prop · GX031d10 · 2009-09-21 00:00:00 — Huvudmännen har ofta fördjupat sitt samarbete kring rehabiliteringen av äldre personer med stöd av stimulansbidraget. 78 av de projekt varav 68 i kommunerna och 10 i landstingen, inom området rehabilitering som avslutades har blivit en del av den ordinarie verksamheten. -Kost och nutrition: Stimulansbidraget har framförallt använts till att utveckla kommunernas kompetens vad gäller kost och nutrition genom rekrytering av dietister, införa individuella kostprogram för att förhindra undernäring samt till att utveckla restaurangmiljön vid särskilt boende. Dietister saknades i nästan alla kommuner innan stimulansbidraget infördes. var över 130 dietister anställda av landets kommuners äldreomsorg. Dessutom har 141 kommuner och fem landsting inrättat kostombud med stöd av stimulansbidraget. Ett antal kommuner, 85 stycken, har inventerat hur många äldre personer som är undernärda i särskilda boenden och ytterligare 26 kommuner har påbörjat ett sådant arbete. Totalt har 18 600 personer utretts. I det ordinära boendet har 16 kommuner och fyra landsting genomfört motsvarande satsning för 4 300 äldre kvinnor och män. Den så kallade genombrottsmetoden används i flera kommuner för att förändra måltidsmiljön. Många kommuner har också uppmärksammat behovet av att se över hur maten till de äldre upphandlas. Omkring 23 000 personer i 160 kommuner och 13 landsting som arbetar inom äldreomsorgen har utbildats i kost och nutrition . Av de kost- och nutritionsprojekt som avslutades har 63 blivit ordinarie verksamhet varav 56 i kommuner och sju i landsting. -Demensvård: För att utveckla demensvården har man startat eller utvecklat redan befintliga demensteam, genomfört utbildningar och förbättrat boendemiljön. Närmare 70 demensteam har startat . Därutöver har 17 huvudmän börjat inrätta demensteam. Drygt 1 500 personer arbetar i teamen med stöd av stimulansbidraget. Demensteamen består vanligen av vidareutbildade sjuksköterskor och vård- och omsorgspersonal men det kan även ingå exempelvis kuratorer och läkare. Flera demensteam är samverkansprojekt mellan landsting och kommun. Stimulansbidraget ger huvudmännen möjlighet att utveckla nya arbetssätt. Demensprojekten står för av 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 samtliga projekt som har blivit en del av huvudmännens ordinarie verksamhet. An- delen permanentade projekt är större i landstingen än i kommunerna. En rad olika utbildningar i demenskunskap och demensvård pågår. 165 huvudmän har genomfört utbildning i demenskunskap och 19 stycken har påbörjat en sådan utbildning. Det innebär att cirka 34 000 personer inom äldreomsorgen har utbildats. -Läkemedelsgenomgångar: Inom området läkemedelsgenomgångar genomförs tvärprofessionella läkemedelsgenomgångar samt stärker vård- och omsorgspersonalens kompetens kring äldre och läkemedel. Med stöd av stimulansbidraget har drygt 50 000 läkemedelsgenomgångar genomförts vid särskilda boenden i 89 kommuner och landsting och knappt 20 000 i ordinärt boende i 46 kommuner och landsting. Huvudmännen anser att tvärprofessionella läkemedelsgenomgångar bland annat har ökat patienternas livskvalitet och förstärkt patientsäkerheten, att samverkan mellan huvudmännen har ökat men att mycket återstår innan alla äldre med behov får regelbundna läkemedelsgenomgångar. Cirka 18 600 personer som arbetar i särskilt boende och drygt 6 900 personer som arbetar inom har fått utbildning i läkemedel för äldre. Några resultat från läkemedelsgenomgångar är att patienter och äldre personer mår bättre eller har fått högre livskvalitet, läkemedelskostnaderna har sänkts, antalet läkemedelsrelaterade problem har minskat, patientsäkerheten har förbättrats, personalens kunskapsnivå har höjts och biverkningar observeras bättre. Flera kommuner anger att det är problem med att många förskrivare inte kommunicerar med varandra. Att inte ha gemensamma journalsystem eller läkemedelslistor är också bristfälligt. trädde Patientdatalagen (2008:355) i kraft vilken ska göra det möjligt att dela patientinformation mellan olika vårdgivare. -Sociala innehållet: Stimulansbidrag till det sociala innehållet har framförallt gått till att utveckla innehållet i vardagen i särskilda boenden, att starta träfflokaler ofta i samverkan med frivilligorganisationer samt till att genomföra utbildningar. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 stimulansbidraget har kommunerna inventerat brister i den sociala miljön vid särskilda boenden. Som en följd av resultaten har kommunerna rekryterar specialistkompetens som äldrepedagoger eller engagerat vård- och omsorgspersonalen i genombrottsprojekt. Landstingen stödjer olika kulturaktiviteter riktade till äldre personer. har 98 kommuner och landsting genomfört utbildningar i det sociala innehållet och 28 huvudmän har påbörjat sådana utbildningar, för 19 000 personer. 63 kommuner har utsett ombud med uppdrag att utveckla eller stödja det sociala innehållet i omsorgen. Även fem landsting har inrättat liknande befattningar. Över 100 kommuner har startat olika former av träfflokaler under de båda åren. Många kommuner samarbetar med frivillig- och pensionärsorganisationer. -Läkartillgång: Läkarbemanningen vid särskilt boende och läkarstöd till personal som arbetar med äldre personer i ordinärt boende är områden som stimulansbidrag gått till. Vidare till att förbättra möjligheten för äldre patienter att få träffa samma läkare när de besöker vårdcentralen. 17 landsting och 18 kommuner har beviljats stimulansbidrag för att förstärka läkarnas medverkan i särskilt och i ordinärt boende. Huvudmännen har använt merparten av medlen till att förstärka eller stödja de kommunala äldreteam som arbetar med äldre patienter med mobila läkarresurser. Nio landsting har utbildat läkare i geriatrik och åldrande, ett landsting har påbörjat en sådan utbildning. -Förebyggande insatser: När det gäller området förebyggande insatser har 172 kommuner och 14 landsting använt stimulansbidraget till att genomföra uppsökande verksamhet bland äldre personer, genomföra fallförebyggande insatser t.ex. Fixar- samt till att starta hälsofrämjande insatser. har 74 kommuner och nio landsting genomfört eller påbörjat utbildningar i fallprevention för närmare 14 000 personer 3 400 personer. landsting har kartlagt fallolyckor som rört över 60 000 äldre personer med stöd av stimulansbidraget. Minst 25 kommuner har tillsatt avgiftsfria vaktmästartjänster liknande . har 102 000 äldre kvinnor och män erbjudits hembesök, varav knappt 50 000 personer tackade ja. Kommunerna svarar för 41 000 av de besök som genomförts och landstingen för 8 000. De flesta kommuner och landsting har möjlighet att erbjuda tolk vid de förebyggande hembesöken. Av de personer som fått ett förebyggande hembesök har var femte, eller 9 600 personer, fått hjälp med nya kontakter när det gäller t.ex. aktiviteter, hjälpmedel och hemtjänst. 38 av de projekt som genomförts har blivit ordinarie verksamhet, varav 31 i kommuner och sju i landsting. Stöd till anhöriga har utvecklats fanns totalt i stimulansbidrag för att utveckla stödet till anhöriga som vårdar och stödjer närstående. Av dessa användes till Nationellt för anhörigfrågor och till anhörig- och pensionärsorganisationer. Länsstyrelserna har efter ansökan från kommunerna fördelat bidraget. En femtedel av bidraget ska användas för att utveckla samverkan med frivilligorganisationer och ideella krafter. har i uppdrag att följa upp utvecklingen i kommunerna och har lämnat slutrapporten . Enligt har stimulansbidraget fått en önskvärd spridning, eftersom nästan alla kommuner ansökt om medel. Praktiskt taget alla kommuner har ett utbud av olika former av avlösningsmöjligheter för anhöriga som vårdar närstående som avlösning via korttidsvård eller dagverksamhet och avlösning i hemmet. Därutöver finns också ett tämligen rikt utbud av olika former av personligt stöd, som samtalskontakter och s.k. anhöriggrupper. Ideella och frivilliga organisationer har blivit alltmer delaktiga i det samlade