prop · GX0336 · 2009-10-21 00:00:00 — intäkterna minskade med kostnaderna, beräknad utifrån delägarnas skattemässiga situation. Det är inte delägarnas andel av någon individuell intäkts- eller kostnadspost som beskattas (RÅ 1994 ref. 52 I och II samt RÅ 1994 not. Beräkningen av inkomsten görs i handelsbolaget varefter denna fördelas och tas upp till beskattning hos delägarna. Delägarnas fördelning av handelsbolagets överskott eller underskott ska i princip ligga till grund för delägarnas beskattning. Fördelningen ska vara affärsmässigt motiverad. Av den tämligen rikhaltiga praxis som utvecklats på området framgår att den av delägarna beslutade fördelningen inte behöver accepteras vid beskattningen om den innebär en obehörig inkomstöverföring eller framstår som orimlig och väsentligen betingad av skatteskäl i en eller annan form. I sådant fall ska fördelningen av bolagets inkomst ske efter skälighet. Praxis på området har utvecklats , se RÅ 1957 Fi 2409, RÅ 1988 not. 291, RÅ 1990 not. 274, RÅ 1995 ref. 35, RÅ 1997 not. 126 och RÅ 2002 ref. 115 I och II. I det följande redogörs kort för några av dessa avgöranden. Det senaste i raden av avgöranden från Regeringsrätten är RÅ 2002 ref. 115 I och II. Målen avsåg en mäklarfirma som bedrevs i handels- bolagsform och ägdes med en sjättedel var av tre fysiska personer (mäklarna som var verksamma i rörelsen) och tre aktiebolag (som i sin tur ägdes av de tre mäklarna). Resultatfördelningen gick till så att överskotten tillfördes aktiebolagen som enligt avtal var skyldiga att ställa mäklarna till handelsbolagets förfogande. Del I gällde en av mäklarna och dennes aktiebolag, och del II gällde en annan av mäklarna och dennes aktiebolag. Avgörandena fick olika utgång. I båda fallen konstaterar att vid fördelningen av handelsbolags inkomst har det i praxis tagits hänsyn till faktorer som storleken av delägarnas kapital- och arbetsinsatser, intressegemenskap mellan delägarna, risktagandet i verksamheten samt om fördelningen kan antas ha tillkommit för att uppnå skattefördelar. I del I hade mäklaren avyttrat aktiebolaget (som i princip var ett skalbolag) och därigenom tillgodogjort sig vinstmedlen från handelsbolaget som lägre beskattad realisations- vinst. Regeringsrätten betonade också att mäklaren tagit ut en lön från aktiebolaget som väsentligt understeg den ersättning som tillförts aktiebolaget från handelsbolaget. Efter en samlad bedömning kom Regeringsrätten fram till att resultatfördelningen inte varit affärsmässigt motiverad utan framstod som orimlig och väsentligen betingad av skatteskäl. Resultatfördelningen ändrades så att mäklaren själv beskattades som inkomst av rörelse från handelsbolaget motsvarande vad som tillförts aktiebolaget. I del II hade mäklaren tagit ut en lön från aktiebolaget som enligt Regeringsrätten kunde anses motsvara vad aktiebolaget tillförts från handelsbolaget. Regeringsrätten fann att resultatfördelningen avseende denna mäklare därmed inte kunde anses ha tillkommit för att uppnå skattefördelar. RÅ 1997 not. 126 rör resultatfördelning från ett kommanditbolag. Enligt kommanditbolagsavtalet skulle efter att de tre verksamma fysiska personer som var komplementärer erhållit ersättning för sin arbetsinsats resten av överskottet tillfalla ett aktiebolag som var kommanditdelägare med endast som insats. De tre fysiska personer som var komplementärer i kommanditbolaget ägde också aktiebolaget. Regeringsrätten fann att fördelningen haft ett sådant inslag av skattemässigt obehörig inkomstfördelning att den inte skulle godtas vid beskattningen. I RÅ 1995 ref. 35 handlar det om fördelning av underskott från ett kommanditbolag. Bolaget hade medverkat i omfattande