prop · GX0315 · 2009-10-08 00:00:00 — I promemorian föreslås därför i stället att det, på samma vis som vid lämnandet av en självdeklaration, ska vara ett formkrav i mer- värdesskattelagen att ansökan är egenhändigt undertecknad av sökanden. föreslår dock av ovan angivna skäl att ansökan också ska kunna vara undertecknad av ett av sökanden befullmäktigat ombud. Re- geringens avsikt är att hanteringen av de aktuella återbetalningsansöknin- garna ska vara oförändrad jämfört med . Med det tillägg som föreslår uppnås detta och det bör följaktligen tas in i mer- värdesskattelagen. Enligt regeringens mening bör också en mindre rent språklig föränd- ring göras i promemorians förslag. Det framstår som tillräckligt att det av lagtexten framgår att ansökan ska vara undertecknad av sökanden i stället för, som i promemorians förslag, egenhändigt undertecknad av sökanden. Dessa ändringar föreslås tas in i den numera betecknade 19 kap. 25 § ML. 8.11.6Hanteringen av en ofullständig ansökan Regeringens bedömning: En regel motsvarande den som föreskrivs i direktiv /9/EG och innebärande att en ansökan om återbetalning ska anses ha getts in till endast om den är fullständig, bör inte införas för återbetalningsansökningar av utländska företagare som inte är etablerade i något . Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens bedömning: Det trettonde direktivet saknar regler om när en ansökan om återbetalning ska anses ha givits in till den Mervärdesskattelagen har inte heller den några bestämmelser om vad som gäller i denna fråga. de är det 4 § FL som reglerar ofullständiga ansökningar. rummet följer att sökanden ska beredas möjlighet att komplettera en an- sökan och därigenom kunna förhindra att den avvisas. Direktiv /9/EG föreskriver att en ofullständig ansökan inte ska an- ses ha givits in (artikel 15.1). Härigenom ställs även frågan om reglerna för utländska företagare som inte är etablerade i något bör ha Återbetalning får enligt det trettonde direktivet inte ske på villkor som är gynnsammare än de som gäller för skattskyldiga personer i gemenskapen (artikel 3.2). Det saknas dock anledning att ge artikel 3.2 en så långtgående tolkning i nu aktuell situation. 2009/10:15 för dem som omfattas av det trettonde direktivet kommer även fortsätt- ningsvis att vara pappersbaserat och fördröjningar i kommunikationen mellan sökanden och följer med nödvändighet ett sådant förfarande. Detta i kombination med att en ansökan ska ha kommit in till verket senast efter utgången av det kalenderår den avser gör att det finns sakliga skäl för att inte förändra de svenska reglerna för des- sa företagare. En bestämmelse motsvarande de i artikel 15.1 andra me- ningen i direktiv /9/EG bör i sammanfattning inte införas i det sven- ska regelverket för utländska företagare som inte är etablerade i något . Regeringens bedömning: Den senaste ansökningstidpunkten för åter- betalning av ingående skatt bör vara oförändrad för utländska före- tagare som inte är etablerade i något . Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens bedömning: ger det åttonde direktivets regler om senaste tidpunkt för en ansökan om återbetalning (artikel 7.1 första stycket) innehållet till den motsvarande svenska bestämmelsen i 19 kap. 4 § ML. En ansökan ska ha kommit in senast efter utgången av det kalenderår som den avser. I denna fråga föreskriver det trettonde direktivet inte mer än att medlemsstaterna ska bestämma tids- fristerna för ingivandet av en sådan ansökan (artikel 3.1). Genom att direktiv /9/EG förlänger ansökningsfristen (artikel 15.1) jämfört med gällande regler uppkommer frågan om en sådan frist även bör införas i mervärdesskattelagen för utländska företagare som inte är etablerade i något . Att tidsfristen förlängts för de företagare som omfattas av direktiv /9/EG torde sammanhänga med att det elektroniska förfarandet effektiviserar hanteringen och att ansökningsfris- ten därmed kan förlängas. Något motsvarande är inte fallet för det pappersbaserade förfarande som fortsatt kommer att gälla för dem som omfattas av det trettonde direktivet. Det finns därför anledning att behålla de gällande reglerna i mervärdesskattelagen om senaste ansöknings- tidpunkt för utländska företagare som inte är etablerade i något . Härför talar också att den gällande tidpunkten är hämtad från det åttonde direktivet som även det avser ett förfarande med pappershantering. 