stödet till anhöriga. Nästan samtliga kommuner uppger ändå att det finns fortsatta utvecklingsbehov. Även resultatet från öppna jämförelser tyder på en positiv utveckling av anhörigstödet. Där framgår att stödet till närstående genom avlösning ökade något . slutsats är att landets kommuner är väl rustade för att kunna uppfylla den nya bestämmelsen i socialtjänstlagen som föreslås i proposition Stöd till personer som vårdar eller stödjer närstående (prop. 2008/09:82) när det gäller att stödja anhöriga till äldre. Däremot krävs ett fortsatt utvecklingsarbete när det gäller lagens övriga målgrupper och samarbetet med hälso- och sjukvården. För att kunna följa lagens effekter krävs också en utveckling av sättet att samla in underlag i den officiella statistiken inom , ett utvecklingsarbete som påbörjats av . Tillgång till särskilt boende bodde 94 200 personer i särskilt boende, enligt och omsorg om äldre 2008. Det var 1 000 personer färre än . har antalet personer i särskilt boende minskat . Långa väntetider till permanent särskilt boende medför enligt Länsstyrelserna, att många vistas på korttidsvård i väntan på flytten. Allt fler kommuner satsar dock på särskilda boendeformer, enligt rapporter från flera länsstyrelser. Kommunerna har även fortsatt arbetet med att bygga om särskilda boenden i syfte att förbättra standarden. Undersökningar av Kommuner och Landsting visar att många kommuner bygger ut seniorbostäder. Andra namn på denna typ av boenden är t.ex. trygghetsboenden, mellanboenden, pensionärsboenden och satellitboenden. Enligt en undersökning som Kommuner och Landsting gjorde 2008 fanns seniorbostäder i 184 kommuner och antalet seniorbostäder uppgick till 32 761. Av bostadsmarknadsenkät som genomfört framkommer att nära hälften av kommunerna bedömer att behovet av särskilt boende är täckt (172 kommuner 2006 och 118 kommuner 2008). Kommunerna har ökat sina planeringsaktiviteter för särskilt boende som en följd av införandet av rapporteringsskyldighet av och sanktionsavgifter för beslut som inte verkställs, enligt Länsstyrelserna. menar att personer som väntar på plats i särskilt boende tenderar att fylla allt fler platser i kommunernas korttidsvård. Korttidsvården har ofta lägre standard än vad som lämpar sig för en längre tids boende. Fler personer delar också på dagverksamhet vilket visas genom att varje person deltar i verksam- 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 heten mer sällan . Beläggningen på korttidsplatser inverkar på möjligheterna att få plats för avlösning, rehabilitering eller för att få återhämta sig. Det leder i sin tur till en ökande belastning på hemtjänst och anhöriga. har ett statligt investeringsstöd för nybyggnad av eller ombyggnad till särskilt boende för äldre kunnat sökas av kommunerna. ansökte kommunerna om totalt och ansökningar om beviljades stöd, enligt uppgifter. De övriga ansökningarna är under beredning. utbetalades i stöd. Sedan investeringsstödet infördes och t.o.m. har projekt med totalt 4 700 lägenheter beviljats stöd. har projekt med omkring 1 500 lägenheter färdigställts och fått stöd utbetalat. Eftersom processerna för planering och investering i särskilt boende är fleråriga har investeringsstödet ännu inte påverkat antalet platser i särskilt boende i någon större utsträckning. Hemsjukvård i resp. landstingens regi Allt mer avancerade hälso- och sjukvårdsinsatser utförs i den enskildes hem och allt fler patienter får hemsjukvård. Uppskattningsvis får cirka 250 000 personer hälso- och sjukvårdsinsats genom hemsjukvård och av dessa är . ansvarade 171 kommuner för hemsjukvården i det ordinära boendet (exkl. läkarinsatser). Enligt hälso- och sjukvårdslagen ska landstingen sluta avtal om omfattningen av och formerna för läkarmedverkan i särskilt boende och i det ordinära boendet i de kommuner som har detta ansvar. har på regeringens uppdrag, i samråd med Kommuner och Landsting, kartlagt hemsjukvårdens omfattning och kvalitet. I kartläggningen framkommer att tillgången till läkare