prop · GX0315 · 2009-10-08 00:00:00 — Regeringens förslag: Förslaget i avsnitt 6.8.6 ska inskränkas till att gälla situationen att förvärvaren av de där omnämnda tjänsterna är någon som inte är näringsidkare. Tillträdet som tillhandahålls en näringsidkare till kulturella och lik- nande andra evenemang är omsatt inom landet om evenemanget fak- tiskt äger rum i . Detsamma gäller tjänster i anknytning till till- trädet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kommuner och Landsting (SKL) an- märker att författningskommentaren till den föreslagna 5 kap. 11 a § ML endast anger exempel på vilka tjänster som kan anses ha anknytning till tillträdet. Bestämmelsens innebörd och räckvidd bör, enligt SKL, anges mer exakt för att möjliggöra en korrekt tillämpning. SKL menar att ett flertal tjänster, utöver de exemplifierade, bör kunna anses som tjänster med anknytning till tillträdet, t.ex. tillhandahållande mot ersättning av seminarier på en mässa och lunch på en kongress. SKL finner det olyck- ligt om tjänster i ett sammansatt tillhandahållande ska bedömas enligt olika omsättningslandsregler. anför att ska den föreslagna 5 kap. 5 § ML tillämpas för kulturella m.m. vilket kan komma att leda till dubbelbeskattning av sådana tjänster. Skälen för regeringens förslag: träder de nya artiklarna 53 och 54 i mervärdesskattedirektivet i kraft. Artiklarnas grund återfinns i artikel 3 i direktiv /8/EG. Från denna tidpunkt gäller arti- kel 53 i mervärdesskattedirektivet enbart omsättningar till näringsidkare samt tillhandahållandet av själva tillträdet till vissa arrangemang och tjänster i anknytning till detta. Arrangemangen är desamma som i den till dess gällande lydelsen av artikel 53 betecknas verksamheter, dvs. rella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhåll- ningsmässiga eller liknande arrangemang. Det sistnämnda exemplifieras med mässor och utställningar. Tillträdet och tjänsterna i anknytning till detta ska beskattas där evenemanget faktiskt äger rum. Det bör noteras att i den svenska lagtexten har valts ordet evenemang där direktivet an- vänder dels detta ord, dels ordet arrangemang. Direktivets ord verk- samhet motsvaras av det språkligt lämpligare ordet aktivitet i mervär- desskattelagen. överförs innehållet i artikel 53 till artikel 54, vars tillämpningsområde dock inskränks till att gälla icke näringsidkare. Skälet till uppdelningen av reglerna är, som också nämns i avsnitt 6.8.6, ambitionen att minska regelns tillämpningsområde för omsättning av de aktuella tjänsterna till näringsidkare och i stället tillämpa huvud- regeln i artikel 44 i mervärdesskattedirektivet (förslagets 5 kap. 5 § ML) i så stor omfattning som möjligt och lämpligt. För näringsidkare bör regeln med andra ord bara tillämpas när det är opraktiskt att tillämpa huvud- regeln. På så sätt förenklas för företagen genom att mervärdesskatten ska betalas i det land där förvärvaren av tjänsten är etablerad och av denne genom så kallad omvänd skattskyldighet. I annat fall tvingas näringsid- kare betala mervärdesskatt och begära återbetalning i situationer där det saknas skäl att frångå huvudregeln. Av det sagda följer att den nya artikel 53 i direktivet som gäller från , bör tillämpas restrik- tivt. Ett evenemang är något som är mer begränsat än en aktivitet, som har ett element av kontinuitet i sig. En utställning, ett seminarium, en konfe- rens och en fotbollsmatch är evenemang. Däremot är t.ex. ett tränings- pass en aktivitet och detsamma gäller en terminskurs i drejning. Om en sådan aktivitet tillhandahålls någon som inte är näringsidkare kommer den enligt den nya artikel 54 i mervärdesskattedirektivet att beskattas där den faktiskt äger rum. Om aktiviteten i stället omsätts till en näringsidkare beskattas den enligt den nya artikel 44 i direktivet (den föreslagna 5 kap. 5 § ML). Det bör i sammanhanget uppmärksammas att begreppet aktivitet inkluderar begreppet evenemang och att reglerna som styr aktiviteter, både