8.11.8Senaste tidpunkt för beslut Regeringens förslag: ska fatta beslut avseende en an- sökan om återbetalning senast från den dag en fullständig ansökan och övriga föreskrivna handlingar kom in till verket. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Gemenskapsrätten stadgar i det Prop. 2009/10:15 trettonde direktivet att medlemsstaterna ska föreskriva tidsfristen för åter- betalning (artikel 3). Någon närmare period anges emellertid inte. I förar- betena till mervärdesskattelagen (prop. 1994/95:57, s. 146) redovisas att återbetalningsfristen skulle ges i form av verkställighetsföreskrifter. Re- geln är dock av stor betydelse för de berörda företagen och det finns bl.a. av detta skäl anledning att den framgår redan av mervärdesskattelagen. En regel av detta slag bör därför införas i lagen. När det gäller frågan om längden på den föreslagna beslutsfristen kan det åttonde direktivet alltjämt utgöra förlaga (jfr a. prop. s. 146), med tanke på att även det direktivet utgår från ett pappersbaserat återbetal- ningsförfarande. Beslutsfristen bör därmed vara (jfr det direktivets artikel 7.4). I sistnämnda artikel föreskrivs också att sex månadersperioden börjar löpa den dag en fullständig ansökan och övriga föreskrivna handlingar kom in till verket. Den föreslagna regeln bör ha samma innehåll. Den föreslagna regeln bör tas in i en ny paragraf, 19 kap. 27 § ML. Regeringens förslag: Om en återbetalning har erhållits på ett be- drägligt eller annars oriktigt sätt, ska besluta att återkräva vad sökanden har fått för mycket. Sökanden ska ha betalat beloppet senast från den dag verket meddelade sökanden sitt beslut. Ett beslut om återkrav får verkställas även om det inte har vunnit la- Regeringens bedömning: Ett belopp som sökanden enligt beslut ska betala tillbaka bör alltjämt få räknas av mot ingående skatt som han har rätt att få tillbaka på grundval av en annan ansökan än den som föranlett den felaktiga återbetalningen. Ett beslut om avräkning bör på samma vis som få verkställas även om det inte har vunnit Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer med rege- ringens utom i så motto att regeringens förslag även reglerar när sökan- den ska ha betalat ett belopp som återkrävs. Remissinstanserna: anser att det behövs en närmare be- skrivning av vad som avses med uttrycket annars oriktigt sätt. anför vidare att det behövs en regel som anger när beloppet som ska återbetalas senast ska vara betalat och föreslår också en sådan en regel. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Det trettonde direktivet anger att en medlemsstat ska ålägga sökanden de skyldigheter som är nödvändiga för att förebygga bedrägeri (artikel 3). bestämmelser om att staten ska vidta åtgärder för att kräva tillbaka felaktigt återbetald skatt än detta existerar inte i direktivet. skattelagen finns motsvarande reglering i 19 kap. 7 §, som även avses reglera vad som föreskrivs i artikel 7.5 i det åttonde direktivet i denna I samband med lagstiftningsarbetet vid det svenska EG-inträdet uppmärksammades emellertid att vissa skillnader föreligger mellan svensk rätt (19 kap. 7 och 8 §§ ML) och vad gäller sank- Skillnaderna bestod framför allt i att direktivet saknade reg- Prop. 2009/10:15 ler om avräkning (7 § andra stycket) och senaste tidpunkt för att vidta åtgärder för att ta ut ett oriktigt erhållet återbetalningsbelopp (8 §). Regeringen bedömde dock att dessa skillnader