och sjuksköterskor i många fall inte är tillräcklig. Resultaten tyder även på att vården inte ges på lika villkor då exempelvis patienterna har bättre tillgång till olika undersökningar och behandlingar i kommuner som tagit över hemsjukvårdsansvaret i ordinärt boende. Patienterna har bättre och mer kontinuerlig tillgång till hälso- och sjukvårdsinsatser när hemsjukvårdsansvaret i ordinärt och i särskilt boende samordnas i ett huvudmannaskap. uppfattning är dock att enbart förändringar 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 av huvudmannaskapet inte löser hemsjukvårdspatientens alla behov av hälso- och sjukvård. Kommunerna behöver utveckla mer systematiskt kvalitets- och patientsäkerhetsarbete samt öka och vidmakthålla den medicinska kompetensen. Det är en generell iakttagelse i tillsyn av den kommunala hälso- och sjukvården. (Vård och omsorg om äldre, lägesrapport , ). Andra iakttagelser från tillsynen är bland annat fortsatta brister i läkarmedverkan inom hälso- och sjukvård med påföljd att patienter tvingas söka sjukhusvård för tillstånd som hade kunnat behandlas i det ordinära eller särskilda boendet. Det finns behov av utveckling av tillämpliga rutiner för exempelvis avvikelsehantering och risk- och händelsebedömningar. Sjukvården följer inte föreskrifterna om samverkan vid ut- och inskrivning av patienter i slutenvård vilket i vissa fall medfört negativa konsekvenser för patienterna när det gäller diagnos och behandling. Dokumentationskraven i både socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen ställer krav på dubbel dokumentation. Vårdplaneringen görs i många fall inte kontinuerligt, läkare är sällan delaktiga i planeringen och den följs inte upp efter att en patient kommit till ett äldreboende. Omfattande läkemedelsanvändning bland äldre Introduktionen av nya läkemedel och behandlingsprinciper innebär större möjligheter att behandla de sjukdomar och besvär som äldre kvinnor och män drabbas av. Det medför en betydande risk för läkemedelsproblem såsom biverkningar och läkemedelsinteraktioner (att läkemedel påverkar varandra). En särskilt utsatt grupp är sköra äldre personer som ofta är högkonsumenter av läkemedel. är de, på grund av ålder och sjukdom, mest känsliga för läkemedel. Många av dessa äldre personer återfinns i särskilt boende, där användningen av läkemedel ökat kraftigt, till i genomsnitt tio preparat per person. En annan, växande grupp är multisjuka äldre personer i ordinärt boende, som i en rad undersökningar visats ha en lika omfattande läkemedelsanvändning som äldre personer i särskilt boende. konstaterar att av kvinnorna och av männen i särskilt boende ordineras antidepressiva läkemedel, vilket är påfallande högre siffror än i Även förskrivningen av lugnande läkemedel är påtagligt högre i särskilt boende. Resultaten ska ses i relation till att det här ofta är personer som är svårt sjuka och befinner sig i livets slutskede. En positiv utveckling som lyfter fram inom området är att andelen äldre personer med läkemedelskombinationer som kan leda till den allvarligaste formen av interaktion (D-inter- aktion) har minskat något (, Vård och omsorg om äldre 2008). Regeringen har vidtagit och vidtar en rad åtgärder för att öka patientsäkerheten inom läkemedelsområdet se vidare under avsnitt 3.9.4 Hälso- och sjukvårdspolitik. Regeringen har tillsatt en arbetsgrupp för läkemedelsfrågor som ska utarbeta en läkemedelsstrategi för att ta ett helhetsgrepp om läkemedelsfrågorna för att bland annat minska skador hos patienter. Arbetet kommer bland annat behandla frågor som rör äldres läkemedelsanvändning. Psykisk ohälsa bland äldre Äldre drabbas i högre grad än andra åldersgrupper av psykiska besvär. Efter löper människor fyra gånger högre risk att drabbas av depression. Mellan 300 och 400 personer tar sitt liv och män har den högsta självmordsfrekvensen. Trots att relativt många äldre uppger någon form av psykisk ohälsa kan man anta att mörkertalet är stort. Äldres symtom vid t.ex. depressioner skiljer sig