prop · GX0378 · 2009-12-21 00:00:00 — anses injaga skräck i en större del av befolkningen, t.ex. spridande av gift via dricksvattnet, som då ett brott riktas mot en mindre personkrets, t.ex. bombattentat mot en församlingslokal som innehas av en etnisk minori- Att syftet ska vara att förmå en regering eller en internationell organi- sation att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd, innebär att det ska röra sig om en utpressningsliknande situation. Begreppet regering torde inte vålla några tillämpningssvårigheter. tion ska, med hänsyn till att det likställs med ett lands regering, ges en relativt snäv tolkning innebärande att det ska vara fråga om internationel- la organisationer som förtjänar samma skydd som en regering. denna punkt ska vara tillämplig krävs därför att det ska vara fråga om brott som riktar sig mot främst olika mellanstatliga organisationer såsom FN, EU och . Bestämmelsen har en motsvarighet i 2 § 1 lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall. Denna punkt innebär att terroristbrott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, grovt sabotage, kapning, sjö- eller luftfartssabotage och flygplatssabotage utgör särskilt allvarlig brottslighet. ristbrott omfattas inte försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott, eftersom hänvisning görs till endast 2 §. Terroristbrott täcker de gärningar som ska anses utgöra terroristbrott enligt rambeslutet. De övriga brottstyperna motsvarar vad som ska anses utgöra brott enligt , Montrealkonventionen jämte tilläggsprotokoll och Romkonventionen jämte tilläggsprotokoll (dvs. brott enligt de internationella instrument som i bilagan till konvention om förebyggande av terrorism har nummer 1, 2, 6, 7 och 8). Bestämmelsen har en motsvarighet i 2 § 2 lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall. Bestämmelsen omfattar sådan brottslighet som avses i artikel 1 i den internationella konventionen mot tagande av gisslan (gisslankonventionen), artikel 7 i konventionen om fysiskt skydd av kärnämne och artikel 2 i den internationella konven- tionen om bekämpande av bombattentat av terro- rister (terroristbombningskonventionen). Rekvisitet brottslighet inne- bär ett krav på att gärningen utgör brott enligt svensk lag. Bestämmelsen har en motsvarighet i 2 § 3 lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall. Artikel 1 i gisslankonventionen Enligt artikel 1 i gisslankonventionen ska staterna bestraffa handlingar som innebär att en person griper eller inspärrar och hotar att döda, skada eller fortsätta att hålla inspärrad en annan person (gisslan) i syfte att tvinga en tredje part, nämligen en stat, en internationell mellanstatlig organisation, en fysisk eller juridisk person eller en grupp personer, att utföra eller avstå från att utföra en handling såsom ett uttryckligt eller underförstått villkor för att gisslan ska släppas. De bestämmelser som enligt svensk rätt främst torde vara tillämpliga är människorov och olaga frihetsberövande. Artikel 7 i konventionen om fysiskt skydd av kärnämne De brott som omfattas av artikel 7 i konventionen om fysiskt skydd av kärnämne kan delas in i tre kategorier. Den första kategorin brott återfinns i artikel 7.1 a. Enligt denna be- stämmelse ska det vara straffbart att uppsåtligen och utan lagenligt till- stånd motta, inneha, använda, överföra, förändra, överlåta eller sprida kärnämne om handlingen vållar eller är ägnad att vålla död eller allvarlig skada på person eller avsevärd skada på egendom. Befattning med kärnämne regleras i svensk rätt i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Enligt den lagen krävs tillstånd bl.a. för att för- värva, inneha, överlåta, hantera, bearbeta, transportera, ta annan befatt- ning med eller till riket införa kärnämne eller kärnavfall (1 §). I lagen avses med kärnämne detsamma som enligt konventionen, dvs. uran, plutonium eller annat ämne som används eller kan användas för utvin- ning av kärnenergi (kärnbränsle) eller