prop · GX0334 · 2009-10-21 00:00:00 — Ett nationellt ramverk för kvalifikationer (NQF) bör successivt kunna utvecklas i takt med arbetslivets, sektorers och branschers intresse. Enligt rekommendationen ska medlemsstaterna utse en nationell samordningspunkt med uppgift att stödja och, tillsammans med andra berörda nationella myndigheter, styra kopplingen mellan det nationella kvalifikationssystemet och den europeiska referensramen i syfte att främja kopplingens kvalitet och tydlighet. I har Myndigheten för utsetts till nationell samordningspunkt för EQF. Den nationella referensramen för högre utbildning finns publicerad på webbplats. antog rådets rekommendationer om att inrätta ett europeiskt system för meritöverföring inom yrkesutbildningen, European Credit system for Vocational Education and Training (ECVET) och en europeisk referensram för kvalitetssäkring av yrkesutbildning, European Quality Reference Framework for Vocational Education and Training (EQARF). avser att Sk genomföra de två rekommendationerna. 2009/10:34 82 5 EG:s strukturfondsprogram i programperioden 20072013 För programperioden 20072013 har tilldelats medel från EG:s två strukturfonder; Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) och Europeiska socialfonden (ESF). Medlen fördelas till ett antal program inom de två målen: Regional konkurrenskraft och sysselsättning och Europeiskt territoriellt samarbete. Strukturfondsprogrammen inom dessa två mål täcker geografiskt hela . Liksom i övriga medlemsstater har utarbetat en referensram för att genomföra strukturfondsprogrammet: Nationell strategi för regional konkurrenskraft, entreprenörskap och sysselsättning 20072013. Programmen följs kontinuerligt upp och utvärderas. genomförs tillika en strategisk uppföljning av den nationella strategin, se avsnitt 3.3. I arbetet för att möta den ekonomiska lågkonjunktur som drabbat spelar strukturfonderna en viktig roll. Den konjunktur som programmen nu har att hantera är radikalt annorlunda mot den som gällde när de skapades. är förnyelsefokus i programmen tydligt. Själva syftet med strukturfonderna är bl.a. att snabba på omvandlingen mot mer konkurrenskraftiga och innovativa näringslivsstrukturer. I programmen jobbar man i breda partnerskap för att bidra till detta. Ett exempel är de insatser som genomförts inom ramen för det nationella strukturfondsprogrammet där bl.a. insatser för kompetensutveckling av sysselsatta har kunnat riktas till företag där stora varsel lagts. Inom strukturfondsprogrammen pågår även projekt och satsningar som stödjer utvecklandet av en eko-effektiv ekonomi. De regionala strukturfondsprogrammen för regional konkurrenskraft och sysselsättning 20072013 (Europeiska regionala utvecklingsfonden alt. ERUF) Den totala omslutningen för de åtta regionala strukturfondsprogrammen uppgår till (EU-medel, svensk offentlig medfinansiering samt privat medfinansiering) för hela programperioden. EUmedlens del av programmens omslutning uppgår till . Därtill kommer nationell offentlig medfinansiering om och en indikativ uppskattning är att näringslivets medfinansiering kommer att uppgå till . uppgår beslut om medel från ERUF i de åtta regionala strukturfondsprogrammen till och beslut om nationell offentlig medfinansiering till . Den beslutade privata medfinansieringen uppgår till . De första utbetalningarna av EU-medel till projektägare har gjorts . Tabellen nedan visar hur strukturfondsmedlen i första hand förväntas fördelas mellan de fem största prioriterade områdena samt fördelningen utifrån beslut fattade . 2009/10:34 83 Prioriterat område Indikativ fördelning av strukturfondsmedel (mnkr) Fördelning beslutade strukturfondsmedel (mnkr) Fördelning beslutade nationella offentliga medel (mnkr) Innovation och förnyelse varav: 6 400 2 343 4 304 Forskning och utveckling, innovation samt entreprenörskap 5 400 2 094 4 038 Förnybar energi och energieffektivitet 500 53 65 Turism, kultur och storstad 500 156 201 Tillgänglighet, varav: 1 500 515 608 Informationssamhället 900 217 245 Transport 600 298 363 Summa 7 900 2 858 4 912 Insatserna inom de åtta regionala strukturfondsprogrammen förväntas enligt programdokumenten totalt bidra till 33 300 nya arbetstillfällen och 12 800 nya företag. 