privatpersoner att, på så sätt som ovan be- skrivits, föra in alkoholvaror till finns det enligt regeringen ingen anledning att reglera beskattningen av dessa varor annorlunda än tobaks- varor som förs hit på motsvarande sätt. Regeringen förslår därför att alkoholvaror som utan vinstsyfte förs in till privatpersoner i och där varorna transporteras hit av avsändaren eller för dennes räkning ska beskattas enligt reglerna om distansförsäljning. Noteras bör att i de fall privatpersonen i anlitar transportören föreligger skattskyldighet här för alkoholvarorna enligt 8 § första stycket 6 LAS. För att inga tveksamheter ska uppstå vid tillämpning föreslås att lagarna utformas lika, dvs. en motsvarande bestämmelse föreslås även i LSE. Förslaget föranleder ändring av 15 § LAS och 4 kap. 9 § LSE. 8.4Oegentligheter under flyttning av beskattade varor Regeringens förslag: Bestämmelser som reglerar beskattningen i när beskattade varor under en flyttning utsätts för oegentlighet införs i lagarna (1994:1563) om tobaksskatt, (1994:1564) om alkohol- skatt och (1994:1776) om skatt på energi. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Kammarrätten i anför att det bör tyd- liggöras i lagtexten att det är fråga om solidariskt betalningsansvar. Övriga remissinstanser har inte kommenterat förslaget. Skälen för regeringens förslag: Genom artikel 38 i punktskattedirek- tivet införs gemenskapsrättsliga regler om beskattning av beskattade varor som är föremål för oegentlighet under en flyttning mellan med- lemsstaterna. Skatten ska enligt punktskattedirektivet betalas av den som ställt säkerhet för skatten på varorna och av varje annan person som med- verkat i oegentligheten. Regleringen gäller dels flyttningar av beskattade varor som innehas i kommersiellt syfte, dels varor som flyttas vid distanshandel. Däremot omfattas inte varor som förvärvats av en enskild person för dennes eget bruk, och som transporteras av den enskilde själv från en medlemsstat till en annan, av regleringen. I dessa fall ska skatt bara tas ut i förvärvslandet. Lagarna om tobaksskatt (LTS), alkoholskatt (LAS) och skatt på energi (LSE) har endast reglerat beskattning vid oegentligheter under flyttning av obeskattade varor mellan (27 § LTS, 26 § LAS och 4 kap. 2 § LSE). Regeringen föreslår mot denna bakgrund att lagarna kompletteras med bestämmelser som anger att när en oegentlighet sker i avseende varor som släppts för konsumtion i en annan medlemsstat, ska be- skattning ske här. Om det inte går att avgöra var oegentligheten begåtts, ska beskattning ske i om oegentligheten upptäckts här. Skatten ska betalas av den som ställt säkerhet för den svenska skatten på varorna och av varje annan person som medverkat i oegentligheten. rätten i synpunkt har bemötts ovan i avsnitt 6.2 om skatt- Prop. 2009/10:40 skyldighet vid oegentligheter med varor under skatteuppskov. Förslaget föranleder införande av följande nya paragrafer, 28 § LTS, 27 § LAS och 4 kap. 2 a § LSE. Något om de nuvarande bestämmelserna om Genom lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter (LPK) finns ett system för kontroll av att punktskattepliktiga varor flyttas i enlighet med cirkula- tionsdirektivets bestämmelser (prop. 1997/98:100, s. 6064). melserna i LPK är tillämpliga på flyttningar av punktskattepliktiga varor och kontroll vid yrkesmässiga vägtransporter och vid försändelser med Reglerna har sin grund i cirkulationsdirektivet. krav för förflyttningar av punktskattepliktiga varor kontrolleras enligt I 1 kap. 6 § LPK anges att en punktskattepliktig vara får förflyttas en- dast om de krav i fråga om ledsagardokument, säkerhet, bevis om ställd säkerhet och anmälningsskyldighet är uppfyllda som följer av lagarna (1994:1563) om tobaksskatt, (1994:1564) om alkoholskatt och lagen (1994:1776) om skatt på energi. Vidare föreskrivs att i de fall bestäm- melserna om ledsagardokument och säkerhet i nämnda lagar inte är tillämpliga, gäller för förflyttningar av punktskattepliktiga varor att de ska åtföljas av ledsagardokument och bevis om ställd säkerhet i den ut- sträckning som följer av cirkulationsdirektivet. föreskrivna förpliktelser i samband med förflyttningen är sanktionerad genom bestämmelser om transporttillägg och ansvar för brottet olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor. För att kontrollera att kraven för flyttningen följs får under- söka varor som transporteras på väg, och som omfattas av eller kan antas omfattas av 1 kap. 6 § LPK (prop. 