prop · GX033 · 2009-09-21 00:00:00 — för samverkan mellan kulturlivet och skolan. Det är skolans mål, behov och intressen som ska styra inriktningen. föreslås att Skapande skola byggs ut ytterligare till att även omfatta årskurserna 46. Ambitionen är att satsningen successivt ska byggas ut till att omfatta hela . Regeringen föreslår i avsnitt 6.1 att en ny modell för fördelning av medel till regional kulturverksamhet införs. I modellen, som bygger på ökat regionalt ansvar och överenskommelser mellan staten och regio- nerna, ska kultur riktad till barn och unga lyftas fram. dessutom att ta initiativ till en dialog om kulturfrågor med kommunerna, landstingen och den ideella sektorn. Ett syfte kan vara att stärka barns och ungas möjligheter att delta i kulturlivet och att utveckla sina ska- Arbetet med gestaltning och offentliga miljöer behöver stärkas och få en tydligare inriktning. Särskilt viktigt är att uppmärksamma platser där barn och unga vistas och ett antal myndigheter ges därför i uppdrag att samverka kring dessa frågor. Den tekniska utvecklingens möjligheter och utmaningar Som beskrivs i avsnitt 3.4 har teknikutvecklingen och förändringar i medieanvändningen haft stor påverkan på samhället. skapa och förmedla kultur samt att bevara och tillgängliggöra kulturarvet Begreppet publik har blivit svårare att definiera eftersom många är medskapare av den kultur de konsumerar. 2009/10:3 som teknikutvecklingen gjort det lättare för kulturskaparna att nå ut till fler människor kan samma utveckling försvåra för upphovsmän och andra konstnärliga utövare att få ersättning för sitt arbete. Landvinning- arna inom informations- och kommunikationstekniken påverkar hela kulturområdet, men olika delar påverkas på olika sätt. Att uppleva en jazzkonsert, en teaterpjäs eller en dansuppsättning via sin dataskärm kan för många vara ett alternativ till att ta del av ett framträdande på plats, men är sällan en fullgod ersättning för ett levande framförande. Däremot är de medier vi använder för att distribuera och tillägna oss konstnärliga verk i form av text, ljud eller rörliga bilder ofta utbytbara på ett helt annat sätt. I och med den digitala utvecklingen har även bildkonsten fått nya uttrycksmöjligheter. Konsten förändras i och med att vissa konstnärer har övergått till en virtuell estetik, dvs. konst som är skapad direkt för den virtuella miljön. Den tekniska utvecklingen har haft och kommer fortsatt att ha stor betydelse för hur minnesinstitutionerna arkiven, biblioteken, museerna och de audiovisuella samlingarna arbetar för att bevara och tillgänglig- göra sina samlingar och möta sin publik. Många museer, bibliotek och arkiv arbetar ambitiöst för att integrera digitala medier i sin verksamhet. Regeringen bejakar och stöder denna utveckling. står verksamheterna inför stora utmaningar, t.ex. vad gäller hur det digi- tala materialet framtidens kulturarv ska kunna bevaras. Vi bedömer därför att en nationell strategi för digitalisering, elektronisk tillgång och digitalt bevarande bör tas fram samt att förutsättningarna för samverkan och överblick när det gäller biblioteksfrågor bl.a. i fråga om digitalise- ring bör stärkas genom att det nationella ansvaret på området förtyd- ligas. Regeringen föreslår också förändringar i bidragssystemen inom litte- ratur- och musikområdet, två områden där teknikutvecklingen har stor och växande betydelse. Ett syfte med att förändra bidragssystemen inom dessa områden är att i högre grad göra stöden teknikneutrala. Det vikti- gaste är inte att hitta system som är knutna till en bestämd distributions- form. I stället bör det finnas en flexibilitet i systemen som gör det möjligt att stödja framstående och originella kulturella uttryck oavsett hur dessa förmedlas. Kulturlivet ska ha bästa möjliga förutsättningar att delta i och möta den tekniska utvecklingen. En kulturpolitik för hela landet En viktig målsättning för politiken inom kulturområdet är att det ska finnas