prop · GX033 · 2009-09-21 00:00:00 — röster och en fri debatt är en grundläggande förutsättning för en levande demokrati och en fri åsiktsbildning. Det är en viktig och självklar upp- gift, inte minst för kulturpolitiken, att skydda denna frihet. Ny teknik har medfört att öppna arenor med stor spridning har gjorts tillgängliga för breda grupper i samhället, inte minst via Internet. stärkt mångfalden, men leder ibland till att viktiga diskussioner riskerar att drunkna i informationsflödet. De offentliga kulturinstitutionerna och medierna spelar en nyckelroll som arenor och stöd för det gemensamma samtalet och yttrandefriheten. Alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet Prop. Kulturpolitiken bör ge förutsättningar för allas deltagande i kulturlivet vare sig man söker vägar till bildning, kulturupplevelser eller till eget skapande. Det ska vara möjligt att ta del av ett kulturutbud som präglas av mångfald och hög kvalitet oavsett i vilken del av landet man bor. Här har bl.a. nationella och regionala kulturinstitutioner ett särskilt ansvar. Det ska också vara möjligt att verka och förkovra sig som kulturskapare i hela landet. Kreativitet, mångfald och konstnärlig kvalitet ska prägla samhällets utveckling Kulturella värden är grundläggande för den enskilda individen och för människors liv tillsammans. De värden vi värnar i bl.a. kulturmiljöer, konstnärliga uttryck och traditioner bildar en grund för vår personliga identitet och våra vägval, men är också en grund för de politiska eller ekonomiska överväganden som görs i samhället. Ett rikt kulturliv har alla möjligheter att utgöra en positiv kraft i samhället. Ett dynamiskt samhälle förutsätter att den kreativitet och förmåga till nytänkande som är en förutsättning för allt kulturellt skapande tas till vara och ges utrymme. Estetiska och konstnärliga hänsyn i bl.a. sam- hällsplaneringen gör våra gemensamma miljöer intressantare och mer levande. Materiella och ekonomiska hänsyn behöver vägas mot djupare mänsk- liga, sociala och kulturella värden. Kulturpolitiken bidrar därmed till att sprida och förankra en humanistisk människosyn i samhället. För kulturpolitikens vidkommande är målet inte att kulturuttryck enbart måste ta form inom vad som traditionellt kallats för kultursektorn. Samhället ska präglas av en rikedom av kulturuttryck, oavsett på vilket område dessa uppträder. En ökad samverkan mellan olika områden kan också vidga kulturskaparnas arbetsmarknad och ge kulturinstitutionerna andra möjligheter att nå nya publikgrupper. Kulturpolitiken ska främja allas möjlighet till kulturupplevelser, bildning och till att utveckla sina skapande förmågor Olika former av skapande ska stödjas och uppmuntras även om de professionella kulturutövarna har en central roll för kulturlivets framåt- skridande. Amatörkultur och professionell kultur bedrivs med olika för- utsättningar och utgångspunkter, men berikar ofta varandra och ska därför ges förutsättningar att samverka. Kulturinstitutionerna, inte minst museerna, är viktiga bärare och förmedlare av kunskap. De olika kultu- rella uttrycken bidrar också till att skapa sammanhang och till att ge människor nya perspektiv på företeelser och skeenden i våra liv och vår omvärld. Kulturpolitiken har därför en viktig roll för samhällets bild- ningssträvanden. Personer med funktionsnedsättning ska beaktas i alla regeringsinitiativ på kulturområdet. Det kan bl.a. handla om att förbättra den fysiska till- gängligheten till kulturinstitutionernas lokaler. Detta perspektiv kan också komma till uttryck genom att institutioner och kulturskapare använder sig av nya tekniska möjligheter för att sprida kultur eller för att underlätta deltagande från personer med funktionsnedsättning. Att upprätthålla och utveckla jämställdheten inom kulturområdet är en nödvändig kulturpolitisk uppgift. Det allmänna ska också främja de nationella minoriteternas möjligheter att behålla och utveckla sin kultur i Ingen samhällsmedborgare ska känna sig utestängd från