prop · GX0322 · 2009-09-29 00:00:00 — Det sagda innebär att kontrollorganen i likhet med kontrollmyndigheterna kommer att utföra förvaltningsuppgifter som i begränsad omfattning innefattar myndighetsutövning. Av 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen framgår att förvaltnings- uppgift kan överlämnas till enskilda organ. Om uppgiften innefattar myndighetsutövning ska det enligt samma bestämmelse ske med stöd av lag. Den nya lagen bör därför i likhet med den nuvarande lagen innehålla en bestämmelse om att uppgifter får överlämnas till ett kontrollorgan. Bemyndigandet bör dock få en annan utformning, bl.a. mot bakgrund av att begreppet kontroll bör användas i stället för tillsyn. Av artikel 5 jämförd med artikel 54 i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 framgår, när det gäller offentlig kontroll, att den behöriga myndigheten inte får delegera uppgiften att vidta åtgärder vid bristande efterlevnad av regelverket. Denna begränsning bör enligt regeringens mening gälla såväl vid offentlig kontroll som vid kontroll av att produktspecifikationen följs innan produkten släpps ut på marknaden. Om kontrollorganet upptäcker avvikelser eller överträdelser ska kontroll- organet således rapportera dessa till kontrollmyndigheten, som då har möjlighet att mot bakgrund av kontrollorganets rapport fatta eventuellt nödvändiga beslut. Den EG-rättsliga principen om fri rörlighet för tjänster innebär enligt regeringens mening att det inte är möjligt att i den nya lagen ställa upp krav på att kontrollorganen ska ha svensk anknytning (se bl.a. EG- domstolens dom i mål C-393/05). Det kan således bli aktuellt att överlåta förvaltningsuppgift som innefattar myndighetsutövning till ett utländskt organ. Därmed aktualiseras en tillämpning av 10 kap. 5 § fjärde stycket regeringsformen. Detta innebär att beslut ska tas med kvali- ficerad majoritet eller i grundlagsordning. Ett bemyndigande att överlåta förvaltningsuppgift till ett utländskt kontrollorgan ska enligt samma bestämmelse avse en viss myndighet. Den myndighet som ska ges rätt att överlåta förvaltningsuppgift måste alltså anges i lagen. SWEDAC har anfört att det är lämpligt att standarden SS-EN 45011 kan ingå som krav på kontrollorgan i den aktuella lagstiftningen vid kontrollen av att produktspecifikationen följs innan produkten släpps ut på marknaden. Regeringen konstaterar att detta följer av direkt tillämplig EG-lagstiftning, nämligen artikel 15.3 i rådets förordning (EG) nr 509/2006, artikel 11.3 i rådets förordning (EG) nr 510/2006, artikel 22.3 i och rådets förordning (EG) nr 110/2008 och artikel 48.3 i rådets förordning (EG) nr 479/2008. I dessa artiklar anges att de certifieringsorgan som avses ska iaktta och, fr.o.m. , vara ackrediterade enligt den europeiska standarden EN 45011 eller ISO/IEC Guide 65 (Allmänna krav för organ som handhar produktcertifierings- system). Promemorians lagförslag angående delegering av kontroll (5 §) inne- Prop. 2009/10:22 håller en hänvisning till artikel 5 i och rådets för- ordning (EG) nr 882/2004. Enligt regeringens mening är denna artikel endast tillämplig i den mån det inte finns avvikande bestämmelser i de förordningar som mer i detalj reglerar de olika sakområdena. Det bör därför inte i lagtexten införas en direkt hänvisning till denna artikel. Regeringens förslag: Kontrollmyndigheterna ska genom rådgivning, information och på annat sätt underlätta för den enskilde att fullgöra de krav som ställs i lagen, föreskrifter och beslut meddelade med stöd av lagen och de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: SWEDAC anser att tillämpningen av begreppet kontroll inom detta område kommer att leda till oklarheter och miss- förstånd, särskilt som det i promemorian framgår att med kontroll avses även informations- och rådgivningsinsatser. anser att myndigheterna, sedan begreppet tillsyn har ersatts av begreppet