skalbolags- transaktioner som medfört stora underskott. Andelar i kommanditbolaget hade därefter sålts till ett större antal delägare, i syfte att åtnjuta avdragsgilla förluster. Regeringsrätten tar i skälen fasta på att fördelningen inneburit en påfallande ojämn behandling av olika kategorier av delägare. Bolagets enda komplementär, ett aktiebolag, har t.ex. inte tillagts någon del av förlusten. Vidare synes det ha saknats andra motiv för fördelningsbeslutet än att uppnå vissa skatteeffekter. Regeringsrätten fann att resultatet skulle fördelas efter skälighet och tilldelade varje delägare så stor del av den avdragsgilla förlusten som motsvarade vederbörandes insats i bolaget. RÅ 1990 not. 274 avsåg ett förhandsbesked om inkomstfördelning från ett kommanditbolag inom en familj. Släktskapet mellan delägarna och det förhållandet att något affärsmässigt skäl för den avsedda inkomstfördelningen inte redovisats medförde att fördelningen fick anses innebär en obehörig inkomstöverföring. Om en andel i ett handelsbolag säljs under löpande beskattningsår är utgångspunkten att den nye delägaren ska beskattas för andelens del av handelsbolagets hela inkomst för det aktuella beskattningsåret. Säljare och köpare kan dock komma överens om något annat, t.ex. att säljaren ska beskattas för sin andel av den del av handelsbolagets inkomst som är hänförlig till tiden före avyttringen av andelen eller den nye ägarens tillträde till andelen och att köparen ska beskattas för den andel av bolagets inkomst som hör till tiden härefter. skattskyldigheten för en andel i ett handelsbolag kan således föra med sig Prop. 2009/10:36 en fördelning av handelsbolagets resultat mellan delägarna samt en ytterligare fördelning mellan en säljare och köpare av en andel i bolaget. 4.3.3Försäljning av andel i handelsbolag Av de grundläggande bestämmelserna om kapitalvinster och kapitalförluster i 44 kap. IL framgår bl.a. att en kapitalvinst ska beräknas som skillnaden mellan ersättningen för den avyttrade tillgången och tillgångens omkostnadsbelopp. Av 44 kap. 14 § IL framgår att med omkostnadsbelopp avses, om inte annat föreskrivs, utgifter för anskaffning (anskaffningsutgifter) ökade med utgifter för förbättring (förbättringsutgifter). Vid beräkning av omkostnadsbeloppet för en andel i ett handelsbolag föreskrivs i 50 kap. 3 § första stycket IL att anskaffningsutgiften ska justeras enligt bestämmelserna i 50 kap. 5 och 6 §§ IL. Justeringen ska göras för varje delägare för sig. Delägarens anskaffningsutgift på andelen efter justeringar brukar benämnas den justerade anskaffningsutgiften. Bestämmelserna i 50 kap. 5 § IL innebär att anskaffningsutgiften ska ökas med bl.a. delägarens tillskott till handelsbolaget, och belopp som tagits upp som delägarens andel av bolagets inkomster, samt delägarens uttag ur handelsbolaget och belopp som dragits av som delägarens andel av handelsbolagets underskott. Av 50 kap. 6 § IL framgår att om en andel i ett handelsbolag innehas av ett annat handelsbolag ska anskaffningsutgiften justeras enligt bestämmelsen i 50 kap. 5 § IL som om ägarbolaget var skattskyldigt för inkomsten. För andelen i ägarbolaget ska anskaffningsutgiften justeras med hänsyn till inkomster och underskott i båda bolagen. Av 50 kap. 3 § andra stycket IL framgår att om den justerade anskaffningsutgiften är negativ anses omkostnadsbeloppet vara noll och ersättningen för andelen vid en avyttring ska ökas med det negativa beloppet. En negativ justerad anskaffningsutgift kommer således vid en försäljning av andelen att öka kapitalvinsten eller reducera kapital- förlusten. Av 50 kap. 2 § IL framgår att om en andel i ett handelsbolag inlöses eller bolaget upplöses anses andelen vara avyttrad. Likvidation av ett handelsbolag innebär därmed att andelen ska anses vara avyttrad och att en kapitalvinstberäkning ska göras. Tidpunkten för kapitalvinstbeskattningen framgår av de grundläggande bestämmelserna om kapitalvinster och kapitalförluster i 44 kap. IL. Enligt 44 kap. 26 § IL ska vinst tas upp som intäkt det beskattningsår då andelen i handelsbolaget avyttras. 