god tillgång till kultur av hög kvalitet och möjlighet till eget skapande i alla delar av vårt land. Det förutsätter ett väl fungerande sam- arbete mellan den nationella, regionala och lokala nivån. Det offentliga ansvaret för att stödja kulturen är delat mellan staten, kommunerna och landstingen. Samspelet mellan dessa parter har lett till att vi nu i hela landet har ett nätverk av institutioner för scenkonst, musik och kulturarv samt ett växande antal arenor för bildkonsten. De flesta invånare i har därmed möjlighet att på nära håll ta del av professionell kultur på dessa områden. Kommunerna har ansvar för biblioteken och musik- och kultursko- lorna, verksamheter som är grundläggande för att sprida kultur och stimulera barns kreativitet och förmåga till eget skapande. I stora delar av , i synnerhet utanför de större städerna, spelar folkbildningen, föreningslivet och annan ideellt buren verksamhet det som ofta benämns den civila sektorn en stor roll för kulturlivet. röra sig om lokala riksteaterföreningar, kyrkokörer, hembygdsföreningar eller annan föreningsdriven programverksamhet. sig ofta i grunden på frivilligt arbete, om än med offentlig delfinansie- De samlingslokaler runt om i landet som i hög utsträckning ägs och förvaltas av den ideella sektorn har en stor betydelse som arenor för kulturupplevelser och kulturmöten. Den nuvarande modellen för samspelet mellan staten respektive lands- tingen och kommunerna, har varit framgångsrik när det gäller att bygga upp en infrastruktur för kulturen i hela landet. När denna struktur nu finns på plats har det från regionalt håll uttryckts en tydlig vilja att ta på sig en annan roll. Vi är övertygade om att kulturen är en viktig drivkraft för regional tillväxt och utveckling. På samma gång är ett vitalt kulturliv beroende av att övriga delar av samhället utvecklas positivt. Genom att den regionala nivån ges ett ökat inflytande över det statliga stödet flyttas också kulturpolitiken närmare medborgarna och behovet av ett regionalt engagemang och ansvarstagande för kulturfrågorna blir Därför föreslår regeringen att en ny modell införs för samspelet mellan staten och den regionala nivån när det gäller kulturfrågor. ska även framöver främja att det finns ett starkt kulturliv i hela landet och verka för regional rättvisa och kvalitet. Mångfald och interkulturell samverkan är ett land präglat av etnisk, kulturell, språklig och religiös De nationella minoriteternas språk och kultur utgör ett exem- pel på sådan mångfald. Många invånare från andra länder har kommit hit och nya tekniska framsteg knyter oss närmare människor i andra delar av världen, vilket ökar vår kunskap om och kontakt med kulturen på andra En internationell utblick och ett interkulturellt perspektiv blir en allt viktigare utgångspunkt för de kulturpolitiska övervägandena. Regeringen arbetar för att ska vara ett tolerant och humant samhälle präglat av mångfald och respekt för individens mänskliga fri- trädde den nya diskrimineringslagen (2008:567) i kraft. Den har till ändamål att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Vi menar att kulturen måste vara relevant och angelägen för hela Kulturpolitiken ska bidra till en ökad mångfald och ett mångfacetterat kulturutbud och därmed till större valfrihet för var och en. Att många olika erfarenheter, tankar och historier tillvaratas och speglas är en förutsättning för en levande demokrati. Enligt resultaten i den SOM-undersökning som gäller , är skillnaderna i kulturaktivitet relativt liten mellan personer med invand- rarbakgrund och personer som är födda i med svenska föräldrar. 