kontroll inom bl.a. livsmedelsområdet, tenderar att överge den del av tillsynen som ger möjlighet till dialog och utbyte mellan myndigheter och enskilda. Förbundet understryker vikten av 6 § i lagförslaget. Övriga remissinstanser har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Begreppet offentlig kontroll, såsom det definieras i förordning (EG) nr 882/2004, avser de operativa för- faranden som regleras genom den förordningen. Detta begrepp har en snävare innebörd än begreppet tillsyn, på det sätt begreppet tillsyn har använts i lagen om skydd för beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel. Även kontrollen av att produktspecifikationerna följs avser ett operativt förfarande. Såsom har angetts i avsnitt 9.1 bör begreppet tillsyn ersättas av begreppet kontroll och begreppet kontroll bör omfatta såväl offentlig kontroll som kontroll av att produktspecifikationerna följs. Detta innebär att generella serviceuppgifter i förhållande till allmänheten och andra kontrollmyndigheter, såsom rådgivning, allmän information och utvecklingsstöd m.m., faller utanför kontrollbegreppet. Enligt rege- ringens mening bör berörda kontrollmyndigheter dock även fortsätt- ningsvis genom rådgivning, information och på annat sätt underlätta för den enskilde att bedriva sin verksamhet i enlighet med lagstiftningen. En bra dialog mellan myndigheterna och företagen är ett viktigt moment i denna verksamhet. Den del av tillsynen som ger möjlighet till dialog och utbyte mellan myndigheter och enskilda ska således även fortsättningsvis äga rum. Kontrollmyndigheterna och de behöriga myndigheterna bör även fortsättningsvis ansvara för denna verksamhet. Regeringen anser att detta för tydlighets skull bör regleras i lagen. Kontrollorganen ska, enligt den standard de ska följa, vara oberoende och inte ge råd eller erbjuda konsulttjänster till de som är föremål för kontroll (artikel 4.2 a och 4.2 o i EN 45011). De bör därför inte omfattas Prop. 2009/10:22 av ovan nämnda skyldighet att bl.a. lämna rådgivning och information. 9.4.2Kontrollmyndigheternas skyldighet att verka för att överträdelser beivras Regeringens förslag: Den myndighet som utövar kontroll ska verka för att överträdelser av lagen, de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen eller av de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen, beivras. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Svensk Mjölk poängterar att den möjlighet till civilrättsliga sanktioner som finns i varumärkeslagen inte på något sätt förminskar svenska myndigheters ansvar att agera om någon aktör an- vänder skyddade beteckningar felaktigt eller i ont uppsåt. Övriga remiss- instanser har inte berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Under remissbehandlingen av för- slaget till ny livsmedelslag påpekade flera remissinstanser att det var angeläget att det uttryckligen angavs att tillsynsmyndigheterna är skyl- diga att beivra överträdelser. En sådan bestämmelse fanns i den tidigare livsmedelslagen, men saknades i det förslag till ny livsmedelslag som remitterades. Bestämmelsen infördes i den tidigare gällande livsmedels- lagen (1971:511) för att inskärpa vikten av att tillsynsmyndigheterna i ökad utsträckning beivrar de överträdelser som de uppmärksammar i sin verksamhet. I förarbetena nämndes särskilt vikten av att tillsynsmyndig- heterna vid misstanke om brott utan dröjsmål åtalsanmäler saken samt att myndigheterna mer aktivt använder vitesinstrumentet (prop. 1988/89:68, s. 59). Till följd av remissinstansernas synpunkter infördes en sådan bestämmelse även i den nya livsmedelslagen (2006:804). Regeringen anser att det även i det här sammanhanget är angeläget att det i lagen slås fast att kontrollmyndigheterna är skyldiga att verka för att överträdelser beivras för att inskärpa vikten av att myndigheterna i ökad utsträckning beivrar de överträdelser som de uppmärksammar