från yngres och de kan därför vara svårdiagnosticerade. Läkemedel är den dominerande behandlingsformen som erbjuds äldre i denna situation. I flera studier har rapporterats om överanvändning om psykofarmaka bland äldre (, Vård och omsorg om äldre 2007). Psykologisk behandling av äldre är ovanlig. gör bedömningen att det finns vetenskapligt stöd som visar att psykologisk behandling av depression, ångestbesvär och sömnproblem är effektiv för gruppen yngre äldre (), men att det saknas undersökningar om effekter av sådan behandling av personer i de högre åldrarna (, Vård och omsorg om äldre 2008). Våld mot äldre kvinnor och män och mot personal i äldreomsorgen Övergrepp mot äldre kvinnor och män är ett tämligen outforskat och komplext problem. Med våld mot äldre personer menar man både försummelse, vanvård och övergrepp. Personer med demenssjukdom tycks löpa högre risk än andra för att utsättas för vanvård. Risken är dubbelt så stor som för andra äldre personer, enligt en studie som hänvisar till. Av de anhöriga som i olika undersökningar tillfrågats har svarat att de begått någon form av vanvård/övergrepp gentemot en närstående med demenssjukdom. Det finns en ökad risk för vanvård och övergrepp om en familjemedlem vårdat och upplever vårdrelaterad stress. Förekomsten av vanvård och övergrepp i särskilda boendeformer för äldre kvinnor och män varierar i olika studier. En studie redovisar att av personal som arbetar i kommunala särskilda boenden kände till vanvård/övergrepp och hade själva utfört dessa handlingar. Hög arbetsbelastning, stressande arbetssituationer och negativ attityd till omsorgstagaren, liksom avsaknad av adekvat utbildning, kan öka risken för vanvård och övergrepp (). konstaterar utifrån sina granskningar att mötet mellan personal och vårdgivare i ofta är positivt och bidrar till motivation och arbetstillfredsställelse. Men det kan också innebära påfrestningar. Trånga utrymmen, otydliga förväntningar på arbetsinsats och arbetsmängd kan orsaka ohälsa för personalen. Enligt har våld och hot mot personal i samband med arbetet minskat . Regeringen har gett ett samlat uppdrag att intensifiera utvecklingen av öppna jämförelser och att ta fram en handlingsplan för ökad tillgång till data av god kvalitet inom hela , inklusive äldreomsorgen och hemsjukvården. Regeringens arbete inom detta område beskrivs samlat under avsnitt 8.4.1 Socialtjänstpolitik. har i uppdrag att i samarbete med Kommuner och Landsting utveckla ett nationellt system för öppna jämförelser av kvalitet, kostnader och effektivitet inom kommunernas omsorg och vård om äldre kvinnor och män samt landstingens hem- 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Resultaten publiceras i elektronisk form på databasen som nås via hemsida. Äldreguiden är en vägledning för äldre personer, anhöriga och allmänhet som vill ha information om äldreomsorgen i kommunerna. Den innehåller bl.a. uppgifter om kvaliteten i äldreomsorgen från samtliga kommuner och stadsdelar. Nästan samtliga särskilda boenden i landet jämförs såväl enskilda som kommunala, såväl för permanent boende som för korttidsvård. I den undersökning som presenteras kommer även data på enhetsnivå för hemtjänst och dagverksamhet att redovisas. Av uppgifter i Äldreguiden som avser hösten//2008 framgår bl.a. att: -Två av tre äldre personer som har äldreomsorg har varit delaktiga i att utforma en plan för genomförandet av hjälpen. De kommuner som ligger lägst har en andel på och i de kommuner som ligger högst har alla äldre kvinnor och män varit delaktiga i genomförandeplanen. En högre andel äldre personer har varit delaktiga vid utformningen av genomförandeplanen i enskilda särskilda boenden än i kommunala. På riksnivå är skillnaden mellan enskilda och kommunala boenden . -Andelen äldre kvinnor och män som har matdistribution och som har möjlighet att välja mellan minst två maträtter ökade från från föregående år. -Av gällande biståndsbeslut följdes upp under ett kvartal som studerats. I några kommuner följdes