förening i vilken sådant ämne ingår (2 §). Den som utan tillstånd förfogar över kärnbränsle kan dömas till ansvar för brott mot lagen. De gärningar som anges i artikel 7.1 a torde även kunna rubriceras som mord, dråp, grov misshandel, allmänfarlig ödeläggelse, sabotage, grovt sabotage, sjö- eller luftfartssabotage, flygplatssabotage, spridande av gift Prop. 2009/10:78 eller smitta samt förgöring. Den andra kategorin brott regleras i artikel 7.1 bd, enligt vilka punkter staterna ska kriminalisera stöld eller tillgrepp genom rån av kärnämne, förskingring eller bedrägligt förvärv av kärnämne samt handlingar som innebär att man avkräver någon kärnämne genom hot eller genom våld eller genom annan form av olaga påtryckning. De brott som framför allt torde kunna aktualiseras är stöld, grov stöld, rån, grovt rån, bedrägeri, grovt bedrägeri, förskingring, grov förskingring samt olaga tvång. Den tredje kategorin brott behandlas i artikel 7.1 e och föreskriver att staterna ska straffbelägga hot om att använda kärnämne för att orsaka död eller allvarlig skada på person eller avsevärd egendomsskada, eller hot om att begå stöld eller rån av kärnämne i avsikt att tvinga en fysisk eller juridisk person, en internationell mellanstatlig organisation eller en stat att utföra eller att avstå från att utföra en handling. Sådana gärningar torde framför allt rubriceras som olaga tvång och olaga hot. Artikel 2 i terroristbombningskonventionen Bestämmelsen föreskriver att staterna ska straffbelägga sådana handling- ar som innebär att en person rättsstridigt och uppsåtligt levererar, place- rar, avlossar eller spränger ett sprängämne eller annan livsfarlig anord- ning i, in i eller mot en allmän plats, en statlig anläggning eller annan offentlig anläggning, ett allmänt transportsystem eller infrastrukturan- läggning, om handlingen begås med uppsåt att a) orsaka dödsfall eller allvarlig kroppsskada eller b) omfattande förstörelse av sådan plats, an- läggning eller system om förstörelsen leder till eller är ägnad att leda till betydande ekonomisk skada. Sådana gärningar torde framför allt kunna rubriceras som mord, dråp, grov misshandel, mordbrand, grov mord- brand, allmänfarlig ödeläggelse, sabotage och grovt sabotage. Denna punkt inbegriper sådana handlingar som ska vara straffbelagda enligt diplomatskyddskonventionen eftersom de riktas mot internationellt skyddade personer. Med internationellt skyddad person avses statsöver- huvud och medlem av kollegialt organ som fullgör ett statsöverhuvuds åliggande i enlighet med statens författning, regeringschef och utrikes- minister när denne befinner sig i främmande stat, samt de medföljande familjemedlemmarna. Därutöver omfattas representant för eller tjänste- man från en stat samt tjänsteman i eller företrädare för en internationell mellanstatlig organisation som är berättigad till särskilt skydd mot an- grepp på sin person, frihet eller värdighet samt de familjemedlemmar som ingår i hans eller hennes hushåll. De brott som omfattas är mord, dråp, misshandel, grov misshandel, människorov, olaga frihetsberövande, grov skadegörelse, mordbrand, grov mordbrand samt hot om sådana brott då de utförs mot en internationellt skyddad person såsom detta begrepp definieras i diplomatskyddskonventionen. Bestämmelsen har en motsvarighet i 2 § 4 lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall. Denna punkt innebär att brott enligt lagen (2002:444) om straff för finan- siering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall utgör särskilt allvarlig Lagen innehåller bestämmelser för genomförande av den internationella konventionen om bekämpande av finansiering av terro- I 3 § den lagen stadgas ett straffansvar för den som samlar in, till- handahåller eller tar emot pengar eller andra tillgångar i syfte att dessa ska användas eller med vetskap om att de är avsedda att användas för att begå särskilt allvarlig brottslighet. Genom att hänvisning görs endast till denna paragraf omfattas inte försöksbrott. således begränsats på motsvarande sätt som för terroristbrottet i punk- 3 § Den som i ett meddelande till allmänheten uppmanar eller annars söker förle- da till särskilt allvarlig brottslighet döms till fängelse i högst . Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.1. I bestämmelsen kriminaliseras offentlig uppmaning till särskilt allvar- lig brottslighet. Vad som avses med särskilt allvarlig brottslighet behand- las i författningskommentaren till 2 §. Bestämmelsen har utformats i nära anslutning till bestämmelsen om uppvigling i 16 kap. 5 § i den del som den bestämmelsen avser förledande till brott. De relativt ålderdomligt formulerade exempli- fieringar som upptas i uppviglingsbestämmelsen har emellertid inte tagits med. Utelämnandet av dessa är inte avsett att innebära någon skillnad i sak. Ledning för tillämpningen av nu aktuell bestämmelse kan i relevanta delar hämtas i förarbetena till uppviglingsbestämmelsen. Förutsättningarna för ansvar är att gärningsmannen i ett meddelande till allmänheten uppmanar eller annars söker förleda till särskilt allvarlig brottslighet. Meddelandet kan vara muntligt, skriftligt eller utformat på annat sätt. Att meddelandet ska riktas till allmänheten betyder att be- stämmelsen inte omfattar meddelanden som enbart riktar sig till en krets som är både liten och sluten. Kravet på att gärningsmannen genom med- delandet ska söka förleda till särskilt allvarlig brottslighet förutsätter dels att gärningsmannen agerar med direkt uppsåt att förmå annan att föröva sådan brottslighet som avses i 2 §, dels att meddelandet är sådant att det kan anses innefatta en uppmaning att begå relevanta gärningar. På samma sätt som beträffande uppviglingsbrottet i 16 kap. 5 § brotts- balken, torde ett förhärligande av brottslighet i vissa fall kunna anses innebära att någon uppmanar eller annars söker förleda till särskilt allvar- lig brottslighet. Det bör dock iakttas betydande försiktighet vid bedö- mande av om ett uttryck för gillande och sympati kan anses innefatta en uppmaning till efterföljd. Straffbestämmelsen är inte nationellt begränsad. Det innebär att den är tillämplig också i relation till t.ex. offentliga uppmaningar till särskilt allvarlig brottslighet som är avsedd att förövas utomlands och till gär- Prop. 2009/10:78 ningar som begås utanför eller riktar sig mot utländska intressen. 4 § Den som söker förmå någon annan, i annat fall än som anges i 3 §, att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet döms till fängelse i högst . Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.1. I bestämmelsen kriminaliseras rekrytering till särskilt allvarlig brotts- lighet. Vad som avses med särskilt allvarlig brottslighet behandlas i för- fattningskommentaren till 2 §. Regleringen bygger på bestämmelsen i 23 kap. 2 § andra stycket om stämpling till brott i den form som avser att söka anstifta annan att begå brott. Tillämpningsområdet för rekryteringsbrottet är emellertid vidare än för stämplingsbestämmelsen eftersom gärningen även kan avse att förmå någon att annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet. I detta ligger att gärningen kan avse handlingar som innefat- tar att söka förmå någon att begå en gärning som utgör medhjälp eller anstiftan till brott. Liksom beträffande den stämplingsform som avser att söka anstifta an- nan att begå brott förutsätter bestämmelsen om rekrytering att gärnings- mannen agerar med direkt uppsåt att förmå någon annan att begå eller annars medverka till brottslighet som avses i 2 §. Brotten enligt 3 och 4 §§ är likartade till sin utformning. Vad som främst skiljer de två brottsformerna åt är offentlighetsrekvisitet i uppma- ningsbrottet. Medan det brottet omfattar påverkan riktad mot allmänhe- ten, avser rekryteringsbrottet normalt att försöka få en viss person eller en bestämd krets personer att begå brott. Straffbestämmelsen är inte nationellt begränsad, jfr författningskommentaren till 3 §. 