före och efter , även gäller för evenemang. Begreppet tillträde avser rätten att vistas på en plats eller beloppet som erläggs för att få vistas där. Tillträde exemplifieras bäst med försäljnin- gen av entrébiljetter och det avser endast tjänster vars väsentliga funktion är att ge rätten att komma in på ett evenemang. Om betalningen för att deltagandet i t.ex. ett seminarium eller en konferens i stället i sin helhet hanteras före evenemanget och någon möjlighet att närvara inte finns utan sådan betalning bör betalningen dock inte anses utgöra tillträde. I en sådan situation finns inte heller något behov av att betrakta betalningen som tillträde, eftersom det saknas en fysisk närvaro av både närings- idkare och andra än näringsidkare som avser att delta i evenemanget när betalningen görs. Om ett sådant evenemang däremot även är öppet för allmänheten genom biljettförsäljning bör betalningen följaktligen anses utgöra tillträde i samtliga fall. Kommuner och Landsting berör bl.a. frågan om vad som gäl- ler vid blandade omsättningar. I detta fall gäller att om inte tillträdet är den mest framträdande delen av de tjänster som tillhandahålls utgör om- sättningen inte tillträde. uttalande i punkten 30 i avgörandet Prop. 2009/10:15 1999 C-349/96, [CPP] mot Commissioners of Customs & Excise, 1999, s. I-973, kan användas vid tolkningen av begreppet tjänster i anknytning till tillträdet. En tjänst ska, enligt dom- stolen anses som underordnad en huvudsaklig tjänst när kunderna inte efterfrågar den i sig, utan då den endast är ett medel att på bästa sätt åt- njuta den egentliga tjänsten som tillhandahålls. När det gäller omsättnin- gar till näringsidkare gäller att endast tjänster i anknytning till tillträdet omfattas av den nya artikel 53 i mer- värdesskattedirektivet (förslagets 5 kap. 11 a § ML). Vad avser omsätt- ningar till andra än näringsidkare finns det däremot inga begränsningar för vilka underordnade tjänster som omfattas av den nya artikel 54 i direktivet (förslagets 5 kap. 11 § ML). Slutligen kan kort sägas att vid bedömningen av vem som organiserar aktiviteten vid tillämpningen av den nya artikel 54 i direktivet är det egentliga ansvaret för aktiviteten avgörande. Tjänster som organisatören tillhandahåller omfattas av artikeln medan tjänster som han köper inte gör det. Med avsett ikraftträdande föreslås införas ändringar i 5 kap. 11 § ML och en ny 5 kap. 11 a § i mervärdesskattelagen som motsvarar nu angivna regler i artikel 3 i direktiv /8/EG. 6.11Ändringar i 5 kap. mervärdesskattelagen med avsett ikraftträdande Av avsnitt 6.8.10 framgår att avsikten är att införa regler i mervärdesskattelagen avseende omsättningsland för tjänster i form av korttidsuthyrning av transportmedel. Det framgår också att dessa regler avser omsättningar av sådana tjänster till både näringsidkare och de som inte är det. I mervärdesskattedirektivet träder en ändrad lydelse av artikel 56.2 och en ny artikel 56.3 i kraft. Båda inför ytterligare regler för uthyrning av transportmedel samt avser enbart andra än näringsidkare och långtidsuthyrning. Avsnitt 6.8.10 innehåller en sam- manfattning av vilka regler som styr omsättnings- landet för långtidsuthyrning av transportmedel. Regeringens förslag: En tjänst som avser långtidsuthyrning av trans- portmedel och förvärvas av någon som inte är näringsidkare är omsatt inom landet om förvärvaren är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas i . En sådan uthyrningstjänst är dock omsatt utomlands om den avser en fritidsbåt som levereras till förvärvaren i ett annat än Sve- rige och uthyraren har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe i det EG-landet och tjänsten tillhandahålls däri- Promemorians förslag: Överensstämmer med promemorians. Vissa språkliga och redaktionella ändringar har dock gjorts i regeringens för- slag jämfört med promemorians. Remissinstanserna: anför att utformningen av den före- slagna 5 kap. 15 a § medför att långtidsuthyrning till