28 115 företag förväntas delta i insatserna. Målsättningen är att utfallet av nya arbetstillfällen, nystartade företag och deltagandet från företag ska vara könsmässigt jämnt fördelat när programperioden summeras. I de åtta regionala strukturfondsprogrammen har det fattats beslut om medel till projekt som syftar till att öka det regionala utbudet av ägarkapital till nya och växande små- och medelstora företag. Möjligheten att besluta om medel till projekt för att förbättra kapitalförsörjningen för företag är ett led i ambitionen att erbjuda finansiering i andra former än bidrag, såsom lån, garantier och riskkapital. Enligt utvärderingar av programmen sker genomförandet av programmen i hög takt. Utvärderarnas bedömning är att projektens uppsatta mål, trots lågkonjunkturen, med stor sannolikhet kommer att uppnås och att programmen förmår fokusera på strukturomvandling mot nya näringar. Det nationella strukturfondsprogrammet för regional konkurrenskraft och sysselsättning 20072013 (Europeiska socialfonden alt. ESF) Det övergripande målet för det nationella strukturfondsprogrammet för regional konkurrenskraft och sysselsättning 20072013 är ökad tillväxt genom ett ökat arbetskraftsutbud samt en god kompetensförsörjning. Inom programmet bedrivs projekt som syftar till att motverka utanförskap på arbetsmarknaden och till att främja kompetensutveckling. Bidraget från Europeiska socialfonden (ESF) uppgår till för perioden. Nationell medfinansiering med samma belopp tillkommer. 2009/10:34 84 De första besluten om stöd till projekt inom programmet fattades . Från denna tidpunkt t.o.m. har drygt 1 300 projekt beviljats medel. Det planerade antalet deltagare i dessa projekt är 180 000, varav kvinnor och män. De intecknade ESF-medlen uppgår till eller av ramen. Den beslutade nationella medfinansieringen uppgår till . Insatserna inom programmet, vilka nu bl.a. inriktas på kompetensutveckling av sysselsatta i företag där stora varsel har lagts fyller en viktig funktion i rådande konjunkturläge. I en oberoende utvärdering av genomförandeorganisationen konstateras att programmet i allt väsentligt förefaller fungera även i det förändrade konjunkturläget. betonas att det är viktigt att ha rätt förväntningar på vad programmet kan bidra med. Programmet kan inte lösa företagens akuta problem, men det kan genom att erbjuda kompetensutveckling av sysselsatta utgöra en pusselbit i strukturomvandlingen. I ett första steg av utvärderingen påpekades vissa brister i handläggningen m.m. av projektansökningarna. Den ansvariga myndigheten , Svenska , har vidtagit åtgärder för att rätta till dessa brister. Utvärderaren har därefter konstaterat att arbetet tenderar att fungera allt bättre och att det i de regioner där de största svårigheterna funnits har förbättrats avsevärt. Territoriellt samarbete deltar i sammanlagt tretton program inom ramen för det europeiska territoriella samarbetet. Sex gränsregionala program som omfattar ett eller flera län: Nord, Botnia-Atlantica, och Öresund-Kattegatt-Skagerrak, Central Baltic och South Baltic. För de fyra första finns förvaltande och attesterande myndighet i , medan de två resterande förvaltas av myndigheter i respektive . Ramen (ERUF) för dessa sex program uppgår till för 20072013. Av dessa är det endast () som betalas ut genom statsbudgeten. Vidare deltar i tre transnationella program: , Östersjöprogrammet och Nordsjöprogrammet. Ramen (ERUF) för dessa program uppgår till . har beslut fattats om medel från ERUF i dessa nio gränsregionala och transnationella programmen om . deltar också i det territoriella programmet för interregionalt samarbete, Interreg IVC. Interreg IVC består av delprogrammen Interact II, Urbact II och Espon och dessa ger på olika sätt stöd till utbyte av