i sin verk- samhet. Det är viktigt att myndigheterna vid misstanke om överträdelser mer aktivt använder vitesinstrumentet och även i övrigt utnyttjar de instrument som är tillgängliga för att beivra överträdelser. Såsom Svensk Mjölk har påpekat innebär bestämmelserna om civilrättsliga sanktioner i varumärkeslagen inte att myndigheterna fråntas sitt ansvar att beivra de överträdelser de upptäcker. Lagen om kontroll av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel bör således innehålla en bestämmelse som ålägger kontrollmyndigheterna att beivra överträdelser av regelverket. Enligt förslaget är det endast en kontrollmyndighet som ska kunna meddela förelägganden och förbud, förena dessa med vite, omhänderta varor samt vidta rättelse. Skyldigheten att beivra överträdelser bör således endast avse kontrollmyndigheterna. Kontrollorganen bör alltså inte ha motsvarande skyldighet, men är till följd av sitt uppdrag skyldiga att rapportera eventuella oegentligheter till kontrollmyndigheten. Regeringens förslag: Kommuner ska kunna komma överens om att de kontrolluppgifter som en kommun har ska fullgöras helt eller delvis av en annan kommun och att en person som är anställd av en kommun ska få fatta beslut på en annan kommuns vägnar. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har särskilt berört Skälen för regeringens förslag: Det finns möjligheter för kommuner att inom djurskyddsområdet och livsmedelsområdet anlita en annan kommun för att utföra vissa kontrolluppgifter. Denna möjlighet finns också enligt lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter och beträffande tillsyn enligt . Kommunen ges rätt att komma överens med en annan kommun om att kontrolluppgifter som kommunen har ska fullgöras av den andra kommunen. Kommunen får dock inte överlåta befogenheten att meddela beslut i ett ärende. Kommunen får vidare, efter överenskommelse med en annan kommun, uppdra åt anställda i den kommunen att besluta på kommunens vägnar i ett visst ärende eller en grupp av ärenden. Uppdraget kan inte avse ärenden som avses i 6 kap. 34 § kommunallagen (1991:900), dvs. ärenden som exempelvis avser verksamhetens mål, inriktning, omfattning eller kva- litet. En möjlighet till samverkan genom avtal kan vara av betydelse framför allt för mindre och resurssvaga kommuner. Ett utökat samarbete kan minska sårbarheten i den enskilda kommunen och ge inspek- törerna samma möjlighet att specialisera sig som inspektörer i större kommuner. Det kan , framför allt i kommuner med mindre antal ärenden, framstå som mer praktiskt att anlita en annan kommun för att utföra vissa uppgifter än att använda sig av de möjligheter som kommunallagen ger i fråga om samarbetsformer (3 kap. 3 a § kommunal- lagen). Regeringen anser, i enlighet med vad som anges i promemorian, att kommunerna bör få samma möjligheter att anlita andra kommuner för att utföra uppgifter inom kontrollen av skyddade beteckningar på jord- bruksprodukter och livsmedel som de har inom områdena för djurskydd, foder och livsmedel. En utgångspunkt för förslaget är att varje kommun ska behålla ansvaret för sin verksamhet även om kommunen anlitar personal som är anställd i en annan kommun. Den föreslagna möjligheten att delegera själva beslutanderätten till andra kommuners personal innebär att den anställde ges rätt att handlägga vissa ärenden eller ärendetyper och att fatta beslut i ärendena i den delegerande kommunens namn. Delegeringen medför inte att arbetsgivarförhållandena ändras utan delegaten är fortfarande formellt sett anställd i den andra kommunen. I sekretesshänseende kommer den anställde dock att betraktas som en del av den delegerande kommunen (jfr 2 kap. 1 § samt 6 kap. 2 och 3 §§ offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)). Delegeringen skiljer sig till sin natur i princip inte från den delegering av beslutsrätten som en nämnd enligt kommunallagens bestämmelser har rätt att lämna till anställda i den egna kommunen. Därutöver innebär förslaget Prop. 2009/10:22 att kommunerna ges möjlighet att genom överenskommelse lämna över vissa uppgifter till en kommun utan att beslutanderätten lämnas över. Det kan t.ex. röra sig om inspektioner, provtagningar eller andra utredningar av betydelse för kontrollen. 