näringsidkare fel- aktigt kommer att omfattas av 5 kap. 1 § ML. Verket lämnar även ett för- slag till utformning av den aktuella regeln. Skälen för regeringens förslag: Som redan framgått träder en ändrad lydelse av artikel 56.2 (se avsnitt 6.8.10 för den ursprungliga lydelsen) och en ny artikel 56.3 i mervärdesskattedirektivet i kraft . Båda införs genom artikel 4 i direktiv /8/EG. Artikel 56.3 i mervärdesskattedirektivet är i praktiken en omnumrerad och fram till den tidpunkten betecknad artikel 56.2 i samma direktiv. Den anger med andra ord att korttidsuthyrning i normalfallet betyder hyra i . För fartyg gäller dock tidsgränsen . Den nya lydelsen av 56.2 första stycket föreskriver att omsättningslandet för tillhandahållande av annan uthyrning av transportmedel än korttidsuthyrning (fortsättningsvis be- tecknad långtidsuthyrning) är platsen där kunden är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas. Regeln gäller dock enbart för omsättningar till icke beskattningsbara personer. Sammanfattningsvis och med viss förenkling innebär detta att korttidsuthyrning av t.ex. bilar till privatpersoner beskat- tas i det land bilen ställs till kundens förfogande och att långtidsuthyrning beskattas i kundens hemland. Med avsett ikraftträdande föreslås i mervärdes- skattelagen tas in bestämmelser som motsvarar nu angivna föreskrifter i artikel 4 i direktiv /8/EG. Det kan dock noteras att reglerna i detta avseende placeras på ett annat vis i mervärdesskattelagen jämfört med i direktivet. Definitionen av korttidsuthyrning kvarstår enligt förslaget som 5 kap. 15 § andra stycket ML. Här bör också nämnas att långtidsuthyr- ning av transportmedel till näringsidkare även efter 2012 utgång styrs av den föreslagna huvudregeln i 5 kap. 5 § ML. Den svenska regleringen föreslås också kompletteras med bestämmel- ser som inskränker tillämpningsområdet för de föreslagna reglerna för att de svenska reglerna inte ska omfatta långtidsuthyrningar av fritidsbåtar som ska beskattas i andra . I annat fall skulle EG-rätten inte genomföras på ett korrekt sätt, eftersom dubbelbeskattning skulle upp- komma. I fråga om vad anför hänvisar regeringen till avsnitt 6.8.1. Regeringen anser dock att språkliga och redaktionella ändringar bör gö- ras i promemorians förslag varvid verkets förslag kan utgöra förlaga. Förslaget bör tas in i en ny 5 kap. 15 a § ML. Regeringens förslag: En tjänst som avser långtidsuthyrning av fritids- båt är omsatt inom landet om den tillhandahålls någon som inte är näringsidkare, den avser en båt som faktiskt levereras till förvärvaren av tjänsten i och uthyraren har sätet för sin ekonomiska verk- samhet eller ett fast etableringsställe i och tjänsten tillhanda- hålls därifrån. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Bakgrunden till nya lydelsen av artikel 56.2 andra stycket mervärdesskattedirektivet framgår av avsnitt 6.11.2. Detta stycke stadgar att platsen för uthyrning av fritidsbåtar till icke beskattningsbara personer i andra fall än vid korttidsuthyrning (lång- tidsuthyrning), ska vara den plats där fritidsbåten faktiskt levereras till mottagaren. Detta förutsätter dock att tjänsteleverantören faktiskt tillhan- dahåller uthyrningstjänsten från sätet för sin ekonomiska verksamhet eller från ett fast etableringsställe beläget på samma plats som leveransen sker. I sammanhanget kan noteras att det av ett uttalande till protokollet till artikel 56 framgår att rådet uppmanar kommissionen att undersöka de olika aspekterna av uthyrning av fritidsbåtar. Detta för att vid behov läm- na förslag till rådet i syfte att säkerställa beskattning på platsen där tjäns- ten konsumeras. Med avsett ikraftträdande föreslås i mervärdes- skattelagen tas in bestämmelser som motsvarar nu angivna föreskrifter i artikel 4 i direktiv /8/EG. Förslaget bör tas in i en ny 5 kap. 15 b § ML. 6.12Ändringar i rådets förordning (EG) nr 1798/2003 om administrativt samarbete De ändrade regler för i vilket land tillhandahållanden