erfarenheter, spridning av goda exempel och analyser av utvecklingstrender inom hela EU. Utöver dessa tretton program för territoriellt samarbete inom EU deltar även i gränsöverskridande samarbetsprogram med icke EU-länder genom gemenskapsinstrumentet och Partnerskapsinstrumentet (ENPI-program). deltar dels i Kolarcticprogrammet för regionalt samarbete med , dels ingår ENPI Skr. 2009/10:34 85 medel i Östersjöprogrammet för att möjliggöra deltagande från och . På initiativ från regeringen har uppdragit åt Europeiska kommissionen att utarbeta en EU-strategi för , vilken presenterades . Strategin fäster uppmärksamhet på specifika utmaningar som är gemensamma för regionen och den ska bidra till ett territoriellt och tvärsektoriellt angreppssätt i samverkan mellan åtta EU-länder Regeringen har en aktiv roll i processen och verkar för att strategins innehåll ska bidra till fördjupat samarbetet i regionen. Strategin innehåller fyra områden miljö, tillväxt, attraktivitet och tillgänglighet samt säkerhet där medlemsstaterna runt bestämt sig för att fördjupa sitt samarbete. Östersjöstrategin ger även en möjlighet att öka synlighet och attraktivitet i den globala konkurrensen om handel, investeringar och turismströmmar. Strategin ska genomföras inom ramen för befintliga institutioner och existerande budgetmedel. Målsättning att använda befintliga EU-medel på ett mer effektivt och samordnat sätt bl.a. genom att förbättra koordineringen av existerande EU-program. trädde lagen (2009:704) om europeiska grupperingar för territoriellt samarbete i kraft (prop. 2008/09:174, bet. 2008/09:NU22, rskr. 2008/09:303). Lagen innehåller kompletterande nationella bestämmelser till och rådets förordning (EG) nr 1082/2006 av om en europeisk gruppering för territoriellt samarbete (EGTS). En gruppering är en ny juridisk person för territoriellt samarbete inom EU. Grupperingen ska ha som mål att underlätta och främja gränsöverskridande, transnationellt och interregionalt samarbete. Syftet med en gruppering är att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen inom unionen genom att underlätta för medlemsstater, regionala och lokala myndigheter att samarbeta effektivt över nationsgränserna. Den nya samarbetsformen möjliggör en fast struktur och långsiktig planering i samarbetet. 2009/10:34 Bilaga 1 86 Bilaga 1 Integrerade riktlinjer De integrerade riktlinjerna är applicerbara på alla medlemsstater och på gemenskapen. De skall stödja en samordning av de reformer och åtgärder som ingår i de nationella handlingsprogrammen som utarbetas av medlemsstaterna samt komplettera gemenskapens Lissabonprogram för insatser genomförda på gemenskapsnivå 20052008 för tillväxt och sysselsättning. Genomförandet av dess riktlinjer ur alla aspekter skall ske med ett jämställdhetsperspektiv. Makroekonomisk politik för tillväxt och sysselsättning Riktlinje 1 För att säkerställa ekonomisk stabilitet för hållbar tillväxt 1. I överensstämmelse med stabilitets och tillväxtpakten bör medlemsstaterna iaktta sina medelfristiga mål för de offentliga finanserna. Så länge detta mål inte uppnåtts, bör de vidta alla nödvändiga korrigerande åtgärder för att nå det. Medlemsstaterna bör undvika en konjunkturförstärkande finanspolitik. Det är dessutom nödvändigt att de medlemsstater som har alltför stort underskott vidtar verkningsfulla åtgärder för att snabbt korrigera detta. Medlemsstater vars bytesbalansunderskott riskerar att bli ohållbara bör sträva efter att åtgärda dem genom strukturreformer, främja konkurrenskraften gentemot omvärlden och vid behov bidra till korrigeringen genom finanspolitiska åtgärder. Riktlinje 2 För att trygga ekonomisk och finanspolitisk hållbarhet som en grund för ökad sysselsättning bör medlemsstaterna, med tanke på de beräknade kostnaderna för den åldrande befolkningen 1. I tillfredsställande takt minska den offentlig skulden för att stärka de offentliga finanserna, 2. Reformera och förstärka pensions-, socialförsäkrings- och hälso- och sjukvårdssystemen för att