5 § Den som meddelar eller söker meddela instruktioner om tillverkning eller användning av sådana sprängämnen, vapen eller skadliga eller farliga ämnen som är särskilt ägnade att användas för särskilt allvarlig brottslighet, eller om andra metoder eller tekniker som är särskilt ägnade för sådant ändamål, döms till fäng- else i högst , om gärningen har begåtts med vetskap om att instruktionerna är avsedda att användas för särskilt allvarlig brottslighet. Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.1. I bestämmelsen kriminaliseras utbildning för särskilt allvarlig brotts- lighet. Vad som avses med särskilt allvarlig brottslighet behandlas i för- fattningskommentaren till 2 §. Bestämmelsen omfattar fall där någon meddelar eller söker meddela instruktioner om (1) tillverkning eller användning av sådana sprängäm- nen, vapen eller skadliga eller farliga ämnen som är särskilt ägnade att användas för särskilt allvarlig brottslighet eller (2) andra metoder eller tekniker som är särskilt ägnade att användas för sådan brottslighet. Straffbestämmelsen avser inte bara att någon faktiskt meddelar instruk- Prop. 2009/10:78 tioner, utan också att någon söker meddela instruktioner. sådana fall omfattas där utbildaren har gjort vad som å dennes sida är tillräckligt för att förmedla instruktionerna, men där dessa av någon an- ledning inte nått fram till den avsedda mottagaren. Det kan exempelvis vara fråga om att instruktioner har skickats, men beslagtagits innan de nått mottagaren. För att det ska vara fråga om instruktioner i bestäm- melsens mening torde normalt krävas att det är fråga om kunskaper som inte är enkelt tillgängliga för envar. Första ledet (1) avser instruktioner om tillverkning eller användning av sprängämnen, vapen eller farliga eller skadliga ämnen. Det ska vara fråga om vissa kvalificerade typer av hjälpmedel som är avsedda, eller har förmågan, att orsaka död eller allvarlig skada på liv eller egendom. sprängämnen avses explosiva varor, t.ex. brandbomber, granater och minor, medan vapen innefattar bl.a. skjutvapen samt biologiska och ke- Till farliga eller skadliga ämnen räknas bl.a. gift, giftgas, smittämnen som kan vara farliga för liv eller hälsa och radioaktiva äm- Andra ledet (2) tar sikte på instruktioner om andra metoder och tekni- ker än tillverkning och användning av de ovan nämnda objekten. det vara fråga om exempelvis metoder för hur man beväpnad ska kunna passera en säkerhetskontroll på en flygplats eller tekniker för att sprida smitta på visst sätt. Beträffande båda leden uppställs ett krav på att vapnen, metoderna etc. ska vara särskilt ägnade att användas för särskilt allvarlig brottslighet. Rekvisitet har samma innebörd som motsvarande begrepp har i bestäm- melsen om förberedelse till brott i 23 kap. 2 § . tolkningen av rekvisitet särskilt ägnade kan hämtas från förarbetena till denna bestämmelse (se prop. 2000/01:85 s. 41). Ansvar förutsätter att gärningen har skett med vetskap om att instruk- tionerna är avsedda att användas för särskilt allvarlig brottslighet. på vetskap innebär att gärningsmannen måste ha insett att den som utbil- das avser att använda instruktionen för att föröva särskilt allvarlig brotts- Fall där instruktioner sänds ut, t.ex. via Internet, utan sådan vet- skap omfattas därför inte av bestämmelsen. nationellt begränsad, jfr författningskommentaren till 3 §. Övriga bestämmelser om ansvar 6 § Om brott som anges i 3, 4 eller 5 § är grovt, döms till fängelse i lägst sex månader och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om det avsett särskilt allvarlig brottslighet som innefattar fara för flera människoliv eller för egendom av särskild betydelse, om det ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller om det annars varit av Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.2. Bestämmelsen innehåller en särskild, strängare straffskala för brott en- ligt 3, 4 eller 5 § som är att anse som grovt. I paragrafen anges även vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömande av om brottet är Vid bedömningen ska samtliga relevanta omständigheter beaktas. Den första omständigheten som nämns innebär att brottets svårhet i Prop. 2009/10:78 stor utsträckning är beroende av vilken brottslighet uppmaningen, rekry- teringen eller utbildningen avser. Exempelvis torde som regel uppmaning till ett brott som innefattar fara för flera människors liv eller för egendom av särskild betydelse vara att anse som allvarligare än om uppmaningen tar sikte på ett brott med mindre allvarliga konsekvenser för människor och egendom. Med uttrycket särskild betydelse åsyftas att egendomen är av särskilt stor omfattning eller ekonomiskt av större värde eller att den annars är särskilt betydelsefull, t.ex. med hänsyn till försvaret eller folkförsörjningen. Har verksamheten utövats organiserat är det en omständighet som kan beaktas inom ramen för bedömningsgrunden att brottet ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning. Att brottet annars varit av särskilt farlig art innebär att hänsyn kan tas bl.a. till om brottsligheten förövats på ett sådant sätt, t.ex. genom att vara så väl planerad eller förberedd, att det föreligger betydande fara för att den leder till att brott av allvarligt slag begås. Även uppmaningens, re- kryteringens eller utbildningens betydelse för möjligheterna att genomfö- ra brottet bör beaktas. Ju större betydelse gärningen haft för brottets genomförande, desto högre straffvärde har den som regel. ningsbrottet kan även beaktas om instruktionerna avsett särskilt farliga ämnen eller vapen. 7 § Ansvar enligt denna lag ska inte dömas ut om det funnits endast obetydlig fara för att gärningen skulle leda till förövande av särskilt allvarlig brottslighet eller om gärningen med hänsyn till andra omständigheter är att anse som ringa. Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.1. Enligt bestämmelsen ska ringa fall inte föranleda ansvar. är påkallad bl.a. av att definitionen av särskilt allvarlig brottslighet i lagen är vid och att ansvar enligt 35 §§ kan inträda i ett förhållandevis Vad som utesluts är sådana mindre allvarliga fall där straffansvar inte är motiverat. I bestämmelsen nämns endast exempel på sådana omständigheter som kan föranleda att gärningen bör bedömas En helhetsbedömning måste göras där samtliga relevanta Något som särskilt ska beaktas är faran för att gärningen faktiskt leder till att särskilt allvarlig brottslighet begås. fara har samma innebörd som motsvarande rekvisit i uppviglingsbe- stämmelsen i 16 kap. 5 § tredje stycket . Faran för att särskilt allvarlig brottslighet begås kan vara obetydlig exempelvis därför att den som utsätts för en uppmaning eller ett rekryteringsförsök redan från bör- jan avfärdar försöket eller är fast besluten att inte låta sig påverkas. kan också vara obetydlig därför att gärningen avser en konkret brottsplan som utifrån måste bedömas som antingen orealistisk, och därför inte är värd att ta på allvar, eller som så komplicerad eller innefattande så många osäkra moment att det är osannolikt att den kommer att leda fram till att särskilt allvarlig brottslighet begås. Ansvar ska inte heller dömas ut om gärningen med hänsyn till andra omständigheter är att anse som ringa. Ett sådant fall är om det återstått flera led innan gärningen kunnat leda till allvarlig skada. att domstolen särskilt ska beakta huruvida uppmaningen, rekryteringen Prop. 2009/10:78 eller utbildningen avser gärningar som närmast utgör förberedande led och i sig inte leder till någon allvarlig skada. Om det måste konstrueras en mycket lång gärningskedja för att nå fram till en punkt då det uppstår allvarlig skada bör gärningen ofta vara att bedöma som ringa. Ett annat fall som innebär att en gärning kan bedömas som ringa är om gärnings- mannen frivilligt tillbakaträtt (jfr 23 kap. 3 § ). Hänsynen till intresset av en fri åsiktsbildning kan också medföra att gärningar som i och för sig faller under en straffbestämmelse men som främst får ses som ett led i opinionsbildningen, ofta kan vara att bedöma som ringa. 