prop · GX031d10 · 2009-09-21 00:00:00 — Många av skatteutgifterna har införts, mer eller mindre uttalat, som medel inom specifika delområden som t.ex. konjunktur-, bostads-. miljö-, eller arbetsmarknadspolitik. Dessa avvikelser påverkar statsbudgetens saldo och kan därför jämställas med stöd på budgetens utgiftssida. En utförlig beskrivning av skatteutgifterna finns i bilaga 2 till ekonomiska vårproposition. I det följande redovisas nettoberäknade skatteavvikelser som är att hänföra till UO 9. Totalt för utgiftsområde 9 De enskilda skatteavvikelserna inom Hälso- och sjukvårdspolitiken redovisas närmare i kapitel 3, avsnitt 3.3, där även en förklaring av respektive skatteutgift ges. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 3 Hälso- och sjukvårdspolitik Hälso- och sjukvårdspolitik omfattar myndigheter och statliga insatser riktade mot hälso- och sjukvården. Området innefattar tandvårdsstödet, läkemedelsförmånerna, sjukvård i internationella förhållanden, prestationsbunden vårdgaranti, bidrag till hälso- och sjukvård, bidrag för mänskliga vävnader och celler samt bidrag till psykiatri. Landsting och kommuner har huvudansvaret för planering, finansiering och drift av hälso- och sjukvården. Generella statsbidrag till kommunsektorn lämnas i huvudsak från utgiftsområde 25, Allmänna bidrag till kommuner. Vidare omfattar området myndigheterna (), (), (), samt de statligt ägda bolagen , och . särredovisas under detta avsnitt eftersom myndigheten förutom hälso- och sjukvårdspolitik innefattar andra områden, framför allt inom utgiftsområde 9. Hälso- och sjukvårdens utgifter uppgick preliminärt till , inklusive moms. Detta motsvarar, i löpande priser, en ökning med jämfört med . Hälso- och sjukvårdens totala kostnader som andel av BNP uppgick därmed preliminärt till . Tabell 3.1 Totala hälso- och sjukvårdsutgifter samt andel av BNP, 200320071 Andel av BNP, procent 1 Tabellen baseras på tabell 1 i de svenska hälsoräkenskaperna som utarbetats av SCB, vilka i sin tur är utformade enligt Accounts. Dessa publicerades första gången . Uppgifterna baserar sig på preliminära årsberäkningar av nationalräkenskaperna. Källa: SCB, Svenska Hälsoräkenskaper Den största hälso- och sjukvårdsutgiften var den för botande och rehabiliterande hälso- och sjukvård. Denna utgift står för , varav 92 miljarder utgjordes av utgifter för öppen vård. Långtidsomvårdnadstjänster inkluderar bl.a. hälso- och sjukvård inom äldreomsorg och stödinsatser till personer med funktionsnedsättning och uppgick till . Tilläggstjänster inom sjukvården, såsom laboratorieverksamhet, sjukgymnastik samt ambulans- och sjuktransport, uppgick till . Utgifter för medicinska varor till öppenvårdspatienter uppgick till nästan varav utgjordes av receptförskrivna läkemedel, dvs. utgifter för läkemedelsförmånerna samt egenavgifter. Ut- gifter för prevention och folkhälsotjänster inkluderar utgifter för bl.a. mödrahälsovård, barnhälsovård samt prevention mot smittsamma och icke smittsamma sjukdomar. Dessa utgifter uppgick till . 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Tabell 3.2 Totala hälso- och sjukvårdsutgifter efter ändamål, 20071 Botande och rehabiliterande sluten vård Botande och rehabiliterande dagsjukvård Botande och rehabiliterande öppen vård Botande och rehabiliterande hemsjukvård Medicinska varor som lämnas ut till Receptförskrivna läkemedel, dvs. Terapeutiska hjälpmedel och andra Övrig hälso- och sjukvård3 Totala löpande hälso- och sjukvårdsutgifter Totala hälso- och sjukvårdsutgifter 1Tabellen baseras på tabell 1 och 2 i de svenska hälsoräkenskaperna som utarbetats av SCB, vilka i sin tur är utformade enligt Accounts. Dessa publicerades första gången . I de nya hälsoräkenskaperna definieras utgifterna utifrån ändamål, finansiär och producent. Uppgifterna baserar sig på preliminära årsberäkningar av nationalräkenskaperna. 2De rehabiliterande sjukvårdstjänsterna går ej att särskilja från de botande sjukvårdstjänsterna i de svenska hälsoräkenskaperna. 