4.3.4Särskilda bestämmelser för kapitalförluster hänförliga till handelsbolag Bestämmelserna om skattefrihet för utdelning och kapitalvinst på näringsbetingad andel innebar för handelsbolagens del inte någon ändring vad gäller beskattningen av utdelning och kapitalvinst. I det nya systemet begränsades dock rätten till avdrag för vissa kapitalförluster hänförliga till handelsbolag. Syftet med bestämmelserna är att motverka kringgåenden av avdragsförbudet för kapitalförluster på näringsbetingade andelar (prop. 2002/03:96 s. 112). Fortsättningsvis lämnas en redogörelse för några av dessa bestämmelser som är särskilt inriktade på handelsbolag. Värdenedgång på tillgång i handelsbolag Eftersom handelsbolagen inte omfattas av skattefriheten för kapitalvinst på näringsbetingad andel ska i princip en kapitalförlust på en andel i ett handelsbolag dras av. För att avdragsförbudet för kapitalförluster på näringsbetingade andelar inte ska kunna kringgås genom transaktioner med handelsbolag får en kapitalförlust på andelen dock inte dras av till den del den motsvaras av säljarnas andel av en realiserad eller orealiserad värdenedgång på vissa tillgångar i handelsbolaget, se 25 a kap. 20 § IL. Det är bara den värdenedgång som skett som ägarföretaget innehaft andelen i handelsbolaget som ska beaktas. Avdragsförbudet gäller i de fall ägarföretaget enligt 25 a kap. 5 § andra stycket eller 19 § IL inte skulle ha fått göra avdrag för en kapitalförlust om företaget själv hade avyttrat tillgången. De tillgångar i ett handelsbolag som det kan bli fråga om är, enligt 25 a kap. 3 och 5 §§ IL jämfört med 25 a kap. 20 § IL, dels andelar och delägarrätter som skulle ha varit näringsbetingade om ägarföretaget själv ägt tillgångarna, dels sådana tillgångar och förpliktelser som räknas upp i 25 a kap. 19 § IL. Tillgångarna kan även ägas eller ha ägts indirekt genom ett eller flera svenska handelsbolag. Med delägarens del av värdenedgången på delägarrätten menas den del av handelsbolagets förlust respektive värdenedgång på en delägarrätt som belöper sig på andelen beräknad med utgångspunkt i delägarens andel av handelsbolagets resultat. I förarbetena anges att delägares andel av resultatet normalt följer dennes andelstal i handelsbolaget (prop. 2001/02:140 s. 46). Så behöver dock inte alltid vara fallet. När det gäller kommanditbolag kan fördelnings- problematiken accentueras ytterligare eftersom kommanditbolagets överskott och underskott inte alltid kan fördelas i samma proportioner. Detta hänger samman med att kommanditdelägarens möjlighet till avdrag för underskott enligt 14 kap. 14 § första stycket IL är begränsat till vad denne satt in, eller åtagit sig att sätta in, i kommanditbolaget. Avdragsförbudet för kapitalförlust i de fall handelsbolagets tillgång avyttrats eller förpliktelsen upphört ägarföretaget ägt andelen i handelsbolaget gäller bara om tillgången avyttrats eller förpliktelsen upphört före ägarföretagets avyttring av handelsbolagsandelen. I sådana fall har ägarföretaget enligt 25 a kap. 23 § IL inte fått något avdrag för sin andel av den uppkomna kapital- förlusten inom tioårsperioden. utgift på handelsbolagsandelen har följaktligen inte heller reducerats och Prop. 2009/10:36 dess kapitalförlust vid avyttring av andelen i handelsbolaget blir