2009/10:3 Det finns också siffror som visar att andelen kulturutövare och upphovsmän med utländsk bakgrund ökar. kvarstår dock skillnader i hur vi deltar i kulturlivet, beroende på t.ex. etnisk, kulturell eller religiös identitet. Detta behöver naturligtvis inte vara ett problem, tvärtom. Däremot bör kulturpolitikens uppgift vara att motverka att människor, utifrån sin bakgrund, bostadsort eller trosuppfattning, känner sig exkluderade eller inte inbjudna att ta del av eller bidra till kulturlivet på samma villkor som andra. Att jämställdhet ska råda mellan män och kvinnor även inom kultur- området kan tyckas vara en självklarhet. Men museernas samlingar och teatrarnas och konserthusens repertoarer vittnar tydligt om att män och kvinnor har getts helt olika förutsättningar att uttrycka sig konstnärligt. Även om positiva förändringar har skett kvarstår fortfarande obalansen mellan könen. Det skapar orättvisa och kan vara ett hinder för konstens långsiktiga utveckling. Regeringen har uppmärksammat beho- vet av ökad jämställdhet inom kulturområdet, bl.a. genom de särskilda medel som 2007 gavs till för att följa och driva på utvecklingen inom scenkonstområdet. Regeringen har också gett särskilt ekonomiskt stöd till Moderna museets kampanj , som syftar till att skapa bättre balans mellan manliga och kvinnliga konstnärskap i museets samlingar. Vi ser det som nödvändigt att arbetet för att uppnå jämställdhet mellan könen fortsätter och ger avtryck på kulturpolitikens alla områden. Inte heller ska faktorer som ålder, sexuell läggning eller funktionsned- sättning hindra människor från att aktivt delta i kulturlivet. Regeringen har ratificerat FN:s internationella konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Konventionen behandlar bl.a. deltagande i kulturliv, rekreation, fritidsverksamhet och idrott. Tillgänglighet och mångfald i vid bemärkelse är en viktig uppgift för kulturpolitiken. Regeringen beslutade att avsätta till en treårig satsning på att främja internationell och interkulturell kulturverksamhet. Medlen ska i första hand stödja nätverksbyggande, kompetensutveckling och omvärldsbevakning vid ett antal myndigheter och organisationer inom kulturområdet. förstärktes Statens kulturråds anslag till internationella och interkulturella insatser. Reger- ingen har också förtydligat ansvaret för myndigheter och institutioner på kulturområdet att beakta dessa aspekter. har åtagit sig ett folkrättsligt ansvar vad gäller de fem natio- nella minoriteternas kultur och deras möjlighet att använda och utveckla sina respektive språk i enlighet med Ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter, respektive Europeiska stadgan om landsdels- och minoritetsspråk. I språklagen (2009:600), som trädde i kraft , föreskrivs att finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska är nationella minoritetsspråk och att det allmänna har ett särskilt ansvar för att skydda och främja dessa språk, liksom det svenska teckenspråket. Enligt den nya lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minori- tetsspråk, som träder i kraft , ska det allmänna främja de nationella minoriteternas möjligheter att behålla och utveckla sin kultur i . I budgetpropositionen föreslår regeringen en förstärkning av anslaget till och folkminnen för att stärka arbetet med de nationella minoritetsspråken, särskilt meänkieli. Regeringen menar att det finns skäl att ge den romska kulturen en star- kare institutionell bas i . Vidare bör Stiftelsen , Svenskt fjäll- och samemuseum ges ett förtydligat uppdrag att bl.a. dokumentera och sprida kunskap om hur pågående klimatförändringar påverkar kultur- och naturmiljövärdena i fjällmiljön. Villkoren för konstnärligt skapande Ett yrkesliv som professionell bildkonstnär, tonsättare, dansare, skåde- spelare eller musiker förutsätter ofta en lång utbildning. dade konstnären möter sedan i många fall en osäker arbetsmarknad. konstnärliga skapandet är i sig ofta en tidskrävande process en labora- tiv och utforskande verksamhet som förutsätter integritet och självstän- I det avseendet kan konstnärlig verksamhet liknas vid forskning. Slutresultatet av en konstnärlig skapandeprocess kan i många fall inte förutses och är svår att utvärdera utifrån ekonomiska parametrar eller andra kvantitativa mått. Utgångspunkten för