2008/09:48, s. 3840). Vid vägtransport av punktskattepliktiga varor åligger det föraren av fordonet att se till att erforderliga dokument följer med transporten och att tillhandahålla dokumenten för . Vid genomförande av trans- portkontroll får bl.a. öppna transportmedel, containrar och andra utrymmen som är låsta eller har tillslutits på annat sätt. lämna den handräckning som behövs för kontrollen. att på begäran legitimera sig, eller att på annat godtagbart sätt styrka sin identitet. Om det finns anledning att anta att transporten inte sker i enlighet med föreskrivna krav, får de punktskattepliktiga varorna tas omhand av Tull- Ett sådant omhändertagande får göras bl.a. för kontroll av om punktskatt ska betalas i och för att fastställa vem som är skatt- När skattskyldighet föreligger för en omhändertagen punkt- skattepliktig vara ska besluta om skatten på varan. inte betalas kan förverka varan. 9.2Punkskattedirektivet och bestämmelserna om transportkontroll Regeringens förslag: Lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter an- passas till den elektroniska dokumenthantering som införs genom punktskattedirektivet. Lagens bestämmelser utvidgas till att omfatta kontroll även av elektroniska administrativa dokument och administra- tiva referenskoder samt ersättningsdokument i pappersform. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: anför att införandet av det datoriserade systemet (EMCS) förbättrar möjligheterna att kontrollera förflyttningar av punktskattepliktiga varor under skatteuppskov inom gemenskapen. I kommer EMCS att vara kopplat till det s.k. , som hanteras av . Enligt förslaget till ändring i lagen om punkt- skattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter (LPK) utvidgas befogenheter vid transport- kontroll till att omfatta även kontroll av bl.a. elektroniska administrativa dokument och administrativa referenskoder. För att en transportkontroll, som kan ske som helst , ska kunna genom- föras så effektivt som möjligt är det av mycket stor vikt att medges direktåtkomst till . anför att myndighetens befogenheter ingripa mot brott i LPK bör uppmärksammas i samband med det fortsatta arbetet. anför att promemorians förslag till ändring i LPK hänvisas i 5 a § LPK till punkt- skattedirektivets artiklar 21, 24 och 34, vad gäller vilka som omfattas av kravet att varor under flyttning åtföljs av dokument. Det bör i stället tydligt framgå vilka som omfattas av kravet och särskilt att varor som flyttas i vid distansförsäljning omfattas. Övriga remissinstanser har inte kommenterat förslaget. Skälen för regeringens förslag: Som beskrivits ovan finns genom LPK ett system för kontroll av att punktskattepliktiga varor förflyttas i enlighet med cirkulationsdirektivets bestämmelser. När cirkulations- direktivet nu upphävs och ersätts av punktskattedirektivet, behöver reglerna om transportkontroll ändras i motsvarande utsträckning. Det innebär att reglerna i LPK ska anpassas till den elektroniska dokument- hantering vid varuflyttningar som införs genom punktskattedirektivet. Regeringen föreslår därför att bestämmelserna i utvidgas för att om- fatta kontroll även av elektroniska administrativa dokument och admini- strativa referenskoder samt ersättningsdokument i pappersform. Här- igenom kommer även om transportkontroller, Tull- verkets befogenheter, transporttillägg och straff att bli tillämpliga avseende dessa nya dokument. När det gäller Systembolaget AB:s förslag om att det bör framgå tydligare i LPK vilka krav som gäller för följedokument kan följande sägas. Av den bestämmelse syftar på följer vilka krav punktskattedirektivet ställer på dokumenthantering när alkohol- eller tobaksvaror och bränslen flyttas mellan medlemsländerna. Bestämmelsen säkerställer att om kontroller m.m. av följe- dokument ska kunna tillämpas på flyttningar som sker i och som Prop. 2009/10:40 påbörjats i ett annat . När det gäller varor som flyttas från , och där den avsändande aktören lyder under svensk jurisdiktion anges kraven på följedokument i de materiella bestämmelserna i lagarna (1994:1563) om tobaksskatt, (1994:1564) om alkoholskatt och (1994:1776) om skatt på energi. De föreslagna ändringarna innebär att det kommer att åligga föraren av fordonet att vid en transportkontroll tillhandahålla den ad- ministrativa referenskod som avser varorna, eller ett ersättningsdokument på papper. Referenskoden hänvisar till det elektroniska administrativa dokument som avser den aktuella varuflyttningen. För