3Övrig hälso- och sjukvård utgörs av utgifter för administration av hälso- och sjukvård och sjuk(vårds)försäkringar samt oidentifierade hälso- och sjukvårdsändamål. För ytterligare information om definitioner och innehåll se "Svenska Hälsoräkenskaper" på . Av de totala hälso- och sjukvårdsutgifterna utgjordes av offentliga utgifter medan privata utgifter uppgick till . Tabell 3.3 Totala hälso- och sjukvårdsutgifter efter finansiär, 20071 1 Tabellen baseras på tabell 2 i de svenska hälsoräkenskaperna som utarbetats av SCB, vilka i sin tur är utformade enligt Accounts. Uppgifterna baserar sig på preliminära årsberäkningar av nationalräkenskaperna. Landstingens (inklusive ) nettokostnader för hälso- och sjukvård, inklusive tandvård, fördelas på verksamhetsområden enligt diagram 3.1. Kostnaderna uppgick till . Diagram 3.1 Sjukvårdshuvudmännens nettokostnader för hälso- och sjukvård 2008, procentuellt fördelade på verksamhetsområden Källa: Kommuner och Landsting 1 Läkemedelsbidraget redovisas inte i verksamheten utan som ett generellt statsbidrag. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Kostnaderna för den specialiserade somatiska och psykiatriska vården utgjorde av huvudmännens totala nettokostnader, medan primärvårdens andel uppgick till . Av landstingens totala inkomster utgjorde landstingsskatten 2008. Landstingens verksamhet finansieras således till största delen via skatteintäkter. Statens bidrag till landstingen utgörs av såväl generella som specialdestinerade statsbidrag. Ett exempel på specialdestinerade statsbidrag är bidraget för läkemedelsförmånerna som uppgick till ca 2008. Vidare erhåller landstingen inkomster från patientavgifter samt från försäljning av tjänster och viss verksamhet. Uppgifterna i diagram 3.2 avser landstingens totala verksamhet där hälso- och sjukvård inklusive tandvård utgjorde av landstingens nettokostnader . Diagram 3.2 Landstingens inkomster , procentuellt fördelade efter inkomstslag Källa: Kommuner och Landsting, Statistik om hälso- och sjukvård samt regional utveckling uppgick kostnaderna för läkemedelsförmånerna till . Kostnaderna för rekvisitionsläkemedel uppgick till . De totala kostnaderna för läkemedelsförmånerna och patienternas egenavgifter uppgick till , varav patienternas andel var , motsvarande en egenavgiftsandel på . Den totala läkemedelskostnaden, dvs. medelsförmånerna och rekvisitionsläkemedel ökade . Kostnaderna för receptläkemedel, dvs. läkemedelsförmånerna, steg och läkemedel på rekvisition . skattar , i sin prognos , att kostnadsökningen för läkemedelsförmånerna kommer att ligga . Den genomsnittliga kostnadsökningen beräknas därmed bli högre än efter generikareformen (20032006), då den genomsnittliga ökningen var knappt en procent. Att kostnaderna börjat öka snabbare beror till stor del på att färre stora originalläkemedel förlorar sina patent och att den kostnadsdrivande effekten av nya läkemedel och indikationsvidgningar får ett något större genomslag. Jämfört med tidigare prognoser är den förväntade ökningen dock något lägre vilket bl.a. förklaras av den ekonomiska krisen och att TLV:s genomgångar har haft större påverkan på förmånskostnaderna än beräknat. Tabell 3.4 Kostnader för läkemedel i relation till de totala kostnaderna för hälso- och sjukvård samt patienternas egenavgiftsandel, 20042008 (inkl moms) 1Som andel av förmån + egenavgift 2Avser läkemedel på rekvisition inom sluten och öppen vård 3Avser receptfria humanläkemedel som säljs över disk 5Uppgift om totala hälso- och sjukvårdskostnader saknas Källor: , Nationalräkenskaperna, SCB 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Tabell 3.5 Utgiftsutveckling inom hälso- och sjukvårdsområdet 1:5 Bidrag för läkemedelsförmånerna 1:6 Bidrag till hälso- och sjukvård 1:7 Sjukvård i internationella förhållanden 1:8 Bidrag till psykiatri 1:10 Bidrag för mänskliga vävnader och celler Summa hälso- och sjukvårdspolitik 1 Inklusive tilläggsbudgetar till statsbudgeten 2009 (prop. 2008/09:49, bet. 2008/09:FiU14, prop. 2008/09:97, bet. 2008/09:FiU18, prop. 2008/09:99, bet. 