kultur- livet, eller inte inbjuden att delta och påverka, på grund av social, religiös eller etnisk bakgrund. Här ska principen om icke-diskriminering vara Kulturpolitiken ska främja kvalitet och konstnärlig förnyelse Konstnärligt skapande handlar i väsentliga avseenden om att göra annorlunda, utforska nya områden, överskrida gränser, synliggöra olika aspekter av vår tillvaro och att göra detta med största möjliga kraft och trovärdighet, i det medium man valt att arbeta. Konsten och de humanis- tiska vetenskaperna ger oss viktiga kunskaper och möjlighet att reflektera över våra liv och över samhället och dess utveckling. Det är kulturpolitikens uppgift att bidra till att det finns ekonomiska och andra förutsättningar för den skapande verksamhet som inte annars skulle komma till uttryck inte minst när det gäller förnyelse och utveckling av kulturen. En del i detta är att verka för goda villkor för de professionella kulturskaparnas konstnärliga arbete. Vad som anses vara kvalitet varierar mellan tider och platser. varierar från genre till genre och mellan grupper och individer. skaparna har en nyckelroll i den ständigt pågående diskussionen om vad som är kvalitet på kulturområdet. Att kvalitet är centralt för kulturpoli- tiken innebär inte att dess innebörd ska bli föremål för politiska bedöm- Kulturpolitiken ska främja ett levande kulturarv som bevaras, används Till kulturpolitikens kärnuppgifter hör att främja ett levande kulturarv som är angeläget för medborgarna och bevaras för kommande Det gäller både det kulturella arv som överlämnats från tidigare generationer och det som formas i dagens samhälle. sig om allt från fysiska miljöer, kulturminnen och arkiv- och föremåls- samlingar till berättelser, traditioner, föreställningar och konstnärliga Kulturarvet präglas av historien och mångfalden i dagens sam- hälle och är lika mångfacetterat och mångbottnat som samhället självt. Det bär samhällets minnen och handlar om såväl framsteg och fram- gångar som misslyckanden och lidanden. Synen på och tolkningen av kulturarvet förändras ständigt. Ur ett medborgarperspektiv är det viktigt att det förs ett öppet samtal om dessa tolkningar och vad de representerar. Det är angeläget att främja ett arbete som bidrar till att kulturarvet används och utvecklas, och därigenom är levande. Kulturarvet skapar perspektiv på samhället och dess utveckling och berikar människors liv. Det tillhör alla och bör ses som en kraft i sam- hället som bidrar till utveckling och förnyelse. uttryckssätt som inspirationskälla är stort inom många samtida konst- och Prop. 2009/10:3 kulturyttringar. Kulturarvets möjligheter tas bäst tillvara när en mångfald av aktörer, såväl enskilda människor som myndigheter, institutioner, organisationer och näringsliv, bidrar med sina perspektiv och använder kulturarvet utifrån olika utgångspunkter. Medborgarnas engagemang och delaktighet är en viktig förutsättning för att kulturarvet ska leva vidare och utvecklas. Det är därför angeläget att verka för att människor i ökad utsträckning har möjlighet att ta del av, använda och vidareutveckla kulturarvet. Kulturpolitiken ska främja internationellt och interkulturellt utbyte och samverkan Det internationella utbytet ger nödvändiga impulser till och svenskt kulturliv. Bland annat till följd av den informationstekniska utvecklingen, en ökad migration och ett ökat resande har människornas internationella kontaktytor breddats under . Inter- nationell kulturverksamhet måste därför vara en integrerad del av den nationella kulturpolitiken. Samhällets internationalisering ger kulturlivet bättre möjligheter att utvecklas samt att samspela och fördjupa kontakterna med andra länder. Lika viktigt som det är att svensk kultur kan nå utanför landets gränser, är det att vi är öppna för impulser från andra länder. Det inspirerar både publik och kulturutövare och kan ge nya kunskaper och perspektiv. Därför är det angeläget att det finns internationella kulturmötesplatser i som är attraktiva för