8 § Om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i eller i lagen (2003:148) om straff för terroristbrott ska ansvar enligt denna lag inte dömas ut. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 8.2, innebär att det straffansvar som föreskrivs enligt denna lag inte ska tillämpas om gärningen är be- lagd med samma eller strängare straff enligt eller lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. 9 § Även om det inte finns domsrätt enligt 2 kap. 2 eller 3 § döms för brott enligt denna lag vid svensk domstol om brottet har begåtts 1.av svensk medborgare eller av utlänning med hemvist i , eller 2.mot en av Europeiska unionens institutioner eller mot ett organ som inrättats ienlighet med Fördraget om Europeiska unionen eller Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och som har säte i . Första stycket gäller även om brottet i enlighet med 8 § ska bestraffas enligt eller lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Bestämmelser om krav på tillstånd att väcka åtal i vissa fall finns i 2 kap. 5 § . Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.3. Bestämmelsen i första stycket 1 innebär att svensk domstol har behö- righet vid brott mot denna lag som har begåtts av svensk medborgare eller av utlänning med hemvist i , oavsett lagen på gärningsorten. Bestämmelsen i första stycket 2 innebär att svensk domsrätt föreligger vid brott mot EU:s institutioner liksom vid brott mot organ, om organet har säte i . Uttrycket begåtts mot har motsvarande innebörd som uttrycket har i 2 kap. 3 § 4 , som reglerar brott som begåtts mot och svenska intressen. Enligt andra stycket föreligger domsrätt enligt första stycket även om brottet i enlighet med 8 § ska bestraffas enligt eller lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Tredje stycket innehåller en hänvisning till 2 kap. 5 § . Av denna bestämmelse följer att åtal för brott som förövats utom riket får väckas endast efter särskilt förordnande av regeringen eller den som regeringen har bemyndigat därtill. Förslaget till lag om ändring i 27 kap. Om beslag, hemlig teleavlyssning m.m. Om det gäller sekretess enligt 15 kap. 1 eller 2 §, 18 kap. 1, 2 eller 3 § eller 35 kap. 1 eller 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) för uppgifter som avses i 32 §, ska en underrättelse enligt 31 § skjutas upp till dess att sekretess inte längre gäller. Har det på grund av sekretess enligt första stycket inte kunnat lämnas någon underrättelse från det att förundersökningen avslutades, får underrät- telsen underlåtas. En underrättelse enligt 31 § ska inte lämnas, om förundersökningen angår 1.brott som avses i 13 kap. 1, 2, 3, 5 a eller 5 b § , om brottet inne- fattar sabotage enligt 4 § samma kapitel, 2.brott som avses i 13 kap. 4 eller 5 § , 3.brott som avses i 18 kap. 1, 3, 4, 5 eller 6 § eller 19 kap. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12 eller 13 § , 4.brott som avses i 3 eller 4 kap. , om brottet är av det slag som anges i 18 kap. 2 § eller 19 kap. 11 § samma balk, 5.brott som avses i 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, 3 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall eller lagen (2010:000) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbild- ning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, eller 6.försök, förberedelse eller stämpling till brott som anges i 15 eller underlå- tenhet att avslöja sådant brott, om gärningen är belagd med straff. I paragrafen har en hänvisning till den föreslagna lagstiftningen lagts till i tredje stycket 5. Detta betyder att underrättelse enligt 27 kap. 31 § inte ska lämnas om förundersökningen angår brott enligt lagen. Skälen för ändringen har behandlats i avsnitt 8.5. 11.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott Denna lag gäller vid förundersökning angående 1.sabotage eller grovt sabotage enligt 13 kap. 4 eller 5 § ,