regeringens politik är att professionella kultur- skapare ska kunna försörja sig på sin konstnärliga eller kulturella yrkes- verksamhet och att beroendet av de generella trygghetssystemen därmed De undersökningar som gjorts , till exempel och som redovisar resultat för åren 20042005, visar att konstnärskollektivet är en högutbildad, men lågavlönad grupp. het har många bildkonstnärer svårt att leva endast på inkomsten från sitt Det är fortsatt angeläget att bedriva en aktiv konstnärspolitik. innebär bl.a. att staten ger ekonomiskt stöd till professionella konstnärer, så att de kan ägna sig åt konstnärligt utvecklingsarbete under ekonomiskt tryggade former. Inom ramen för de konstnärspolitiska insat- serna faller också systemen med individuell visningsersättning och Dessa traditionella former av stöd och ersättningar till konstnärer bör utvecklas och kombineras med offensiva insatser som stärker konst- I det sammanhanget är samarbetet mellan näringspolitiken, politiken för regional tillväxt och kulturpolitiken viktigt Målsättningen är att stärka medvetenheten om de kulturella och kreativa näringarnas potential. Värnandet av upphovsrätten är en förutsättning för konstnärers frihet och försörjningsmöjligheter. Regeringen har vidare gjort satsningar på att förbättra de ersättnings- system som finns för kulturskapare. Teater- och dansallianserna, som erbjuder professionella frilansande kulturutövare inom dessa respektive områden en grundanställning och tryggare sociala villkor, har stärkts upprättades dessutom en motsvarighet på musik- I syfte att fördjupa kunskaperna om operakonstens utveckling och möjligheter har i samarbete med AB och Svensk Scenkonst tagit initiativ till seminarier och möten i och i de nordiska grannländerna. Målsättningen har varit att få Prop. 2009/10:3 underlag till beslut om insatser för operakonsten . En av regeringens kulturpolitiska prioriteringar är att värna kulturarvet för framtiden. I det ligger att skapa förutsättningar för att kulturarvet ska kunna bevaras och göras tillgängligt, men också att verka för att medbor- garnas engagemang och intresse för kulturarvet ökar. Kulturarvet är en kraft i samhället som ständigt behöver omtolkas, utvecklas och användas på nya sätt. Det ger perspektiv på samhällsutvecklingen och speglar dagens samhälle, som präglas av kulturell mångfald och nya uttrycksformer. Samtida konst- och kulturyttringar tar sin utgångspunkt i det kulturella arvet, såväl det materiella som det immate- riella. Att kulturarvet är angeläget och levande är en förutsättning för att det ska bevaras för kommande generationer. Den nya tekniken har inne- burit ökade möjligheter att vårda kulturarvet, men också att göra det tillgängligt för medborgarna. Det finns inom flera verksamheter på kulturarvsområdet stora behov av att förbättra förhållandena när det gäller vård och konservering av bebyggelse och samlingar samt magasinering. På andra håll finns snarare behov av satsningar för att öka tillgängligheten genom exempelvis digi- talisering. Regeringen har genom satsningen på Fria museer skapat bättre förutsättningar för museerna att utifrån sina behov själva prioritera vilka insatser som ska göras för att vårda och tillgängliggöra de kulturskatter som förvaltas. behövs samordning och strategiskt arbete i gemensamma frågor av övergripande karaktär. Härigenom kan olika verksamheter stärkas och effektiviseras, vilket i sin tur förbättrar förut- sättningarna för att bevara och tillgängliggöra samlingar av föremål och arkivmaterial så att de kan användas av både forskare och allmänhet. Väl omhändertagna kulturmiljöer berikar människors liv, bidrar till att skapa goda livsmiljöer och kan ge förutsättningar för utveckling av nya idéer och verksamheter i alla delar av landet. Som exempel kan nämnas , stenstad och södra odlingslandskap. För att kulturmiljöer ska kunna bevaras och tas tillvara i samhällsutveck- lingen är det viktigt med ökad samverkan och dialog mellan