såväl publik som kulturskapare. Internationaliseringen ska fortsatt stimuleras i den statliga bidrags- givningen och framhållas som en central uppgift för kulturinstitutionerna. Kulturen är en viktig brobyggare inom olika politikområden och inter- nationella kulturkontakter sker i stor utsträckning inom ramen för bl.a. Sverigefrämjande samt utrikes- och biståndspolitik. Samverkan över politikområdesgränserna bör utvecklas vidare. Från kulturpolitisk utgångspunkt är det viktigt att framhålla kvalitet, konstnärlig integritet, ömsesidighet och långsiktighet i det internationella utbytet. De ökade internationella kontakterna har starkt bidragit till att sam- hället har blivit interkulturellt, med en blandning av uttryck och erfaren- heter på både individ- och samhällsnivå. Det interkulturella utbytet har, liksom det internationella, en stor betydelse för kulturlivets utveckling. Kulturpolitiken ska särskilt uppmärksamma barns och ungas rätt till kultur Kultur är viktigt både för barn och ungdomar och för vuxna. Men vuxna har ofta större möjligheter att överblicka kulturutbudet och göra själv- ständiga val. Barn och ungdomar är i många avseenden i beroendeställ- ning till vuxna och har begränsade möjligheter att själva påverka eller ta ansvar för sin uppväxtmiljö. Samhället och vuxenvärlden har därför ett särskilt ansvar för att barn och unga får goda och likvärdiga möjligheter att delta i kulturlivet. Kulturpolitiken bör ge förutsättningar för att barn och unga i hela landet har tillgång till ett kulturutbud och kulturella aktiviteter som präglas av mångfald och hög kvalitet. Genom att uppleva kultur och ägna sig åt eget skapande kan barn och unga behålla och utveckla sin fantasi och sitt självständiga tänkande. Kulturella aktiviteter ger barn och ung- domar utrymme att utbyta tankar och använda sin kreativitet i gemenskap Att lära känna kulturarvet och förstå historiska sammanhang stärker barns och ungas identitet och ger perspektiv på tillvaron. Barn och ungdomar ska också ges möjlighet till inflytande och göras delaktiga såväl i planeringen som i genomförandet av de verksamheter som rör dem. I takt med den tekniska utvecklingen har barns och ungas medie- användning radikalt förändrats och tillgången till kultur och eget skapande har ökat. Samhället ska främja en kreativ och trygg användning av alla slags medier och stärka barns och ungas mediekompetens. De som upplever och skapar kultur bygger en grund för att även senare i livet kunna tänka i nya banor. Att som ung ha tillgång till och kunna använda sig av sin kreativitet och sina kulturella uttryckssätt är därför av stor betydelse även ur ett samhällsperspektiv. 6 Kulturen närmare medborgarna I tidigare avsnitt har vi redovisat hur ändrade kulturvanor i det nya mediesamhället förändrar vårt sätt att ta del av och skapa kultur. Vi har också redogjort för hur viktigt det är att den mångfald som präglar vårt land avspeglas i den offentligt finansierade kulturen. I de föreslagna kulturpolitiska målen betonas medborgarperspektivet genom att vikten av att alla har möjlighet att delta i kulturlivet framhålls. har bl.a. stödet till de regionala kulturinstitutionerna, till nationalscenerna och till de centrala museerna ökat. Regeringen har också betonat betydelsen av det ideella och lokala engagemanget för kulturen. Det är vår uppfattning att det stora engagemang för kulturfrågor som finns runt om i landet bäst tas tillvara genom att den regionala och lokala nivån får ett tydligare inflytande över kulturpolitikens genomförande. Detta får i sin tur konsekvenser för verksamheten vid , Riks- utställningar och Stiftelsen . Ny teknik öppnar nya möjligheter för kulturinstitutioner och kulturska- pare att samspela med publiken. Genom en ökad samverkan kan till- gängligheten öka ytterligare. Därför menar vi att det behövs en nationell strategi för digitalisering, elektronisk tillgång och digitalt bevarande. I syfte att stärka biblioteksväsendet och ge biblioteken bättre möjlig- heter att