9.6Föreläggande riktat mot en kommun Regeringens förslag: ska ha rätt att förelägga en kommun som inte fullgör sina skyldigheter att vidta rättelse. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att det, för att åstad- komma en enhetlig tillämpning av lagen i olika delar av landet, är viktigt att har befogenhet att rikta förelägganden med krav på åtgärder mot en kommun som brister i sin kontroll. Detta är särskilt viktigt som kontrollmyndigheternas möjligheter att vidta åtgärder för att beivra överträdelser enligt förslaget sträcker sig till att utfärda före- lägganden och förbud samt att vidta rättelse m.m. Övriga remissinstanser har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Inom livsmedelsområdet utövar Livs- medelsverket något som kan betecknas som tillsyn över den kommunala tillsynen. fick möjlighet att rikta ett föreläggande med krav på åtgärder mot en kommun som brister i till- synen för att åstadkomma en bättre och mer likvärdig tillsyn över landet (se prop. 2004/05:72). Denna befogenhet överfördes till den nu gällande livsmedelslagen (2006:804). Som har påpekat är detta ett viktigt medel för att åstadkomma en enhetlig rättstillämpning i olika delar av landet. En motsvarande bestämmelse bör därför enligt rege- ringens mening införas i den nya lagen om kontroll av skyddade beteck- ningar. Regeringens förslag: Bestämmelsen i den nuvarande lagen med bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om hur tillsynen ska bedrivas ska i sak överföras till den nya lagen. Bemyndigandet ska utvidgas till att omfatta föreskrifter om skyldighet för en kontrollmyndighet eller ett kontrollorgan att lämna information till en samordnande myndighet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: i är positiv till att det förtydligas att kontrollmyndigheterna är skyldiga att lämna informa- tion till en samordnande myndighet. Övriga remissinstanser har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Den nuvarande lagen om skydd för beteckningar innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om hur till- Prop. 2009/10:22 synen ska bedrivas. Även i den nya lagen om kontroll av skyddade beteckningar finns behov av en bestämmelse med stöd av vilken mer detaljerade föreskrifter kan antas om hur kontrollen ska genomföras i praktiken. Bestämmelsen bör därför överföras till den nya lagen. I och rådets förordning (EG) nr 882/2004 finns krav på rapportering från medlemsstaterna till kommissionen när det gäller kontrollen. För att rapporteringen ska kunna fullgöras behöver den samordnande myndigheten kunna inhämta uppgifter om kontrollen från kommuner och kontrollorgan. Lagstöd för att kunna göra detta finns i bl.a. livsmedelslagen (2006:804). Det bör finnas likvärdiga möjligheter till rapportering inom samtliga kontrollområden som omfattas av Europa- parlamentets och rådets förordning 882/2004. Det bör därför i den här aktuella lagen finnas en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet för kontrollmyndigheter eller för ett kontrollorgan att lämna uppgifter till en samordnande myndighet. Bemyndigandet innefattar även en rätt att med- dela föreskrifter om inom vilken tid och på vilket sätt uppgifterna ska lämnas. Regeringens förslag: Bestämmelsen i den nuvarande lagen om till- träde samt rätt att få upplysningar och handlingar (4 §) ska överföras till den nya lagen. Bestämmelsens lydelse ska dock anpassas dels till den nya lagens kontrollbegrepp, dels till de bestämmelser som finns i övriga lagar som kompletterar och rådets förord- ning (EG) nr 