berörda aktörer, såsom myndigheter och institutioner inom olika samhällsom- råden samt enskilda organisationer, exempelvis hembygdsrörelsen. Det internationella perspektivet i kulturpolitiken Under har stora förändringar ägt rum i och i vår omvärld, med betydande konsekvenser för kulturlivet. Nya möjligheter har öppnats. Kontakter och utbyte över geografiska och kulturella gränser har ökat och sker enklare . För publiken har det internationella kulturutbudet blivit större och mera tillgängligt. Med- vetenheten om kulturens betydelse har ökat inom flera politikområden såsom Sverigefrämjandet och biståndet samt inom näringspolitiken genom att de kulturella och kreativa näringars exportpotential uppmärk- sammats. Regeringens målsättning är att de internationella och interkulturella kulturkontakterna ska vara en naturlig del av all kvalificerad kulturverk- samhet och bygga på ömsesidighet, långsiktighet och respekt. naliseringen ska med andra ord ske med utgångspunkt i kulturlivets villkor och behov. Kontakterna i sig har en så stor betydelse för kultur- livets utveckling att det är angeläget att regeringens strategiska arbete för kulturlivets internationalisering fortsätter. Det internationella och inter- kulturella perspektivet ska genomsyra kulturpolitiken och integreras i Därutöver ska möjligheterna till sam- verkan med andra politikområden aktivt tillvaratas som kultu- rens egenvärde och den konstnärliga integriteten beaktas. ska fortsatt stödja EU:s strävanden att göra kulturens roll i unionens externa relationer tydlig. Även det arbete som bedrivs av bör lyftas fram. 5 Nya nationella kulturpolitiska mål Regeringens förslag: Nuvarande nationella mål för kulturpolitiken ska upphävas och ersättas av följande nationella kulturpolitiska mål: Kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund. Alla ska ha möjlighet att delta i kultur- livet. Kreativitet, mångfald och konstnärlig kvalitet ska prägla sam- hällets utveckling. För att uppnå målen ska kulturpolitiken: -främja allas möjlighet till kulturupplevelser, bildning och till att utveckla sina skapande förmågor, -främja kvalitet och konstnärlig förnyelse, -främja ett levande kulturarv som bevaras, används och utvecklas, -främja internationellt och interkulturellt utbyte och samverkan, -särskilt uppmärksamma barns och ungas rätt till kultur. förslag: Den nationella kulturpolitiken ska, med utgångspunkt i demokrati och yttrandefrihet, bidra till samhällets utveck- ling genom att främja öppna gemenskaper och arenor som är tillgängliga för var och en. Den ska möjliggöra kommunikation mellan olika indivi- der och grupper, skapa förutsättningar för kulturupplevelser och bildning samt verka för att alla ges möjlighet att fritt utveckla sina skapande för- mågor. Statliga myndigheter och institutioner ska, utifrån arten av sina uppgifter och ansvarsområden, arbeta för -att främja mångfald, kulturell pluralism och internationellt samspel, -att stödja konstnärligt skapande och ge plats för konstens förmåga att gestalta, bryta mönster och vidga det möjligas rum, -att kulturarvet bevaras, brukas och tolkas, - att kulturell kompetens och kreativitet används för att bidra till en Prop. 2009/10:3 socialt, miljömässigt och ekonomiskt hållbar utveckling, -att information och kunskaper görs tillgängliga och förmedlas. Målen bör vara vägledande för offentlig kulturpolitik även utanför det statliga området. Remissinstanserna: Remissopinionen är delad i frågan. Många remissinstanser är negativa till de föreslagna målen bl.a. Statens kultur- råd, , , Statens museer för världskultur, Folkteatern i , Västerbottensteatern, Norr- bottensteatern, Länsteatrarna i , kommun samt Konst- närernas (), Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS) och deras medlemsförbund. Ett antal remissinstanser är positiva till utredningens förslag, bl.a. , Statens musiksamlingar, , , , Opera, , Musik i , , , Kommuner och Landsting, samt vissa kommuner och