tillgodose allmänhetens behov på detta område föreslås att Kungl. , utöver sitt huvuduppdrag som forskningsbibliotek, får ett särskilt uppdrag att svara för nationell överblick, främja samverkan och driva på utvecklingen inom vissa övergripande biblioteksfrågor. En ny modell för fördelning av statliga medel till regional och lokal kulturverksamhet Regeringens förslag: En ny modell för samspelet mellan staten och den kommunala nivån landstingen och kommunerna när det gäller statliga bidrag till regional och lokal kulturverksamhet införs. Det regionala inflytandet ökar som ansvars- och rollfördelningen mellan nationell, regional och lokal nivå tydliggörs. Regeringens bedömning: En särskild utredare ges i uppdrag att lämna förslag på hur det praktiska genomförandet ska ske. I budgetpropositionen aviserar regeringen att det regionala självstyrelseorganet i län ska besluta om vilka regionala institutio- ner i län som ska vara stödberättigade . förslag överensstämmer delvis med regeringens. Remissinstanserna: En stor andel remissinstanser är i huvudsak posi- tiva till förslaget att införa en ny modell för det statliga stödet till regio- nal kulturverksamhet (portföljmodellen). Det gäller bl.a. Kommuner och Landsting samt många enskilda kommuner, landsting och regionförbund liksom Länsteatrarnas samarbetsråd, Länsmusikens sam- arbetsråd, Svensk Scenkonst, , , och . Många av dessa remiss- instanser pekar dock på att den nya modellen måste tydliggöras vad gäller både innehåll och utformning samt att ett genomförande ställer krav på väl utvecklad kompetens hos både tjänstemän och politiker. Många remissinstanser tar också upp frågan om vilka bidrag som bör omfattas av en ny modell. ger i sitt remissvar förslag på en modifierad variant av utredningens förslag. Flera länsstyrelser fram- håller att kulturmiljövårdsbidraget inte bör ingå i modellen samt att läns- styrelserna bör ha en roll i genomförandet. Det finns en mindre andel remissinstanser som av olika skäl ställer sig negativa till portföljmodellen, bl.a. Konstnärliga och litterära yrkes- utövares samarbetsnämnd (KLYS), , , Kungl. , Mångkulturellt centrum, Före- ningen svenska tonsättare, och , , Svenska artisters och musikers intresseorganisation, samt Svenska Hem- slöjdsföreningarnas . Dessa remissinstanser pekar bl.a. på att det finns risk för ökad byråkratisering och ökade regionala skillnader. Ett stort antal remissinstanser ställer sig varken positiva eller negativa till förslaget som helhet, utan har endast kommenterat vissa frågor i anslut- ning till den föreslagna modellens genomförande. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Kulturen har stor betydelse för såväl enskilda individer som för lokal och regional tillväxt. har kulturens betydelse för andra samhällsområdens utveckling uppmärksammats allt mer. I detta sammanhang framhålls också främjandet av konstnärlig kvalitet och värnandet av konstens fria roll. Samspelet mellan nationell, regional och lokal nivå behöver vidare- utvecklas. De förändringar som vidtas ska ge bättre förutsättningar att uppnå de mål beslutar för kulturpolitiken. Behovet av att precisera ansvarsfördelningen mellan nationell, regional och lokal nivå framgick redan i den kulturpolitiska proposition som presenterades och behandlades av 1974 (prop. 1974:28, bet. 1974:KrU15, rskr. Grunden för samhällets stöd till kultur- politiska insatser skulle vara kommunernas stöd till kulturverksamheter. Verksamheter som var för stora för kommunerna skulle landstingen, inte staten, ansvara för. Statens insatser skulle inrikta sig på att stimulera kulturverksamheten i landet inte att reglera den. tiska proposition (prop. 1996/97:3, bet. 1996/97:KrU1, rskr. 1996/97:129) betonades återigen att det offentliga ansvaret för att stimu- lera kulturens utveckling i länen vilar på kommunerna och landstingen, men att staten har ett ansvar för att främja kulturlivet genom ekonomiskt Det kulturpolitiska ansvaret på regional nivå är organiserat på olika sätt I vissa