se till att de är finansiellt hållbara, socialt tillräckliga och tillgängliga samt 3. Vidta åtgärder för att öka deltagandet på arbetsmarknaden och höja arbetskraftsutbudet särskilt bland kvinnliga, yngre och äldre arbetstagare samt främja en livscykelinriktad syn på arbete för att öka antalet arbetstimmar i ekonomin. Riktlinje 3 För att främja en tillväxt- och sysselsättningsorienterad samt effektiv resursfördelning bör medlemsstaterna, utan att det påverkar tillämpningen av riktlinjerna för ekonomisk stabilitet och hållbarhet, justera sammansättningen av de offentliga utgifterna så, att ökad tonvikt läggs vid tillväxtfrämjande områden i enlighet med Lissabonstrategin, anpassa skattestrukturerna för att höja tillväxtpotentialen, sörja för att det finns mekanismer för att bedöma förhållandet mellan offentliga utgifter och uppnåendet av politiska mål och sörja för övergripande samstämmighet mellan reformpaketen. 2009/10:34 Bilaga 1 87 Riktlinje 4 För att se till att löneutvecklingen bidrar till makroekonomisk stabilitet och tillväxt och för att höja sin anpassningsförmåga bör medlemsstaterna främja skapandet av lämpliga ramvillkor för löneförhandlingssystemen med full respekt för arbetsmarknadsparternas roll, i syfte att gynna en utveckling av nominella löner och arbetskraftskostnader som är förenlig med prisstabilitet och ligger i linje med produktivitetsutvecklingen på medellång sikt, med beaktande av kompetensskillnader och lokala arbetsmarknadsförhållanden. Riktlinje 5 För att främja större samstämmighet mellan den makroekonomiska politiken, strukturpolitiken och sysselsättningspolitiken bör medlemsstaterna genomföra reformer såväl på arbets- som produktmarknaderna som ökar tillväxtpotentialen och stöder de makroekonomiska ramarna genom ökad flexibilitet, produktionsfaktorernas rörlighet och anpassningsförmåga på arbets- och produktmarknaderna som ett svar på globaliseringen, tekniska framsteg, förändringar i efterfrågan och konjunktursvängningar. Medlemsstaterna bör särskilt driva på reformeringen av skatter och bidrag så att incitamenten ökas och arbete lönar sig, öka arbetsmarknadernas anpassningsbarhet genom att kombinera flexibilitet och trygghet i anställningen och förbättra anställbarhet genom att investera i humankapital. Riktlinje 6 För att bidra till en dynamisk och fungerande ekonomisk och monetär union bör medlemsstaterna i euroområdet sörja för en bättre samordning av sin ekonomiska politik och budgetpolitik och särskilt: 1. Ägna särskild uppmärksamhet åt hållbara offentliga finanser i fullständig förenlighet med stabilitets och tillväxtpakten, 2. Bidra till sådana politiska åtgärder som stöder den ekonomiska återhämtningen och är förenlig med prisstabiliteten och därigenom ökar förtroendet inom affärsvärlden och hos konsumenter på kort sikt, som de överensstämmer med en hållbar tillväxt på lång sikt, 3. Fortsätta sina strukturreformer i syfte att förbättra euroområdets potentiella tillväxt på lång sikt och dess produktivitet, konkurrenskraft och ekonomiska anpassning till asymmetriska chocker och ägna särskild uppmärksamhet åt sysselsättningspolitiken samt 4. Sörja för att euroområdets inflytande i det globala ekonomiska systemet står i proportion till dess ekonomiska tyngd. Mikroekonomiska reformer för att öka tillväxtpotential Skr. 2009/10:34 Bilaga 1 88 Riktlinje 7 För att öka och förbättra investeringarna i forskning och utveckling, särskilt de privata företagens investeringar bekräftas det övergripande målet på av BNP, med en lämplig fördelning mellan privata och offentliga investeringar. Medlemsstaterna kommer att fastställa specifika mellanliggande nivåer. Medlemsstaterna bör vidareutveckla de åtgärder på olika områden som syftar till att främja forskning och utveckling, särskilt de privata företagens forskning och utveckling, genom att 1. Förbättra rambetingelserna och genom att se till att företagen verkar i en tillräckligt konkurrensutsatt och attraktiv miljö, 2. Effektivare använda de offentliga