av tjänster ska be- skattas som införs genom direktiv /8/EG innebär att skatten som huvudregel tillfaller medlemsstaten där köparen är etablerad vid ett gränsöverskridande tillhandahållande av tjänster mellan näringsidkare. Omvänd skattskyldighet, dvs. att köparen i stället för säljaren betalar skatten, kommer i större utsträckning att tillämpas inom EG vid sådana transaktioner. De nya reglerna innebär en stor förändring av EG:s mer- värdesskattesystem. För att säkerställa en korrekt tillämpning av de nya reglerna för omvänd skattskyldighet är det viktigt att de berörda med- lemsstaterna samarbetar bl.a. vad gäller informationsutbyte. I syfte att förbättra det administrativa samarbetet mellan medlemsstaterna beslutade om ändringar i förordning (EG) 1798/2003 om administrativt samarbete. Ändringarna finns i förordning (EG) 143/20081. De innebär bl.a. att den information som utbyts mellan Prop. 2009/10:15 myndigheterna vidgas till att omfatta även sådana tjänster som företagen p.g.a. de nya reglerna ska redovisa i den periodiska sammanställningen, dvs. sådana tjänster för vilka köparen ska betala mervärdesskatten. De nya reglerna i direktiv /9/EG om återbetalning till beskatt- ningsbara personer som inte är etablerade i den återbetalande medlems- staten leder också till att medlemsstaterna kommer att behöva utbyta avsevärt mer information. I den femte beaktandesatsen i förordningen konstateras bl.a. att informationsutbytet bör ske elektroniskt och inom ra- men för de befintliga systemen för informationsutbyte och på så vis hålla medlemsstaternas administrativa börda nere. De nya bestämmelserna om utbyte och bevarande av information inom ramen för det förfarande som föreskrivs i direktiv /9/EG förs in i ett nytt kapitel VIa med en ny artikel, 34 a, i förordningen (EG) nr 1798/20032. Reglerna ska tillämpas . Den nya bestämmelsen innebär att den behöriga myndigheten, som tar emot en återbetalningsansökan i sökandens etableringsmedlemsstat, ska vidarebefordra ansökan till de behöriga myndigheterna i varje berörd återbetalande medlemsstat efter det att ansökan inkom. Det ska ske på elektronisk väg. Genom att ansökan vidarebefor- dras bekräftar myndigheten att sökanden är en i mervärdesskattehän- seende beskattningsbar person samt att det registreringsnummer för mer- värdesskatt som sökanden uppgivit är giltigt för återbetalningsperioden. Ansökan ska dock inte vidarebefordras om den sökande inte uppfyller villkoren för att ha rätt till återbetalning, t.ex. om sökanden inte är en beskattningsbar person eller om han endast bedriver skattefri verksamhet. De behöriga myndigheterna i varje återbetalande medlemsstat ska del- ge myndigheterna i övriga medlemsstater alla uppgifter som de tar in ge- nom ansökan i enlighet med listan i artikel 9.2 i direktiv /9/EG. Del- givandet ska ske på elektronisk väg. Artikel 34 a i förordningen anger också vilket förfarande som ska användas för att fastställa de närmare tekniska specifikationer som behövs för det aktuella delgivningsförfaran- det. Artikeln anger också att om de behöriga myndigheterna i en återbeta- lande medlemsstat utnyttjar möjligheten i artikel 11 i direktiv /9/EG, dvs. att kräva att sökanden lämnar en redogörelse för sin affärsverksam- het med harmoniserade koder, ska de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater underrättas härom på elektronisk väg. Artikel 34 a inne- håller slutligen en bestämmelse om hur de sistnämnda harmoniserade koderna ska fastställas. 1 Rådets förordning (EG) 143/2008 av om ändring av förordning (EG) nr 1798/2003 i fråga om införande av arrangemang för administrativt samarbete och informationsutbyte vad gäller bestämmelserna i fråga om platsen för tillhandahållande av tjänster, de särskilda ordningarna och förfarandet för återbetalning av mervärdesskatt (EUT L 44, 20.2.2008, s. 1, Celex 32008R0143). 