inte var av den karaktären att de svenska reglerna stred mot EG-reglerna (prop. 1994/95:57, s. 148 och SOU 1994:88, s. 342). Jämförelsen som bedömningen grundar sig på avser, i fråga om EG-rätten, vad som föreskrivs i artikel 7.5 i det åttonde direktivet. Genom förslaget kommer 19 kap. 7 och 8 §§ ML enbart att gälla ut- ländska företagare som inte är etablerade i något . Innehållet i regleringen för dessa företagare bör fortfarande hämtas från vad som gäller för utländska företagare som är etablerade i ett annat . De regler om återkrav av felaktigt återbetalade belopp som införs genom direktiv /9/EG skiljer sig inte åt i materiellt hänseende i förhållande till vad som stadgas i det åttonde direktivet (artikel 24.1 i det förra direk- tivet jämförd med artikel 7.5 första stycket i det senare direktivet). Med tanke på att 19 kap. i mervärdesskattelagen genomgår större förändringar i detta lagstiftningsärende finns emellertid anledning att göra vissa juste- ringar i de svenska reglerna. Av bl.a. systematiska skäl bör 19 kap. 7 § första stycket ges en lydelse som närmare följer artikel 24.1 i direktiv /9/EG. Av regleringen bör även framgå att ett beslut om återkrav får verkställas även om det inte har vunnit laga kraft. När det gäller reglerna i 19 kap. 7 § andra stycket och 19 kap. 8 § bedöms dessa regler fortfarande vara förenliga med EG-rät- ten. Återkravregeln bör dock kompletteras med en rätt för verket att räk- na av obetalda skattetillägg. anser att det behövs en närmare beskrivning av vad som avses med uttrycket annars oriktigt sätt. Som framgår av avsnitt 8.10.16 får detta uttryck i huvudsak anses syfta på felräkningar och fel- skrivningar. Verket anför vidare att det behövs en regel som anger när beloppet som ska återbetalas senast ska vara betalat av sökanden. Regeringen delar ver- kets bedömning och finner att sökanden ska ha betalat beloppet senast från den dag verket meddelade sökanden sitt beslut. De föreslagna ändringarna bör tas in i nya 19 kap. 28 och 29 §§ ML. 8.11.10Ränta och företrädaransvar vid felaktiga återbetalningar Regeringens bedömning: Frågorna om ränta och företrädaransvar vid felaktigt återbetald ingående skatt till utländska företagare bör inte behandlas i förevarande lagstiftningsärende. Promemorians bedömning: Promemorian innehåller inte någon be- dömning av frågorna om ränta och företrädaransvar i samband med fel- aktigt återbetald ingående skatt. Remissinstanserna: anser att det bör införas en särskild ränteregel i mervärdesskattelagen för de fall då en utländsk företagare som omfattas av 19 kap. 1 § ML har ålagts att betala tillbaka hela eller delar av den ingående skatt som tidigare återbetalats med stöd av 10 kap. 13 §§ ML och inte betalar beloppet . Verket menar vidare att reg- lerna om företrädaransvar i 12 kap. 6 och 6 a §§ SBL bör göras tillämp- Prop. 2009/10:15 liga även då ingående skatt som tidigare återbetalats med stöd av 10 kap. 13 §§ ML helt eller delvis återkrävs. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen konstaterar att pro- memorian inte innehåller några förslag i fråga om ränta eller företrädar- ansvar vid felaktigt återbetald ingående skatt till utländska företagare. Det kan inte heller hävdas att dessa frågor ligger inom ramen för pro- memorians förslag och är av en enkel och överblickbar natur. Härtill kommer att företrädaransvaret enligt 12 kap. 6 och 6 a §§ SBL kan få mycket ingripande konsekvenser för den som är företrädare för en juri- disk person. Även en ränteregel är betungande för de enskilda. Att på nu- varande stadium av förevarande lagstiftningsärende lämna förslag i dessa frågor skulle därför, enligt regeringens mening, inte vara förenligt med beredningskravet i 7 kap. 2 § regeringsformen. Frågorna bör således övervägas i ett annat sammanhang. 