därför i motsvarande mån större. Denna större kapitalförlust är inte avdragsgill för ägaren till den del den beloppsmässigt motsvaras av handelsbolagets tidigare realiserade inte avdragna värdenedgång på en tillgång. Om det under ägarföretagets innehav av handelsbolagsandelen föreligger såväl en värdenedgång på en tillgång av det aktuella slaget som en värdeuppgång på en annan sådan tillgång kan det inte ske någon kvittning av värdet mellan dessa tillgångar. Detta gäller oavsett om värdeförändringen är realiserad eller orealiserad. Det kan i detta sammanhang noteras att bestämmelsen bara gäller om det vid försäljningen av en andel i ett handelsbolag uppkommer en kapitalförlust. I de fall andelen i handelsbolaget säljs med kapitalvinst ska någon justering således inte göras, även om handelsbolaget ägt näringsbetingade andelar som gått ned i värde och som kan ha reducerat storleken på den aktuella kapitalvinsten. Kapitalförlust på andel som ägs av ett handelsbolag Om ett handelsbolag säljer en delägarrätt med kapitalförlust får förlusten inte dras av, se 25 a kap. 23 § IL. Detta gäller dock bara om en motsvarande kapitalvinst inte skulle ha tagits upp av ägarföretaget om detta själv hade avyttrat delägarrätten. En sådan kapitalvinst skulle delägarföretaget inte ha tagit upp om delägarrätten varit näringsbetingad för detta företag och, vad gäller marknadsnoterad delägarrätt, villkoren i 25 a kap. 6 och 7 §§ IL om innehavstid varit uppfyllda. Kapitalförlust på delägarrätt som uppkommer i svenska handelsbolag och för vilka avdragsrätt fortfarande föreligger, dvs. kapitalförluster som inte omfattas av 25 a kap. 23 § IL, ska enligt 48 kap. 27 § första stycket IL dras av i sin helhet mot kapitalvinster på sådana tillgångar. I dessa fall rör det sig om kapitalförluster på t.ex. kapitalplaceringsandelar och marknadsnoterade näringsbetingade delägarrätter som inte uppfyller kravet på innehavstid i 25 a kap. 6 och 7 §§ IL. I den mån sådana kapitalförluster inte kan kvittas mot kapitalvinster ska av förlusten dras av. Kapitalförluster på delägarrätter och fordringsrätter som ska dras av och där innehavet i något fall kan vara betingat av rörelse som bedrivs av handelsbolaget eller av någon som kan anses stå handelsbolaget nära ska, enligt 48 kap. 27 § andra stycket IL, dras av i sin helhet. Orealiserad kapitalförlust efter ägarförändring Som framgår ovan får kapitalförlust på delägarrätt som ägs av ett handelsbolag inte dras av i de fall handelsbolagsdelägaren är en juridisk person som inte ska ta upp en motsvarande kapitalvinst vid en egen försäljning av samma tillgång. Om en sådan juridisk persons andel i ett handelsbolag förvärvas av en fysisk person, kan en vid överlåtelse- tillfället orealiserad värdenedgång på en tillgång som handelsbolaget äger inte tas över och, sedan handelsbolaget realiserat kapitalförlusten, utnyttjas av den fysiska personen. Bestämmelser för att motverka sådana Prop. 2009/10:36 transaktioner finns i 25 a kap. 24 § IL. Dessa bestämmelser är tillämpliga bara i det fallet att tillgången i fråga har gått ned i värde under handelsbolagets innehavstid och handels- bolaget avyttrar tillgången med förlust. Har tillgången gått ned i värde även efter den fysiske personens förvärv av handelsbolagsandelen, får denna del av handelsbolagets kapitalförlust dras av enligt bestämmelserna i 48 kap. 27 § IL. De tillgångar i handelsbolaget som det kan bli fråga om i dessa fall är andelar och aktiebaserade delägarrätter samt sådana tillgångar och förpliktelser som avses i 25 a kap. 19 § IL. I samtliga fall gäller att tillgången skulle ha varit näringsbetingad om den hade ägts direkt av det företag som överlåter andelen i