län är det landstingen som har det regionala kulturpoli- tiska ansvaret, medan det i andra län är det kommunala samverkans- organet som har tilldelats detta ansvar. Som framgår i avsnitt 3.3 var den samlade offentliga finansieringen av kulturverksamheter 2007 nära . Av dessa medel står staten för , medan kommunernas och landstingens andel har statens respektive den lokala och regionala nivåns insatser ökat med ungefär lika mycket ca 20 pro- I absoluta tal får länen med flest invånare, , och län, mest statligt stöd. till kronor per invånare får däremot befolkningen i , Väster- och mest stöd. Frågan om ökat regionalt inflytande har varit föremål för utredningar, diskussioner och beslut . om att genomföra en försöksverksamhet med ändrad regional ansvarsfördelning i , , och . alla dessa län förutom ingick ansvar för beslut om fördelning av bidrag till regionala kulturinstitutioner. heten i län och upphörde . med ändrad regional ansvarsfördelning som bedrivs i och i Västra enligt lagen (1996:1414) om försöksverksamhet med ändrad regional ansvarsfördelning upphör . Regeringen avser att senast lämna förslag till med innebörden att , och läns lands- ting samt från övertar vissa statliga Ansvarsfördelningen mellan staten och dessa landsting samt ska i princip följa den som gäller för- söksverksamheten i och . föreslog i sitt slutbetänkande (SOU 2007:10) olika insatser för en robustare samhällsorganisation och för en förbättrad rela- tion mellan staten och den kommunala nivån. har utvecklat sina dialoger med flera län. Bland annat har avsiktsförklaringar tecknats med landstingen i respektive samt med . dessa avsiktsförklaringar är att skapa en gemensam strategi till stöd för kulturens utveckling och förnyelse. huvudsakliga motiv för förslaget att införa en ny Prop. 2009/10:3 modell för fördelning av statligt kulturstöd till kulturverksamhet på den regionala och kommunala nivån är att detta kan vitalisera kulturpolitiken. Utredningen menar att en sådan modell kan öka både politikers och med- borgares engagemang för kulturområdet, som detaljstyrningen minskar och flexibiliteten blir större. Vidare bör regionalt förankrade analyser och prioriteringar tas fram inför dialogen med staten. Reger- ingen delar bedömning i dessa delar. I detta sammanhang ska kulturens fria roll vara en grundbult som kulturens betydelse för andra samhällsområden ska ges utrymme att utvecklas. Även frågan om samverkan med ideella organisationer på kulturområdet är viktig i det regionala och lokala perspektivet och bör belysas. Regeringen utgår från att länen antingen har eller kan utveckla den kompetens som behövs för att ansvara för ett ökat regionalt inflytande. Genom att den kommunala nivån samlas kring gemensamma prioriteringar skapas förutsättningar för överenskommelser med staten som innebär att roller och ansvar förtydligas. Modellen bygger på att nationell, regional och lokal nivå även i fort- sättningen ska ha ett gemensamt ansvar för kulturpolitikens genom- förande och därmed för uppfyllandet av de kulturpolitiska målen. Modellen ska även ge goda förutsättningar för samverkan och sam- arbeten över länsgränser, liksom med den ideella sektorn. Staten ska ha ett övergripande strategiskt ansvar för den nationella kulturpolitikens utveckling och för frågor om bl.a. nationell uppföljning och utvärdering. Det är också viktigt att kommuner och landsting är överens om hur de ska samverka i det nya systemet. I likhet med anser vi att en ny modell bör införas successivt i hela landet. Modellen bedöms kunna införas i , , och men bör även kunna införas i andra län som uppfyller de villkor model- lens genomförande förutsätter. En analys bör göras om även andra statliga anslag än de som för- delas till regionala och lokala kulturinstitutioner bör ingå i modellen. Innan en ny modell genomförs behöver också ekonomiska, organisato- riska och kompetensmässiga behov belysas, liksom vilka kriterier som ska vara uppfyllda för att modellen ska kunna införas i respektive