8.12Återbetalning i fråga om elektroniska tjänster Regeringens förslag: Förfaranderegeln för återbetalning i fråga om elektroniska tjänster i 19 kap. 10 § mervärdesskattelagen (1994:200) ska omnumreras och följdändras i anledning av förslaget. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Förfarande om återbetalning i fråga om elektroniska tjänster påverkas inte materiellt av vad som föreslås i detta lagstiftningsärende. Däremot kräver förslaget att reglerna flyttas och följdändras på grund av att 19 kap. mervärdesskattelagen omdispo- neras. En följdändring har även gjorts med anledning av att den gällande 10 kap. 4 § ML genom förslaget flyttats till samma kapitel och omformu- leras till en förfaranderegel. Ändringarna görs i den numera betecknade 19 kap. 30 § ML. 8.13Återbetalningsansökningar riktade till ett annat EG- land från näringsidkare som är etablerade i Regeringens bedömning: Det elektroniska förfarande som införs genom direktiv /9/EG kräver att svensk reglering införs för såväl vissa utländska företagare som ansöker om återbetalning av ingående skatt i , som för här i landet etablerade näringsidkares motsva- rande ansökningar till ett annat där de inte är etablerade. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: är positiv till inrättandet av en elektronisk portal för ansökningar om återbetalning. finner det dock beklagligt att en näringsidkare som ansöker om återbe- talning kommer att vara tvungen att i den elektroniska portalen manuellt mata in vissa uppgifter för varje faktura, vilket förtar något av den arbets- Prop. 2009/10:15 besparing som det elektroniska återbetalningsförfarandet innebär. Näringslivets skattedelegation välkomnar de förenklingar som de nya reglerna om återbetalning av mervärdesskatt till utländska företagare innebär. Företagarna är positiva till förslaget då det förenklar och snab- bar upp processen för svenska företag att få återbetalning av mervärdes- skatt som betalats i andra länder. Skälen för regeringens bedömning: Direktiv /9/EG reglerar inte enbart vissa utländska företagares återbetalningsansökningar i en åter- betalande medlemsstat. Det kräver att varje medlemsstat inför två slags regleringar. Av fordras för det första regler för ansökningar om återbetalning av ingående skatt som har betalats här av vissa utländska företagare som är etablerade i ett annat . För det andra krävs reg- ler för här i landet etablerade företagares ansökningar om återbetalning av sådan skatt som är riktade till ett annat där de inte är etable- rade. påpekar att en del av den arbetsbesparing det elektroniska återbetalningsförfarandet innebär för sökanden går förlorad genom att denne måste mata in vissa uppgifter för varje faktura. Regerin- gen hyser viss förståelse för föreningens synpunkt, men konstaterar sam- tidigt att detta är en direkt följd av artikel 8.2 i direktiv /9/EG och att förfarandet i stort innebär en betydande effektivisering. 8.13.2Elektroniskt återbetalningsförfarande för näringsidkare som är etablerade i Regeringens förslag: För att få återbetalning av mervärdesskatt i ett annat enligt direktiv /9/EG ska en näringsidkare som är etablerad i , men inte i det andra EG-landet, rikta en ansökan om återbetalning till det landet och komma in med denna till genom den elektroniska portal som inrättats för detta ändamål. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Hur i etablerade närings- idkare ska ansöka om återbetalning av ingående skatt i andra där de inte är etablerade regleras i artikel 7 i 2008/9/EG. Artikeln före- skriver att sökanden på elektronisk väg ska rikta en ansökan om åter- betalning till medlemsstaten i fråga. Sökanden ska dock komma in med ansökan till den medlemsstat där han är etablerad via den elektroniska portal som ska inrättas av den sistnämnda medlemsstaten. En regel med denna innebörd föreslås därför tas in i mervärdesskattelagen. Lagrådet föreslår vissa redaktionella ändringar i förslaget vilka fram- går av bilaga 8. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Förslaget bör tas in i en ny 19 kap. 31 § ML. 8.13.3Senaste ansökningstidpunkt, när en ansökan ska anses ingiven och underrättelseskyldighet Regeringens förslag: En ansökan om återbetalning som är riktad till ett annat ska ha kommit in till kalenderåret efter återbetalningsperioden. En ansökan ska anses ingiven endast om sökanden har lämnat samt- liga uppgifter som krävs enligt tillämpningen av artiklarna 8, 9 och 11 i direktiv /9/EG i det som ansökan riktas till. ska utan dröjsmål skicka en elektronisk bekräftelse till sökanden om vilket datum ansökan kom in till verket. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: () påpekar i hu- vudsak att det ställs stora krav på informationen som ges till sökanden i den elektroniska portal som ska inrättas i för återbetalnings- ansökningar riktade till andra från näringsidkare som är etab- lerade här i landet. LRF förutsätter att ger företagen tillräck- lig information för att dessa ska kunna lämna fullständiga ansökningar till samtliga medlemsländer. Skälen för regeringens förslag: En näringsidkare ska kalenderåret efter återbetalningsperioden komma in till med- lemsstaten där sökanden är etablerad med en ansökan om återbetalning som är riktad till ett annat (artikel 15.1 i direktiv /9/EG). I samma artikel föreskrivs också att en ansökan ska anse ha getts in endast om sökanden har lämnat samtliga uppgifter som krävs enligt artiklarna 8, 9 och 11 i direktivet. Etableringsmedlemsstaten är vidare skyldig att utan dröjsmål skicka en elektronisk bekräftelse till sökanden om att en ansö- kan om återbetalning kommit in (artikel 15.2 i direktivet). Skyldigheten korresponderar till den som medlemsstaten till vilken ansökan är riktad har (artikel 19. 1 i samma direktiv). Enligt Lagrådets mening är det mot bakgrund av vad som föreskrivs i 2 kap. 6 § tryckfrihetsförordningen (TF) och 10 § FL samt även med hänsyn till allmänt språkbruk missvisande att som i lagrådsremissen anse att en elektronisk ansökan som har anlänt till ändå inte ska anses ha kommit in till myndigheten på grund av att handlingen inte innehåller samtliga de uppgifter som föreskrivits. Närmast till hands lig- ger, enligt Lagrådet, att betrakta en sådan ansökan som en till myndighe- ten inkommen, allmän handling, så snart den är tillgänglig för verket. Vidare anför Lagrådet att en helt annan fråga är prövningen om huru- vida ansökningen är i sin ordning eller om den brister i något avseende och vad myndigheten i så fall har att iaktta i förhållande till sökanden och andra myndigheter, dvs. vilka åtgärder och beslut som kan bli aktuella. Ytterligare en fråga är enligt Lagrådet vad som händer om sökandens elektroniskt ifyllda uppgifter i en ansökan inte når fram till på grund av ett tekniskt fel som sökanden inte råder över eller att det elektroniska systemet är ur funktion att sökanden inte kan iaktta en föreskriven tidsfrist. Lagrådet frågar sig i huvudsak om sökanden då har möjlighet att lämna in en skriftlig ansökan och om en sådan kommer att prövas i sak av behörighet myndighet eller avvisas för att den brister i det avseendet att ansökan inte är gjord i den elektroniska portalen. En annan fråga är, enligt Lagrådet, vad som gäller i fråga om överkla- gande och extraordinära rättsmedel för fall som de här beskrivna. Lagrådet framhåller att det under det fortsatta lagstiftningsarbetet när- mare måste klargöras vad har att iaktta enligt gällande rätt och avsedd lagstiftning i olika situationer när en återbetalningsansö- kan har blivit tillgänglig eller anlänt till verket. Vidare anför Lagrådet att författningstexten måste bli föremål för en förnyad översyn med hänsyn till det anförda. Mot bakgrund av vad Lagrådet anför om innebörden av lokutionen kommit in i författningar och normalt språkbruk anser regeringen att termen ingiven i stället för inkommen bör användas i de föreslagna 19 kap. 8 och 32 §§ ML när den sistnämnda lokutionen