utgifterna för forskning och utveckling och utveckla offentlig-privata partnerskap, 3. Utveckla och förstärka vid institutioner för högre utbildning och forskning i medlemsstaterna, och att inrätta nya sådana vid behov, förbättra samarbete och tekniköverföring mellan offentliga forskningsinstitut och privata företag, 4. Utveckla och bättre använda incitament för att öka den privata sektorns forskning och utveckling, 5. Modernisera forskningsinstitutens och universitetens förvaltning samt 6. Sörja för att det finns tillräckligt många kvalificerade forskare genom att locka fler studenter till vetenskapliga, tekniska och ingenjörsvetenskapliga utbildningsgrenar och genom att förbättra karriärmöjligheterna och rörligheten för forskare och utvecklingspersonal inom , internationellt och mellan sektorer. Riktlinje 8 För att underlätta alla former av innovation bör medlemsstaterna inrikta sig på följande: 1. Förbättra stödtjänster för innovation, särskilt för spridning och tekniköverföring. Inrätta och utveckla innovationscentrum , innovationsnätverk och inkubatorer där universitet, forskningsinstitutioner och företag kan mötas, även på regional och lokal nivå, för att bidra till att överbrygga den tekniska klyftan mellan regionerna. Stimulera kunskapsöverföring över gränserna, även från utländska direktinvesteringar. Främja offentlig upphandling av innovativa produkter och tjänster. Förbättra tillgången till inhemsk och internationell finansiering. Effektiva och överkomliga medel för att se till att immateriella rättigheter respekteras. Riktlinje 9 För att underlätta spridning och faktisk användning av IKT samt utveckla ett informationssamhälle som omfattar alla bör medlemsstaterna göra följande: 1. Främja utbredd användning av IKT i offentliga förvaltningar, små och medelstora företag och hushåll. Fastställa de nödvändiga ramarna för förändringarna av organisationen av arbetet i 2009/10:34 ilaga 1 89 B ekonomin i samband med detta. Främja en stark närvaro av den europeiska industrin i centrala segment inom IKT. Främja utvecklingen av starka IKT och innehållsindustrier samt väl fungerande marknader. Säkerställa nät och informationssäkerhet samt konvergens och driftskompatibilitet för att upprätta ett informationsområde utan gränser. Främja utvecklingen av bredbandsnät, även i regioner där täckningen är bristfällig, för att utveckla kunskapsekonomin. Riktlinje 10 För att stärka den industriella basens konkurrensfördelar behöver en solid industriell struktur på hela sitt territorium. Behovet att föra en modern och aktiv industripolitik förutsätter att den industriella basens konkurrensfördelar förstärks, bland annat genom attraktivare ramvillkor för både tillverkning och tjänster, som det säkerställs att åtgärderna på nationell, transnationell och europeisk nivå kompletterar varandra. Medlemsstaterna bör göra följande: 1. Inleda arbetet genom att identifiera mervärdes och konkurrensfaktorerna i centrala industrisektorer och att ta itu med de utmaningar de ställs inför genom globaliseringen. Även inrikta sig på utveckling av ny teknik och nya marknader. a) Detta innebär särskilt ett åtagande att främja nya teknikinitiativ som bygger på offentlig privata partnerskap och samarbete mellan medlemsstaterna, som bidrar till att lösa marknadsmisslyckanden. b) Detta innebär även inrättande och utveckling av nätverk av regionala eller lokala företagsgrupper i hela EU med större medverkan av små och medelstora företag. Riktlinje 11 För att främja en hållbar resursanvändning och stärka synergierna mellan miljöskydd och tillväxt bör medlemsstaterna göra följande: 1. Prioritera energieffektivitet och kraftvärme, utveckling av hållbara, inklusive förnybara energiformer samt snabb spridning av miljövänlig och miljöeffektiv teknik a) dels inom den inre marknaden, särskilt på transport och energiområdet, för att bland annat minska den europeiska ekonomins känslighet för variationer i oljepriserna, b) dels gentemot resten av världen som en sektor med