inga beslut upp och i andra . -Uppsökande verksamhet nådde av befolkningen som är 2007, vilket är en ökning jämfört med . Många kommuner rapporterar ingen uppsökande verksamhet alls och andra att de nått av befolkningen som är . Inom ramen för uppdraget att utveckla öppna jämförelser har , i samverkan med Kommuner och Landsting, tagit fram ett första förslag till nationella kvalitetsindikatorer. Indikatorerna berör bl.a. läkemedelsanvändning, palliativ vård samt förebyggande arbete avseende fallolyckor, under- 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 näring och trycksår. För de flesta indikatorerna saknas tillgång på data. undersöker kommunernas förutsättningar att lämna in data om de framtagna indikatorerna. Både kommuner och länsstyrelser bedriver tillsyn av äldreomsorgen. ansvarar för tillsynen av den kommunala hälso- och sjukvården genom sina regionala enheter. Tillsynsaktiviteter görs både med anledning av anmälningar och på länsstyrelsernas respektive egna initiativ. Länsstyrelserna har gjort 701 verksamhetstillsyner, granskat 236 klagomålsärenden och gjort ett 25- tal kartläggningar. Samtal har förts med nästan 1 500 äldre och deras anhöriga och med cirka 3 300 anställda i olika funktioner. Granskning har skett av dokumentation i form av akter och genomförandeplaner, totalt cirka 4 750. Länsstyrelsernas samlade bild är att det pågår mycket positivt utvecklingsarbete. Statliga stimulansmedel till kommunerna har bidragit till detta. Tillsynen ger dock inte någon enhetlig bild av äldreomsorgen, det finns skillnader över landet men även inom en och samma kommun. Tillsynen har särskilt granskat kommunernas riktlinjer för biståndsbedömning, de äldres rättssäkerhet, inflytande och självbestämmande, integritet, tillgång till meningsfull tillvaro och möjligheter till aktivitet samt personalens kompetens och kommunernas kvalitetsarbete. Brister och utvecklingsområden redovisas. Uppföljningar av länsstyrelsernas tillsynsbeslut visar att i flertalet fall rättas brister till även om det ibland kan ta tid, som när en ny- eller ombyggnad av ett äldreboende behöver ske. Återföring av tillsynsresultat i dialogform med ledningen och uppföljande besök framhålls som viktiga moment för att uppnå följsamhet (och de äldre, Länsstyrelserna 2009). Iakttagelserna som gjorts inom ramen för tillsyn redovisas under olika sakområden. För att åstadkomma en tydligare och effektivare tillsyn föreslår regeringen i propositionen Samordnad och tydlig tillsyn av (prop. 2008/09:160) att tillsynen inom förs över till och där samordnas med tillsynen av hälso- och sjukvården. har beslutat enligt regeringens Den nya organisationen träder i kraft . I socialtjänstlagen finns en bestämmelse 14 kap. 2 § som allmänt kallas . Den innebär att den som uppmärksammar eller får kännedom om ett allvarligt missförhållande i omsorgen ska anmäla detta till socialnämnden. Om inte förhållandet avhjälps utan dröjsmål ska nämnden anmäla förhållandet till . Det saknas en exakt siffra på nationell nivå över antalet . För femton länsstyrelser som gjort en gemensam sammanställning noterades 739 anmälningar. Hur kommuner och enskilda verksamheter hanterar har varit föremål för tillsyn i 565 fall och i har länsstyrelserna meddelat kritik eller påtalat brister. Enligt är anmälningar vanligare i särskilt boende än i ordinärt boende och görs oftare i verksamhet än i enskild verksamhet. har utarbetat nya föreskrifter och allmänna råd för (SOSFS 2008:10). För att öka kunskaperna om har vidtagit en rad åtgärder. På finns en särskild hemsida med frågor och svar om . arrangerade tillsammans med länsstyrelserna 16 konferenser om runt om i landet. Vid konferenserna behandlades även föreskrifter om ledningssystem för kvalitet (SOSFS 2006:11) och handboken i . avser att publicera en handbok om tillämpning av . I en departementspromemoria föreslås förändringar i , vilket redogörs för under rubriken se avsnitt 7.7. Kunskapsutveckling, ledarskap och kompetens Ökad kompetensnivå och fler arbetsledare