är olämplig. En handling är allmän när den förvaras hos en myndighet och enligt 6 eller 7 § TF är att anse som inkommen till eller upprättad hos en myndighet (2 kap. 3 § TF). Enligt 2 kap. 6 § TF anses en handling in- kommen till en myndighet när den har anlänt till myndigheten eller kom- mit behörig befattningshavare till handa. I fråga om en upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel, t.ex. en handling som ges in elektroniskt, gäller i stället att den anses inkommen till myndighet när annan har gjort den tillgänglig för myndigheten. Regeringen vill understryka att en ofullständig ansökan i praktiken inte torde kunna komma in till . Enligt vad regeringen har erfarit i fråga om systemets funktion kommer en i etablerad närings- idkare vara tvungen att fylla i samtliga obligatoriska fält i verkets portal för att en ansökan ska kunna komma in till verket. När det gäller ofull- ständiga ansökningar från utländska företagare som är etablerade i andra (se härom avsnitt 8.10.8) ska systemet innehålla en mekanism som returnerar en sådan till den utländska behöriga myndigheten som vidarebefordrat den. Någon handling ska således inte kunna göras till- gänglig för . Om en ofullständig ansökningshandling, trots det nu sagda, skulle kun- na komma in till är den att betrakta som en till verket in- kommen allmän handling. Verket bör då, även om ansökningshandlingen inte utgör en ansökan i den mening som avses i direktiv /9/EG, och därmed 19 kap. 8 eller 32 § ML, i enlighet med myndighetens utred- ningsskyldighet bereda den som kommit in med handlingen möjlighet att komplettera denna. Om handlingen kompletteras så att den uppfyller vad som krävs enligt dessa paragrafer bör en ansökan i mervärdesskatte- lagens mening ha givits in när ansökan är fullständig och hanteras på det sätt som lagen föreskriver. I praktiken torde detta dock innebära att sökanden på nytt ansöker genom den elektroniska portalen som inrättats för detta ändamål. För det fall en ofullständig ansöknings- handling inte kompletteras bör verket fatta ett formellt avvisningsbeslut. Lagrådet tar även upp frågan om vad som gäller om sökanden på grund av ett tekniskt fel i det elektroniska systemet inte kan iaktta en föreskri- ven frist. Regeringen konstaterar att direktiv /9/EG inte innehåller någon reglering för den situationen. Annorlunda uttryckt måste ansöknin- garna ske genom det föreskrivna systemet. sin ärendehantering ha möjlighet att kunna ta hänsyn till en sådan om- Prop. 2009/10:15 ständighet. Det förhållandet att en elektronisk ansökan är ett formkrav innebär också att sökanden inte kan ge in en vanlig pappersansökan. bör följaktligen besluta att avvisa en sådan ansöknings- handling. Vad avser Lagrådets fråga om överklaganden och extraordinära rätts- medel i aktuellt sammanhang bör skillnad göras på ansökningar från i etablerade näringsidkare respektive i andra etablerade utländska företagare. Frågan om de förstnämnda ansökningarna kommit in i rätt tid avgörs av den behöriga myndigheten i det där åter- betalning söks varför det landets regler avgör frågan. kom- mer alltså vidarebefordra även för sent inkomna ansökningar från i Sve- rige etablerade näringsidkare. I det fall beslutar att en från en utländsk företagare inkommen ansökan har kommit in för sent har denne däremot möjlighet att överklaga beslutet i svensk förvaltnings- domstol. LRF tar upp vikten av att i etablerade näringsidkare bör har tillräcklig information för att kunna lämna fullständiga ansökningar när de riktar en återbetalningsansökan till ett annat via portal som inrättats i för detta ändamål. Regeringen delar uppfattningen att sådan information är betydelsefull. Enligt vad regeringen erfarit kommer också de uppgifter som krävs vid ansökningar till respektive att framgå av det elektroniska formulär som sökanden har att fylla i. Regler av angivet slag föreslås införas i en ny 19 kap. 32 § ML.