avsevärd exportpotential. Främja att medel utvecklas till internalisering av externa miljökostnader och bryta sambandet mellan ekonomisk tillväxt och miljöförstöring. Dessa prioriteringar bör genomföras i enlighet med befintlig gemenskapslagstiftning och de åtgärder och instrument som föreslås i handlingsplanen för miljöteknik (ETAP), bl.a. genom a) att utnyttja marknadsbaserade instrument, b) riskfonder och medel för FoU, c) att främja hållbara produktions- och konsumtionsmönster samt miljötänkande vid offentlig upphandling, d) att ägna de små och medelstora företagen särskild uppmärksamhet och e) att reformera subventioner som har betydande negativa effekter på miljön och som är oförenliga med hållbar utveckling, i syfte att successivt avveckla dem. Sträva mot målet att stoppa förlusten av biologisk mångfald , särskilt genom att införliva detta krav med annan politik, med tanke på den biologiska mångfaldens betydelse för vissa ekonomiska sektorer. Fortsätta kampen mot klimatförändring genom att uppnå Kyotomålen på ett kostnadseffektivt sätt, särskilt när det gäller små och medelstora företag. 2009/10:34 Bilaga 1 90 Riktlinje 12 För att utvidga och fördjupa den inre marknaden bör medlemsstaterna göra följande: 1. Påskynda införlivandet av direktiven rörande den inre marknaden. Prioritera en striktare och bättre efterlevnad av lagstiftningen rörande den inre marknaden. Undanröja kvarstående hinder för gränsöverskridande verksamhet. Tillämpa om offentlig upphandling effektivt. Främja en fullt fungerande inre marknad för tjänster, som den europeiska sociala modellen bevaras. Påskynda integrationen av finansmarknaden genom att handlingsplanen för finansiella tjänster genomförs och tillämpas på ett konsekvent och enhetligt sätt. Riktlinje 13 För att säkerställa öppna och konkurrenskraftiga marknader inom och utanför samt utnyttja globaliseringens fördelar bör medlemsstaterna prioritera följande: 1. Avlägsnande av rättsliga hinder, handelshinder och andra hinder som obefogat står i vägen för konkurrens. Ett effektivare genomförande av konkurrenspolitiken. En selektiv undersökning av marknader och regleringar från konkurrens och tillsynsmyndigheternas sida i syfte att identifiera och undanröja hinder för konkurrens och marknadsinträde. En minskning av statligt stöd som snedvrider konkurrensen. En omfördelning av stödet till förmån för vissa övergripande mål som forskning, innovation och bättre utnyttjande av humankapitalet samt väl identifierade marknadsmisslyckanden, i enlighet med de kommande gemenskapsramarna. Främjande av öppenhet utåt, även i ett multilateralt sammanhang. Fullständigt genomförande av de överenskomna åtgärderna för att öppna nätindustrierna för konkurrens, så att effektiv konkurrens säkerställs på de integrerade europeiska marknaderna. spelar tillhandahållandet av effektiva tjänster av allmänt ekonomiskt intresse till rimliga priser en viktig roll i en konkurrenskraftig och dynamisk ekonomi. Riktlinje 14 För att skapa ett mer konkurrenskraftigt företagsklimat och stimulera privata initiativ genom bättre lagstiftning bör medlemsstaterna göra följande: 1. Minska den administrativa börda som åläggs företagen, särskilt för små och medelstora företag och nystartade företag. Förbättra kvaliteten på befintlig och ny lagstiftning, som målen bevaras, genom en systematisk och rigorös bedömning av de ekonomiska, sociala (inklusive hälsomässiga) och miljömässiga konsekvenserna, som medlemsstaterna beaktar och bättre mäter den administrativa börda som är förbunden med lagstiftningen, samt effekterna på konkurrenskraften, även i samband med verkställigheten. att utveckla sitt kollektiva sociala ansvar. 2009/10:34 Bilaga 1 91 Riktlinje 15 För att främja en mer företagarvänlig kultur och skapa ett gynnsamt klimat för små och medelstora företag bör medlemsstaterna göra följande: 1. Förbättra tillgången till finansiering, för att främja företagens bildande och tillväxt, särskilt mikrokrediter och andra former av riskkapital.