genomförande av transportkontrollen bör ges befogenhet att härleda den admini- strativa referenskoden till det aktuella elektroniska administrativa doku- mentet och kontrollera flyttningen mot detta dokument. Bestämmelser med denna innebörd bör föras in i LPK. Behandlingen av uppgifterna i EMCS omfattas av lagen (2001:181) och förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet (se t.ex. 1 kap. 4 § första stycket 4 och 7 lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet och ovan avsnitt 5.5). Det innebär att uppgiftskontrollen i praktiken kommer att kunna göras genom att kontinuerligt efter begäran från lämnar ut erforderliga uppgifter (se 5 § förordningen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet). Kontrollen kan också ske genom att medges direktåtkomst till de aktuella uppgifterna (2 kap. 8 § lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet). Mot denna bakgrund och med hänsyn till synpunkter på behovet av direktåtkomst får regeringen erinra om att det ankommer på myndigheterna att organisera verksamheten på ändamålsenligt sätt. I detta sammanhang bör uppmärk- sammas att även , enligt lagen (2000:1225) om straff för varusmuggling, att har tilluppgift att ingripa mot brott enligt LPK om sådant brott uppmärksammas i samband med annan kontroll som Kust- bevakningen utför. Förslaget föranleder ändring i 1 kap. 1, 4, 5 a och 6 §§, 2 kap. 2 och 6 §§, 4 kap. 1 § och 5 kap. 4 § LPK. Regeringens förslag: Det tydliggörs att de som har tillstånd enligt lagen (1999:446) om proviantering av fartyg och luftfartyg från en upplagshavare får ta emot alkohol- och tobaksvaror utan skatt. svarande förtydligande görs beträffande skattebefriade förbrukare av- seende alkoholvaror och bränsle. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inte kommenterat förslaget. Skälen för regeringens förslag: Den som har provianteringstillstånd får under vissa förutsättningar proviantera fartyg eller luftfartyg med obeskattade alkohol- och tobaksvaror (se 3, 4 och 7 §§ lagen om provi- antering av fartyg och luftfartyg). Reglerna om proviantering speglar de skatte- och tullrättsliga möjligheterna till försäljning och förbrukning ombord av obeskattade varor och icke-gemenskapsvaror (prop. 1998/99:86, s. 79). Således får proviantering med obeskattade gemen- skapsvaror ske för försäljning vid resa till plats utanför EG:s skatteom- råde och för förbrukning ombord vid resa till utländsk ort. Skattefriheten uppnås genom att upplagshavare får göra avdrag för varor som tas emot för förbrukning ombord på fartyg eller luftfartyg på resa till utländsk ort, eller för försäljning ombord på fartyg eller luftfartyg på resa till tredje land. Detta under förutsättning att mottagaren har provianteringstillstånd. Reglerna syftar som sagt till att säkerställa att varor kan provianteras skattefritt. Som anförts av i hemställan till har detta i praktiken inte fått fullt genomslag. Detta eftersom det i vid tillämpningen av bestämmelserna inte ansetts vara fråga om skattefri proviantering när varorna som tagits emot från en upplagshavare betalats till någon annan (se t.ex. Kammarrätten i dom mål nr 48485-05). Regeringen föreslår mot denna bakgrund att bestämmelserna korrigeras så att det tydligt framgår att det centrala för rätten att proviantera med obeskattade varor är att varorna avsänds av en upplagshavare och tas emot av den som har provianteringstillstånd. Med den föreslagna ändringen överensstämmer skattefrihetsbestämmelserna bättre med mot- svarande bestämmelser om avdragsrätt för upplagshavare i provianter- ingssituationer (se t.ex. 32 § 2 och 3 lagen [1994:1563] om tobaksskatt [LTS]). Motsvarande förtydligande görs av reglerna om när skatte- befriade förbrukare skattefritt får emot alkoholvaror och bränsle. Förslaget föranleder ändring i 31 e § LTS, 31 e och 31 h §§ lagen (1994:1564) om alkoholskatt samt 8 kap. 1 § lagen (1994:1776) om skatt på energi. Regeringens förslag: Ändringarna i lagarna (1994:1563) om tobaks- skatt, (1994:1564) om alkoholskatt och (1994:1776) om skatt på energi samt i skattebetalningslagen (1997:483) ska in huvudsak träda i kraft och tillämpas fr.o.m. . Ändringarna i lagen (1998:506) om punktskattekontroll av trans- porter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukt ska träda i kraft . Den som är godkänd som upplagshavare ska god- kännas som registrerad avsändare. För de registrerade varumottagare som registrerats före ska registreringen ersättas av ett godkännande som registrerad varumottagare enligt den nya bestämmelsen. De nya föreskrifterna om godkännande som registrerad avsändare och möjligheten att göra revision hos den som ansökt om sådant god- kännande ska tillämpas fr.o.m. . Nuvarande regler om ledsagardokument ska gälla t.o.m. för de varuflyttningar under uppskovsförfarande som inte omfattas av ett elektroniskt administrativt dokument. Regeringens bedömning: Någon särskild övergångsbestämmelse som anger att de som är godkända som upplagshavare före ska vara godkända som upplagshavare enligt de nya bestäm- melserna behövs inte. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Kammarrätten i ifrågasätter om inte övergångsbestämmelserna skulle förenklas genom att, i en separat lag- ändring, införa att bestämmelserna i 15 § LTS, 14 § LAS och 4 kap. 8 § LSE tillämpas från och med ikraftträdandet. Därigenom kan ikraft- trädande- och tillämpningsdatum vara för övriga lagändringar med de övergångsbestämmelser som föreslås i 23 punkterna. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt punktskatte- direktivet ankommer det på medlemsstaterna att anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att tillämpa punktskattedirektivet fr.o.m. då cirkulationsdirektivet ska upphöra att gälla (artikel 48 i punktskatte- direktivet). För flyttningar av punktskattepliktiga varor som påbörjas före ska enbart bestämmelserna i cirkulationsdirektivet gälla (artikel 46.2 i punktskattedirektivet). Föreslagna ändringar i lagarna om tobaksskatt (LTS), om alkoholskatt (LAS) och om skatt på energi (LSE) samt i skattebetalningslagen 1997:483 (SBL) föreslås således i huvudsak träda i kraft och tillämpas fr.o.m. . Ändringarna i lagen om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukt föreslås träda i kraft . De nya bestämmelserna om förutsättningarna för att godkännas som upplagshavare är utformade på så sätt att befintliga godkännanden fort- sätter att gälla under de nya bestämmelserna om uppskovsförfarandet utan särskild övergångsbestämmelse. Däremot föreslås genom en över- gångsbestämmelse att den som är godkänd som upplagshavare ska godkännas som registrerad avsändare. Övergångsbe- stämmelsen har utformats enligt Lagrådets förslag. För registrerade varumottagare har gällt att de ansöker om registrering (se 13 § LTS, 12 § LAS och 4 kap. 6 § LSE). Enligt den nya ordningen ska den som avser att mer permanent agera som varumottagare i stället, efter ansökan, kunna godkännas som registrerad varumottagare. För de befintliga registrerad varumottagarna bör registreringen därför ersättas av ett godkännande som registrerad varumottagare. Övergångs- bestämmelser med denna innebörd föreslås därför. Enligt punktskattedirektivet ska samtliga aktörer som tar emot varor inom uppskovsförfarandet fr.o.m. kunna rapportera att varor tagits emot via det datoriserade systemet (EMCS). Enligt artikel 46 i punktskattedirektivet får medlemsstaterna emellertid tillåta att flyttning- ar av punktskattepliktiga varor under ett uppskovsförfarande påbörjas enligt reglerna i cirkulationsdirektivet, dvs. tillsammans med ett ledsagardokument i pappersform t.o.m. . Ett mottagande av varor ska i dessa fall bekräftas genom återsändande av ett returdokument i pappersform. Bestämmelser som reglerar detta föreslås i LTS, LAS och LSE (se t.ex. 28 a och 28 b §§ LTS). För dessa flyttningar ska relevanta bestämmelser om hanteringen av ledsagardokument i cirkulationsdirektivet alltjämt gälla (artiklarna 15.415.6, 18 och 19 i cirkulationsdirektivet). Lagrådet anser att det kan ifrågasättas om LTS, LAS och LSE bör belastas med lagregler som man på förhand vet ska ha endast kort varaktighet. Det hade enligt Lagrådet kunnat övervägas att ta in bestäm- melserna i en särskild lag med begränsad giltighet. Vilken lagstiftnings- metod som väljs i detta och liknande sammanhang är dock ofta en lämplighetsfråga och Lagrådet vill därför inte motsätta sig den nu valda lagstiftningstekniken. Föreslagna regler om godkännande av den nya aktören, registrerad avsändare, bör tillämpas redan fr.o.m. dagen för ikraftträdandet, dvs. Detta för att lämplighetsprövningen och beslut om godkännande ska kunna ske innan , vilket krävs för att denna aktör ska vara berättigad att avsända varor enligt ett uppskovs- förfarande fr.o.m. det datumet. Följaktligen bör även förslaget i 14 kap. 7 a § första stycket 10 SBL, om möjlighet att göra skatterevision hos den som ansökt om godkännande som registrerad avsändare, tillämpas fr.o.m. .