2008/09:FiU21, prop. 2008/09:124, bet. 2008/09:FiU40) och förslag till tilläggsbudget i samband med denna proposition. Samhällets stöd till företag och hushåll inom utgiftsområde 9 redovisas i huvudsak på statsbudgetens utgiftssida. Vid sidan av dessa stöd finns det även stöd på budgetens inkomstsida i form av avvikelser från en likformig beskattning, s.k. skatteutgifter. Avvikelser från en likformig beskattning utgör en skatteförmån om t.ex. en viss grupp av skattskyldiga omfattas av en skattelättnad i förhållande till en likformig beskattning och som en skattesanktion om det rör sig om ett överuttag av skatt. Många av skatteutgifterna har införts, mer eller mindre uttalat, som medel inom specifika områden som t.ex. konjunktur-, bostads-, miljö- eller arbetsmarknadspolitik. Dessa skatteutgifter påverkar statsbudgetens saldo och kan därför jämställas med stöd på budgetens utgiftssida. En utförlig beskrivning av redovisningen av skatteutgifterna finns i regeringens skrivelse Redovisning av skatteutgifter (skr. 2008/09:183). I det följande redovisas de nettoberäknade skatteutgifterna som är att hänföra till hälso- och sjukvårdsområdet. Tabell 3.6 Skatteutgifter inom hälso- och sjukvårdsområdet, netto1 Totalt för Hälso- och 1 Ett innebär att skatteutgiften inte kan beräknas. För läkemedel som utlämnas enligt recept eller säljs till sjukhus gäller kvalificerat undantag från mervärdesskatt, dvs. försäljningen är undantagen från mervärdesskatt men ingående mervärdesskatt får dras av. (Vid försäljning av icke receptbelagda läkemedel utgår dock mervärdesskatt.) Skattebefrielsen ger upphov till en skatteutgift avseende mervärdesskatt. Förmån av privat hälso- och sjukvård Om arbetsgivaren bekostar offentligt finansierad hälso- och sjukvård i är detta en skattepliktig förmån. Om arbetsgivaren däremot bekostar privat hälso- och sjukvård för en anställd är detta en skattefri förmån. Detsamma gäller för hälso- och sjukvård utomlands. Arbetsgivaren har å andra sidan ingen avdragsrätt för kostnaden. Det finns inget som hindrar att arbetsgivaren efter överenskommelse gör ett bruttolöneavdrag för den anställde för att kompensera sig för kostnaden. Skatteutgiften avser skatt på inkomst av tjänst och särskild löneskatt. Målen utgår från att hälso- och sjukvården ska ge patienten ett mervärde i form av ökad hälsa. Hälso- och sjukvården ska bedrivas så effektivt och med så gott utfall för patienterna att den åtnjuter ett högt förtroende bland allmänheten. För utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg finns följande mål som berör hälso- och sjukvårdsområdet: Befolkningen ska erbjudas en behovsanpassad, tillgänglig och effektiv vård av god kvalitet. Arbetet inom hälso- och sjukvårdsområdet ska särskilt inriktas på att -säkerställa en god tillgänglighet och valfrihet bland en mångfald av vårdgivare -säkerställa att hälso- och sjukvården är kunskapsbaserad -säkerställa att patienterna ges möjlighet till delaktighet och självbestämmande -skapa förutsättningar för att hälso- och sjukvårdens resultat följs upp på ett öppet och jämförbart sätt -tillvarata kunskap och erfarenheter för att systematiskt förbättra hälso- och sjukvården. Utöver dessa mål gäller även, med anledning av den tandvårdsreform som trädde ikraft , ytterligare mål för tandvården. Dessa är som följer. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Det statliga tandvårdsstödet ska -stimulera den vuxna befolkningen till regelbundna tandvårdsbesök i förebyggande syfte -möjliggöra att patienterna med de största tandvårdsbehoven erhåller en kostnadseffektiv vård efter vars och ens behov och till en rimlig kostnad. För att följa hälso- och sjukvårdens utveckling i relation till de mål som satts upp för området har ett antal indikatorer utarbetats av . Dessa indikatorer är hämtade från de nationella indikatorerna för uppföljning av god vård, som arbetar med inom ramen för ett regeringsuppdrag. En första rapport med generella nationella indikatorer lämnas . Denna budgetproposition innehåller endast