882/2004. Nya bestämmelser ska införas i lagen om skyldighet att tillhanda- hålla hjälp och om hjälp av polismyndighet. ska i så stor utsträckning som möjligt utformas i enlighet med de bestämmelser som finns i övriga lagar som kompletterar Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: i tillstyrker de för- tydliganden och tillägg som görs i förslaget angående kontrollmyndig- heternas möjligheter att utföra kontrollen. att det är angeläget att kontrollen av märkningen sker på ett tillfreds- ställande sätt, så att konsumenterna kan lita på märkningen och göra är positiv till utformningen av bestäm- melsen om biträde av polismyndighet. Övriga remissinstanser har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag Det finns flera nationella lagar som innehåller bestämmelser som kom- pletterar de bestämmelser om kontroll som finns i och rådets förordning (EG) nr 882/2004. Sådana bestämmelser finns bl.a. Prop. 2009/10:22 i livsmedelslagen (2006:804), lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter, epizootilagen (1999:657) och zoonoslagen (1999:658). är enligt en del av dessa lagar kontrollmyndighet när det gäller att tillämpa och rådets förordning (EG) nr 882/2004. I syfte att underlätta för kontrollmyndigheterna att utföra kontrollen inom ramen för den kontroll som redan utförs är det, enligt regeringens mening, av vikt att lagen om kontroll av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel innehåller kontrollbestämmelser som såväl till sitt innehåll som till sin utformning i huvudsak överensstämmer med bestämmelser inom närliggande områden. Regeringen anser därför att gällande bestämmelser i den nuvarande lagen om skydd för beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel bör anpassas till främst livsmedelslagens bestämmelser. Dessutom bör några nya bestämmelser införas för att åstadkomma ett fullständigt kon- trollsystem som dels uppfyller kraven i och rådets förordning (EG) nr 882/2004, dels är utformat i enlighet med mot- svarande system i andra lagar inom närliggande områden. Rätt till upplysningar och tillträde Bestämmelsen i den nuvarande lagen om rätt till upplysningar och tillträde bör i enlighet med vad som sagts ovan i sak överföras till den nya lagen. I den nya lagen bör i likhet med vad som gäller i bl.a. livsmedelslagen kontrollmyndighetens och kontrollorganets rätt att få upplysningar och tillträde utvidgas till att gälla alla områden, lokaler och utrymmen som har anknytning till verksamheten. Tillträdesrätten bör dessutom uttryckligen även omfatta en rätt att göra undersökningar och ta prover. Rätten att få upplysningar och tillträde bör vidare gälla även för EG:s institutioner och för inspektörer och experter som utsetts av institutio- nerna. Skyldighet att tillhandahålla hjälp Enligt artikel i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 ska den behöriga myndigheten som medlemsstaten utser se till att de företagare som kontrolleras är skyldiga att undergå de inspektioner som genomförs i enlighet med förordningen och att bistå myndighetens personal när den genomför sina uppgifter. För att den behöriga myndig- heten ska kunna verkställa bestämmelsen bör det i den nya lagen införas en skyldighet för den som är föremål för offentlig kontroll att tillhanda- hålla den hjälp som behövs för att kontrollen ska kunna genomföras. En bestämmelse med detta innehåll finns bl.a. i livsmedelslagen. ska enligt 27 § livsmedelslagen lämna den hjälp som behövs för utövande av offentlig kontroll eller verkställighet av beslut Eftersom kontrollen enligt lagen om kontroll av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel är avsedd att åtminstone delvis utföras i samband med redan befintlig kontrollverksamhet bör en bestäm- melse med samma innehåll införas i denna lag. såväl vid utövande av kontroll som vid verkställighet av beslut. grund av de långtgående befogenheter som detta medför anser regeringen dock att bestämmelsen ska begränsas på så sätt att hjälp av polismyn- dighet endast kan begäras av en kontrollmyndighet. som inte kan utföra sitt uppdrag, t.ex. på grund av att kontrollorganet inte bereds tillträde till lokaler m.m. får rapportera detta till kontrollmyndig- heten som då kan vidta lämpliga åtgärder. 