län. Konsekvenserna för enskilda institutioner och kulturlivet i stort bör beaktas i en sådan analys. Även den ideella sektorns roll i den nya modellen behöver belysas. Regeringen avser därför att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att med utgångspunkt i Kultur- utredningens förslag analysera ovanstående frågor samt lämna förslag till nödvändiga lagändringar för att kunna genomföra reformen. Som ett led i arbetet med att förtydliga det regionala ansvaret aviserar regeringen i budgetpropositionen att det regionala självstyrelse- organet i län ska få besluta om vilka regionala institutioner i län som ska vara stödberättigade inom ramen för de ändamål som har beslutat om. 6.2 Verksamheten vid Riksutställningar, och Regeringens bedömning: Den verksamhet som bedrivits inom ramen för Riksutställningar, och Stiftelsen rikskonserter får ändrade förutsättningar i och med att det regionala ansvaret för att stödja den regionala utvecklingen inom områdena scenkonst, musik och utställningar förändras. Statens insatser behöver i högre grad inriktas på expertstöd och kompetensutveckling både i förhållande till den regionala nivån och i förhållande till andra aktörer. förslag: Riksutställningar ska upphöra som egen myndighet och uppgå i en ny myndighet för frågor om samtid, historia De medel som går till Riksutställningar bör ute- slutande användas i samverkan med statliga och regionala kulturinstitu- tioner och ingå som en del i den föreslagna funktionen som museikoordi- Utredningen föreslår en nedläggning av Stiftelsen Den verksamhet som bedrivs inom Rikskonserters ram bör tas tillvara av dels länsmusiken, orkesterinstitutioner och fria musik- grupper, dels av en nybildad myndighet för konstarterna. anser utredningen att en översyn bör göras av hur det fram- tida uppdraget från staten ska utformas. Man anser vidare att delar av de statliga medel som går till i stället ska ingå i den nya modell för fördelning av medel till regional kulturverksamhet som före- Remissinstanserna: Remissopinionen är delad i fråga om Riksutställ- ningars, Rikskonserters och framtida roll och uppdrag. Vissa remissinstanser, t.ex. , kommun och , framhåller värdet av att Riksutställ- ningar behåller sin egenproduktion. Så gör även Riksutställningar i sitt Stiftelsen menar däremot att Riksutställ- ningar spelat ut sin roll och bör avvecklas. anser att Riksutställningars uppgifter och resurser bör föras över till regional nivå. ställningar lagt för stor vikt på rollen som producent på bekostnad av uppgiften att förmedla utställningar till hela landet. världskultur lyfter fram att Riksutställningars kompetens är viktig för museerna när det gäller stöd till att turnera deras utställningar nationellt och internationellt och menar att myndighetens uppdrag bör utredas. Stiftelsen och Riksskådebanan framhåller att det är viktigt att Riksutställningar arbetar mot en bredare krets än endast Förslaget att lägga ned Rikskonserter får stöd från flera remissinstan- ser, medan andra framhåller vikten av att ha en samlande nationell aktör inom musikområdet och efterlyser en mer genomarbetad konsekvens- Endast ett fåtal remissinstanser kommenterar förslagen om . Länsteatern i framhåller stora betydelse som resurs bl.a. när det gäller att nå döva teaterbesökare. anser att uppdrag är oklart och hävdar att en nedläggning av Rikskonserter kan leda till att får en dominerande position Prop. 2009/10:3 inom teater, dans och musik. spelar en viktig roll för att sätta upp nyskapande och högkvalitativa upp- sättningar även utanför de större städerna. anser att staten bör ge ett tydligare uppdrag när det gäller svensk dramatik. Skälen för regeringens bedömning: , Stiftelsen och Riksutställningar har länge haft en viktig roll när det gäller att sprida kultur av hög kvalitet till hela landet. I takt med att den regionala infrastrukturen inom teater-, musik- och utställningsområdet utvecklats har förutsättningarna för dessa tre institutioners verksamhet förändrats på olika sätt.