några av indikatorerna. Ett antal indikatorer saknas fortfarande, såsom indikatorer för tandvård. kommer en mer komplett uppsättning av indikatorer att presenteras för att spegla utvecklingen på området i relation till målen. Sammantaget handlar det om 1015 indikatorer. Syftet med denna nya redovisning är att regeringen ska kunna presentera ett bättre underlag för beslut till och att de statliga insatser som genomförts ska kopplas tydligare till utvecklingen på hälso- och sjukvårdsområdet och till de mål som har beslutat om. I grundläggande avseenden är tillgängligheten till hälso- och sjukvård god i . har ett universellt sjukvårdssystem med låg andel egenfinansiering. Andelen av befolkningen som anser sig ha tillgång till den vård de behöver har gradvis ökat . En indikator för tillgängligheten presenteras i tabell 3.7. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Tabell 3.7 Andel i befolkningen som instämmer helt eller delvis i att de har tillgång till den sjukvård de behöver Källa: Vårdbarometern, Kommuner och Landsting var det av kvinnorna som instämde helt eller delvis i att de har tillgång till den sjukvård de behöver. Motsvarande siffra för männen var . Regeringen anser att tillgängligheten är ett område där väsentliga förbättringar bör ske. Därför har regeringen vidtagit en rad insatser, varav en är en satsning på en resultatbaserad styrning den så kallade kömiljarden i syfte att patienterna ska få tillgång till vård inom ramen för vårdgarantin. Satsningen har redan resulterat i kortare väntetider. 3.5.1Tillgänglighet till hälso- och sjukvård Den svenska vården håller generellt sett mycket hög kvalitet. Mellan av patienterna uppger att de är mycket nöjda med den vård de fått. Den kritik som framförs av patienterna handlar i huvudsak om brister i tillgänglighet och långa väntetider till vissa behandlingar. har ett antal åtgärder genomförts för att förbättra tillgängligheten. Nämnas kan bl.a. den nationella tillgänglighetssatsningen, den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården samt den nationella vårdgarantin. Sjukvårdshuvudmännen har också fått extra resurstillskott för dessa satsningar. Sammantaget rör det sig om ca . I flera avseenden är tillgängligheten till hälso- och sjukvården i god. Alla personer som stadigvarande bor eller vistas i omfattas av hälso- och sjukvårdssystemet. Merparten av befolkningen har nära till primärvården. Den nationella vårdgarantin är en av de mest omfattande satsningarna för att förbättra tillgängligheten i hälso- och sjukvården. Vårdgarantin innebär ett åtagande för landstingen att erbjuda kontakt per telefon eller på plats i primärvården som patienten söker vård. ska primärvården erbjuda läkarbesök, om det behövs. Efter beslut om remiss ska besök inom den specialiserade vården kunna erbjudas från beslutsdatumet. Beslutad behandling ska erbjudas inom ytterligare efter beslutsdatumet. Trots statens stimulansmedel bedöms satsningarna generellt sett ha haft begränsade effekter på väntetiderna. Uppföljningar visar att arbetet för att uppfylla den nationella vårdgarantin medförde kortare väntetider inom den planerade specialiserade vården framför allt efter införandet. Vissa av landstingen visade på en halvering av köerna. Ur ett nationellt perspektiv började dessa förbättringar att plana ut . Väntetiderna nationellt sett har varit relativt oförändrade. fick av patienterna vänta än på ett planerat besök eller en behandling. Variationerna är dock stora mellan landstingen. För att ytterligare stimulera landstingen att arbeta med uppfyllandet av den nationella vårdgarantin har regeringen och Kommuner och Landsting slutit en överenskommelse om en långsiktig resultatbaserad satsning för att förbättra tillgängligheten i vården. Överenskommelsen omfattar och kommer att revideras . De landsting som uppnår de i överenskommelsen uppställda kraven om uppfyllande av vårdgarantin får ta del av medlen. Landstingen måste rapportera resultat till databasen i vården och på så sätt visa hur de uppfyller tiderna i