2 Rådets förordning (EG) nr 1798/2003 av om administrativt samarbete i fråga om mervärdesskatt och om upphävande av förordning (EEG) nr 218/92 (EUT L 264, 15.10.2003, s. 1, Celex 32003R1798). Kommissionen har utfärdat tillämpningsföreskrifter till rådets förordning: Kommissionens förordning (EG) nr 1925/2004 av om fastställande av tillämpningsföreskrifter för vissa bestämmelser i rådets förordning (EG) nr 1798/2003 angående administrativt samarbete i fråga om mervärdesskatt (EUT L 331, 5.11.2004, s. 13, Celex 32004R1925). Förslag till ändrade regler för periodisk 7.1Förbättrad kontroll vid gränsöverskridande omsätt- ningar inom EG Genom direktiv /117/EG görs ett antal ändringar i mervärdesskatte- direktivet. Syftet med ändringarna är att förbättra kontrollen vid gräns- överskridande omsättning av varor och tjänster och därmed minska skatteundandragandena inom EG. Genom att snabbare än inhämta uppgifter om genomförda transaktioner från företagen kan myndigheter- na i det land där transaktionerna ska beskattas få tillgång till uppgifterna fortare. En transaktion och informationsutbytet om denna ska ligga när- mare varandra tidsmässigt. Därigenom förbättras myndigheternas kon- trollmöjligheter. 7.2Huvudregler för vilken rapporteringsperiod en perio- disk sammanställning ska avse Regeringens förslag: En periodisk sammanställning ska göras för varje kalendermånad för uppgifter om omsättning, förvärv och över- föring av varor. När det gäller uppgifter om omsättning av tjänster ska sammanställningen göras varje kalenderkvartal. Den som övergår från kvartals- till månadsrapportering ska tillämpa den nya perioden till och med utgången av det fjärde kalenderkvartal som följer efter den tidpunkt när bytet av period gjordes. Promemorians förslag: Stämmer delvis med regeringens. gens förslag innebär att huvudregeln ska vara kvartalsrapportering för uppgifter om tjänster i stället för månadsrapportering som i promemo- Remissinstanserna: , , redovisnings- konsulters förbund, och Näringslivets skattedelegation, Näringslivets regel- nämnd, , , Företa- garna, Kommuner och Landsting och FAR SRS avstyrker för- Flertalet av de remissinstanser som avstyrker förslaget anser i huvudsak att direktivets möjligheter till kvartalsrapportering bör utnyttjas för att svenska företag inte ska vara i ett sämre läge än sina utländska konkurrenter genom en högre administrativ börda. Skälen för regeringens förslag: anger mervärdesskattedirektivet att en sammanställning som huvudregel ska upprättas . Medlemsstaterna får dock föreskriva att sammanställningen ska lämnas (artikel 263 punkterna 1 och 2). gen ska innehålla avser varor och finns närmare angivna i direktivet (artiklarna 264 och 265). Enligt gällande svensk rätt är den som är registrerad eller skyldig att anmäla sig för registrering enligt bestämmelserna i 3 kap. skattebetal- ningslagen (1997:483, SBL) skyldig att i en periodisk sammanställning, lämna uppgifter om omsättning, förvärv och överföringar av varor som Prop. 2009/10:15 transporteras mellan (10 kap. 33 § SBL). manställningen ska avse tidsperioden ett kalenderkvartal (10 kap. 35 § SBL). ska även uppgifter om vissa tjänster tas upp i en periodisk sammanställning (förutsatt att ikraftträdandetid- punkten inte måste förskjutas, se vidare avsnitt 10). Se vidare avsnitt 6.9 härom. Genom direktiv /117/EG föreskrivs ändringar i mervärdesskatte- direktivet ifråga hur ofta en periodisk sammanställning ska lämnas. En sammanställning ska som huvudregel upprättas för varje kalendermånad inom en tidsfrist på högst en månad i enlighet med de förfaranden som medlemsstaterna fastställer (artikel 263.1 i direktivet). Denna artikel om- fattar både uppgifter om varuleveranser och tillhandahållanden av tjäns- ter. Medlemsstaterna får dock tillåta att de beskattningsbara personerna lämnar in sammanställningen varje kalenderkvartal när det gäller till- handahållanden av tjänster (artikel 263.1 c i direktivet). Bakgrunden till ändringarna är som nämns i föregående avsnitt att förbättra möjligheterna till kontroll av gränsöverskridande