regionförbund. I stort sett samtliga remiss- instanser anser att det är viktigt att begreppet kvalitet finns med bland målformuleringarna. Många remissinstanser vill se kompletteringar och förtydliganden av de föreslagna målen. Att barn och unga särskilt bör uppmärksammas i de kulturpolitiska målen anser flera remissinstanser t.ex. , Stiftelsen , Riksutställningar, Cirkus Cirkör, Musik i , KRO och Svensk Scenkonst. Några remissinstanser lyfter fram behovet av att målen uttrycker kulturens roll som motkraft eller alternativ till det kommersiella utbudet bl.a. Folkbild- ningsrådet, , Stiftelsen , Riksskåde- banan, och (). Skälen för regeringens förslag I ett riksdagsbeslut fastställdes övergripande mål för den statliga kulturpolitiken (prop. 1974:28, bet 1974:KrU15, rskr. Dessa mål har därefter i stort sett stått oförändrade. Endast mindre justeringar gjordes i samband med att tog ställning till förslagen kulturpolitiska proposition (prop. 1996/97:3, bet. 1996/97:KrU1, rskr. 1996/97:129). Det har varit en uppgift för Kultur- utredningen att analysera om det med tanke på de samhällsförändringar som ägt rum finns skäl att göra förändringar i kulturpolitikens övergripande mål. Regeringen delar utredningens bedömning att de nuvarande kulturpoli- tiska målen i vissa delar är föråldrade. Målen bör ge uttryck för en kulturpolitik som är anpassad till dagens samhälle och till framtidens möjligheter och utmaningar. Målen bör därför omformuleras bl.a. genom att kulturens egenvärde och oberoende, medborgarperspektivet och kultu- rens roll i samhället betonas på ett tydligare sätt än . Kulturutred- ningens resonemang är utgångspunkten för det förslag som lämnas, men vi har även beaktat de synpunkter som remissinstanserna lämnat och föreslår därför en annan lydelse än den som utredningen föreslår. De nya kulturpolitiska målen ska vara nationella, dvs. De ska även kunna inspirera och vägleda politiken i kommuner och landsting. Målen får därför betydelse för den nya modell för fördelning av statliga medel på regional nivå som regeringen vill genomföra (se avsnitt 6.1). Nedan följer en redovisning av regeringens överväganden kring de Kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med Ett levande samhälle behöver ett starkt kulturliv som med självförtroende fritt kan spegla, granska och ifrågasätta rådande maktförhållanden och Genom att beröra och inspirera bidrar kulturen både till att stärka oss som enskilda individer och till att utveckla sam- hället som helhet. Konsten måste få utvecklas på egna villkor och nya perspektiv på kulturarvet måste ges utrymme. Att slå vakt om kulturens möjlighet att vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft i samhället är därför den grundläggande uppgiften för kulturpolitiken. kulturpolitiska proposition konstateras att den samhälls- stödda kulturverksamheten i ett större perspektiv kan sägas utgöra ett alternativ till den privata företagsverksamheten på kulturområdet (prop. Men det talas även om att vidta direkta åtgärder för att minska de negativa verkningar som det kommersiella kulturutbudet medför och att göra insatser för att ändra efterfrågemönstret. De statliga insatserna på kulturområdet syftar till stor del till att främja mångfald genom att stödja konstnärligt och kulturellt angelägen verksamhet som helt eller delvis inte skulle kunna komma till uttryck på marknadsmässiga villkor. Däremot menar vi att det knappast är relevant att peka ut den kulturella verksamhet som bedrivs på kommersiell grund som huvudsakligen skad- lig eller negativ och något som därför behöver motverkas. ingen given motsättning mellan kommersiell bärkraft och konstnärlig kvalitet eller frihet. Att kommentera och diskutera alla typer av samhälls- fenomen och maktstrukturer, även de kommersiella, är en självklarhet för ett fritt kulturliv. Vi anser därför i likhet med att detta inte behöver uttryckas som ett eget mål. Yttrandefriheten är av central betydelse i vårt samhälle.