vårdgarantin. märks positiva effekter av överenskommelsen. Mätningar visar att de flesta landsting markant förkortat väntetiderna för besök hos specialist och för behandling. Tillgängligheten till hälso- och sjukvården behöver förbättras ytterligare. Det behövs också en bättre uppföljning av hur landstingen arbetar med att informera sina patienter om möjligheten till vård hos andra vårdgivare i det egna eller i ett annat landsting. Mycket tyder på att det finns stora skillnader mellan landstingen i detta avseende. har mot den bakgrunden fått ett uppdrag att följa upp bl.a. dessa aspekter av vårdgarantin. En tillräcklig tillgång på hälso- och sjukvårdspersonal är en grundläggande förutsättning för att samhället ska kunna möta den växande efterfrågan på hälso- och sjukvård. Tillgången på personal i vården varierar och beror bl.a. på hur många som utbildas i , migration samt kommunernas och landstingens möjligheter att anställa personal. har på regeringens uppdrag redovisat utvecklingen av tillgången på personal inom hälso- och sjukvården, för att ge en överblick över området och ett underlag för eventuella åtgärder. Utifrån bl.a. dessa rapporter har regeringen vidtagit, och ser ett fortsatt behov av att vidta, åtgärder för att förbättra överensstämmelsen mellan tillgången till och efterfrågan på personal inom hälso- och sjukvården. Årets rapport (2009) visar i korthet att tillgången på barnmorskor, läkare, sjuksköterskor och tandhygienister i hälso- och sjukvården fortsätter att öka, dock i olika takt, samt att personaltätheten varierar över landet. i följd, och så även i årets rapport, har rapporterat om obalansen i tillgång och efterfrågan på läkare. Regeringen har bl.a. med anledning av detta utökat antalet platser till lärosätena för läkarutbildning. avsattes medel för en utökning med 110 platser , för perioden 20092013 innebär denna satsning en ökning med totalt 605 platser. I budgetpropositionen föreslår regeringen nu en fortsatt utbyggnad av läkarutbildningen med ytterligare 30 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 platser , vilket för perioden 20102015 innebär en ökning med 165 platser. Då regeringens satsning på fler platser på läkarutbildningen får fullt genomslag 2015 kommer antalet platser att ha ökat med . har också rapporterat om en obalans mellan tillgång och efterfrågan avseende specialistläkare inom vissa specialiteter, exempelvis i allmänmedicin och psykiatri. Enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) är det landstingen som anställer läkare för specialisttjänstgöring i en omfattning som motsvarar det planerade framtida behovet av läkare med specialistkompetens i klinisk verksamhet. För tandvårdens del visar att tillgången på tandhygienister i tandvården har ökat, medan antalet sysselsatta tandläkare i tandvården däremot har minskat något . Av det skälet har regeringen i följd avsatt medel för att inrätta fler platser på tandläkarutbildningen. I budgetpropositionen aviserades en större ökning av antalet platser på tandläkarutbildningen med totalt 200 helårsstudenter. avsattes medel för en utökning med 40 helårsstudenter. har rapporterat också om landstingens svårigheter att rekrytera specialistsjuksköterskor. Regeringen har gett en utredare i uppdrag att bl.a. göra en övergripande utredning av frågan om bristen på specialistsjuksköterskor (om trygghet och säkerhet för individen behörighet för personal i hälso- och sjukvård och socialtjänst (S 2009:02)). Utredaren ska redovisa sina förslag . Tillgången på legitimerade yrkesgrupper inom psykiatrin har ökat, utom ifråga om sjuksköterskor som är specialiserade inom psykiatri, där tillgången i stället har minskat. Också inom psykiatrin varierar personaltätheten mellan de olika sjukvårdsregionerna i landet. Av framgår att framför allt psykiatriker och sjuksköterskor med specialistutbildning inom psykiatrin bedöms svårrekryterade till vuxenpsykiatrisk verksamhet. Situationen bedöms vara liknande för läkare som genomgår specialiseringstjänstgöring i psykiatri liksom