omsättningar inom EG. I promemorian föreslås att en periodisk sammanställning som huvud- regel ska lämnas för varje kalendermånad för uppgifter om såväl om- sättning, förvärv och överföring av varor som tillhandahållande av tjäns- ter. Som skäl för detta anges i promemorian bl.a. att det saknas anledning att behandla företag som tillhandahåller tjänster respektive varor olika. Vidare betonar promemorian vikten av att en transaktion och informa- tionsutbytet om denna ligger nära varandra tidsmässigt. Ett antal remissinstanser påpekar att möjligheten till kvartalsrapporte- ring bör utnyttjas för att sänka företagens administrativa börda och fram- håller att andra medlemsstater avser att utnyttja denna möjlighet. Regeringen anser att de åtgärder som vidtas för att förbättra mervärdes- skattekontrollen noga bör vägas mot den ökade administrativa börda kon- trollen innebär för företagen och . Vid en sådan bedömning anser regeringen att värdet av att reducera den administrativa bördan gör att , på samma vis som vissa andra medlemsstater, bör utnyttja möjligheten att låta uppgifter om tjänster rapporteras per kalenderkvartal. Huvudregeln bör därför vara att en periodisk sammanställning som av- ser uppgifter om varor ska lämnas för varje kalendermånad och en sådan avseende uppgifter om tjänster ska lämnas för varje kalenderkvartal. Lagrådet föreslår att paragrafen tillförs ett tredje stycke med syfte att undvika växling mellan olika perioder. Lydelsen av Lagrådets förslag framgår av bilaga 8. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Förslaget föranleder ändringar i 10 kap. 35 § SBL. 7.3Rapporteringsperioden för varor styr när uppgifter ska lämnas om både varor och tjänster Regeringens förslag: Den som ska lämna uppgifter om både varor och tjänster ska göra en periodisk sammanställning enligt de regler som gäller för lämnandet av uppgifter om varor. Promemorians förslag: Promemorian innehåller inte något förslag i denna del. Regeringens förslag är en följd av vad som föreslås i avsnitt 7.2. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har yttrat sig angående den- na fråga. Skälen för regeringens förslag: Genom direktiv /117/EG införs en ny artikel 263 i mervärdesskattedirektivet. Artikeln innebär att med- lemsstaterna får kräva att de beskattningsbara personerna som tillhanda- håller både varor och tjänster som avses i artikel 264.1 d lämnar in sam- manställningen för varje kalenderkvartal inom den tidsfrist som gäller för sådana beskattningsbara personer som endast tillhandahåller varor (arti- kel 263.1 c andra stycket). Någon motsvarighet till denna regel finns var- ken i det gällande mervärdesskattedirektivet eller i mervärdesskattelagen. Som framgår av avsnitt 7.2 föreslås rapporteringsperioderna för upp- gifter om varor och tjänster som huvudregel vara olika långa. Frågan är då vad som bör gälla för den som ska rapportera uppgifter om både varor och tjänster. har i ett annat sammanhang understrukit att en tillämpning av samma rapporteringsperiod för båda slags uppgifter kommer att underlätta verkets hantering och bevakning av uppgiftsskyl- digheten. Ett enhetligt rapporteringssystem bör även minska den admini- strativa bördan för de företag som ska lämna uppgifter om både varor och tjänster. Med hänsyn till att det inte sällan finns ett nära samband mellan de levererade varorna och tillhandahållna tjänsterna ökar även möjlig- heten för att korrekta uppgifter lämnas i sammanställningen jämfört med om uppgifterna om dessa rapporteras med olika periodicitet. Därmed kan resurser också koncentreras till kontrollen av de lämnade uppgifterna, i stället för att delvis användas till att rätta rapporteringsfel. När det gäller längden på den enhetliga rapporteringsperioden bör vad som gäller för varor styra eftersom periodlängden för dessa är obligato- risk i vissa fall. Enligt regeringens mening bör således företag som rap- porterar uppgifter om både varor och tjänster som huvudregel göra det .