10Åtgärder vid bristande efterlevnad av regelverket Förelägganden och förbud, vite Regeringens förslag: Bestämmelsen i den nuvarande lagen om före- lägganden och förbud samt vite (5 §) ska överföras till den nya lagen. Bestämmelsen ska dock anpassas dels till den nya lagens kontroll- begrepp, dels till de bestämmelser som finns i övriga lagar som kompletterar och rådets förordning (EG) nr 882/2004. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att lydelsen av den före- slagna 13 § bör anpassas till motsvarande bestämmelse i 22 § livsmedels- lagen, genom att en hänvisning till 9 § införs. märker att det är mindre lämpligt att överlåta åt den företagare som blir föremål för föreläggande vid vite av domstol enligt varumärkeslagen eller av kontrollmyndigheten enligt lagen om skydd för beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel att upplysa myndigheterna om för- farandet vid den andra myndigheten. Övriga remissinstanser har inte sär- skilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Enligt den nu gällande bestämmelsen har tillsynsmyndigheten befogenhet att meddela förelägganden eller för- bud samt att i sådana beslut sätta ut vite. Regeringen anser att samma befogenhet bör ges kontrollmyndigheterna i den nya lagen. sen bör utformas på det sätt som har föreslagit. Sådana förelägganden kan avse krav på att lämna ut handlingar m.m. som behövs för en effektiv kontroll men de kan också avse åtgärder för att få näringsidkare att fullgöra sina skyldigheter enligt lagstiftningen. Genom de ändringar i varumärkeslagen (1960:644) som trädde i kraft kan en domstol vid vite förbjuda den som gör eller medverkar till intrång i en beteckning som är skyddad enligt EG- Prop. 2009/10:22 förordningarna att fortsätta med det. Domstolen kan även under vissa förutsättningar meddela ett interimistiskt förbud för tiden intill dess att målet slutligen har avgjorts (se närmare om detta i avsnitt 11). Ett sådant föreläggande meddelas på yrkande av den som har rätt till eller har rätt att utnyttja beteckningen. Det rör sig alltså i det fallet om en åtgärd som kan vidtas i ett civilrättsligt förfarande. Den bestämmelse som här föreslås överföras från den gamla till den nya lagen innebär en befogenhet för en kontrollmyndighet att meddela förelägganden vid vite. Ett vitesföreläggande enligt denna bestämmelse beslutas av kontrollmyndigheten, som kan ansöka om utdömande av vitet vid länsrätt när föreläggandet har vunnit laga kraft (6 § viteslagen [1985:206]). Det rör sig således i detta fall om en offentligrättslig åtgärd. Dessa bestämmelser är avsedda att användas i olika sammanhang och tillämpas av olika myndigheter. De bör därför i princip kunna gälla parallellt. Det skulle dock kunna förekomma att en allmän domstol meddelar en företagare förbud vid vite att saluföra en viss produkt i kombination med en viss beteckning, som en kontrollmyndighet i samband med kontrollutövning meddelar samma företagare förbud vid vite att saluföra samma produkt i kombination med samma beteckning. Även om det ena föreläggandet har meddelats av en domstol enligt varumärkeslagen och det andra av en kontrollmyndighet enligt lagen om skydd för beteck- ningar på jordbruksprodukter och livsmedel, innebär de i grunden att bestämmelserna i om beteckningar har åsidosatts. I sådana fall bör endast ett vitesföreläggande meddelas. I promemorian angavs att sådana situationer i praktiken kan lösa sig genom att den företagare som blir föremål för kontroll upplyser kon- trollmyndigheten om det pågående förfarandet i domstol.