för psykologer som är specialiserade på kognitiva och beteendeinriktade terapier. Regeringen har därför beslutat ett antal åtgärder för 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 att förbättra tillgången på utbildad hälso- och sjukvårdspersonal inom psykiatrin. För att stödja utvecklingen av psykoterapeutisk kompetens, t.ex. kompetens inom kognitiv beteendeterapi, för befintlig hälso- och sjukvårdspersonal, har fått i uppdrag att fördela till landstingen. Medlen ska användas till att finansiera utbildningsplatser för legitimeringsgrundande psykoterapeututbildningar och påbyggnadsutbildningar för handledarkompetens inom psykoterapi. Regeringen beslutade att utbetala projektmedel till norra och sydöstra sjukvårdsregionen för en satsning som syftar till att öka antalet AT-läkare som väljer att genomföra sin tjänstgöring inom psykiatrin. Satsningen sker i projektform och pågår . I syfte att öka antalet psykologer har särskilda medel avsatts till för att utöka antalet platser på psykologprogrammet från 40 till 70 . Tillgången på hälso- och sjukvårdspersonal har också fått ökad uppmärksamhet internationellt , inte minst på grund av den framtida utmaning man ser framför sig i att kunna erbjuda vård till en äldre befolkning. presenterade en grönbok arbetskraften inom vården. I grönboken bjöd kommissionen in medlemsländerna och intresseorganisationerna till ett öppet samrådsförfarande för att få deras synpunkter på kommissionens frågeställningar. Regeringen har deltagit i samrådsförfarandet och lämnat in synpunkter på grönboken. Andelen personer i befolkningen som lider av allvarlig psykisk sjukdom synes inte ha ökat . Framför allt sker det en ökning bland ungdomar i övre tonåren och bland unga vuxna. Omkring 50 000 personer i har en schizofrenidiagnos och av befolkningen har en personlighetsstörning. De- pression är en mycket vanlig sjukdom och svenska studier visar att av kvinnor och av män i livet drabbas av behandlingskrävande depression. sjukvårdsrapport uppger av befolkningen att de lider av psykisk ohälsa och mellan uppskattas behöva psykiatrisk behandling. Regeringen har fördelat stimulansbidrag till landstingen för att stödja huvudmännen i deras arbete med att förbättra tillgängligheten för barn och unga med psykisk ohälsa. konstaterar i rapporten på hälso- och sjukvård för barn och unga med psykisk ohälsa 2008 att landstingen till övervägande del använt bidragen för att förbättra tillgängligheten, stärka första linjens vård och omsorg samt för kompetenssatsningar och personalförstärkningar. De nationella mätningarna av väntetiderna i vården som görs i den nationella databasen i vården visar också att tillgängligheten har blivit bättre i många landsting, även om det ännu är för tidigt att ange exakt hur stora förbättringarna är. Det finns dock alltjämt brister i tillgängligheten till psykiatrisk hälso- och sjukvård, framför allt till barn- och ungdomspsykiatrin. Alltför många får ännu vänta för länge på de insatser de behöver. visar att den psykiska ohälsan ökar hos barn och unga, medan den minskar i övriga åldersgrupper. I Hälso- och sjukvårdsrapport konstaterar att det är särskilt viktigt att identifiera och hantera psykisk ohälsa hos barn och ungdomar. Utvecklingscentrum för barns psykiska hälsa vid har regeringens uppdrag att vara ett kunskaps- och metodstöd för alla verksamheter med ansvar för vård och omsorg för barn och unga när det gäller såväl tidig upptäckt och tidiga insatser som förebyggande åtgärder. Regeringen anser att tidig upptäckt av psykisk ohälsa hos barn och unga kräver en väl fungerande första linjens vård och omsorg, med ett väl utvecklat samarbete mellan landsting och kommuner. En väl fungerande första linjens vård och omsorg kan bidra till att hjälpa barn och unga innan de behöver få hjälp inom den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin. Regeringens överenskommelse med Kommuner och Landsting om att ta fram ett antal modeller för samarbete inom första linjens vård och omsorg stärker en sådan utveckling.