handelsbolaget. En utländsk juridisk person är enligt 6 kap. 7 § IL begränsat skattskyldig och beskattas bara för vissa i 6 kap. 11 § IL angivna inkomster, t.ex. inkomst från fast driftställe eller fastighet i . Begreppet utländsk juridisk person finns definierat i 6 kap. 8 § IL. Med utländsk juridisk person avses en utländsk association om, enligt lagstiftningen i den stat där associationen hör hemma, den kan förvärva rättigheter och åta sig skyldigheter, den kan föra talan inför domstolar och andra myndigheter, och enskilda delägare inte fritt kan förfoga över associationens förmögenhetsmassa. En första förutsättning för att en person ska vara en utländsk juridisk person är således att den är en association. Som association räknas t.ex. bolag, föreningar och stiftelser (jfr RÅ 2004 ref. 29 samt prop. 2003/04:10 s. 122). Om en utländsk association är en juridisk person ska bedömas utifrån den civilrättsliga lagstiftningen i den stat där associationen är bildad. Kravet på rättskapacitet och en avgränsad bolagsförmögenhet får bedömas utifrån bolagsrättsliga bestämmelser i associationens hemstat. Det saknar betydelse om associationen betecknas som juridisk person i hemlandet eller inte, se t.ex. RÅ 1997 ref. 36 i vilket Regeringsrätten bedömt att ett tyskt Kommanditgesellschaft, trots att det enligt tysk rätt inte är en juridisk person, är att betrakta som en utländsk juridisk person. Inkomst från en utländsk juridisk person ska enligt 5 kap. 2 a § och 39 a kap. IL under vissa förutsättningar beskattas hos delägaren. Av 42 kap. 22 § IL framgår att en delägare inte ska beskattas för utdelning från utländska juridiska personer om denne har beskattas enligt 5 kap. 2 a § eller 39 a kap. 13 § IL. Begreppet utländskt bolag avser enligt 2 kap. 5 a § första stycket IL en utländsk juridisk person som beskattas i den stat där den hör hemma, om beskattningen är likartad med den som gäller för svenska aktiebolag. 2009/10:36 Begreppet är inriktat på sådana utländska juridiska personer vars delägare inte beskattas för bolagets inkomst i den stat där bolaget hör hemma. Ett utländskt bolag ska således vara skattesubjekt i sin hemstat och en i hemmahörande delägare beskattas bara för vad bolaget delar ut. En förutsättning för att svensk beskattning av ett utländskt bolag ska aktualiseras är att det har ett fast driftställe i . Ett utländskt bolag som bedriver verksamhet i från ett fast driftställe kan skattefritt ta emot utdelning på och avyttra näringsbetingade andelar som är knutna till det fasta driftstället under de förutsättningar som hade gällt om utdelningen tagits emot respektive kapitalvinsten uppburits av ett svenskt företag. Detta gäller dock bara sådana utländska bolag som hör hemma inom EES och som motsvarar ett sådant svenskt företag som inte ska ta upp utdelning respektive kapitalvinst på näringsbetingad andel enligt 24 kap. 13 § respektive 25 a kap. 3 § IL. Det bör i sammanhanget noteras att även om skattefriheten för utdelning och kapitalvinst på närings- betingad andel bara omfattar företag hemmahörande inom EES skulle företag utanför EES kunna omfattas när det i skatteavtalet mellan och den stat i vilket företaget är hemmahörande finns en artikel om diskrimineringsförbud motsvarande artikel 24.3 i det av och utveckling () framtagna modell- avtalet (Model Tax Convention on Income and on Capital). I utlandet delägarbeskattad juridisk person Av 5 kap. 2 a § IL följer att en i obegränsat skattskyldig delägare i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person är skattskyldig för den juridiska personens inkomster. Av paragrafen framgår även att med en i utlandet delägarbeskattad juridisk person avses en utländsk juridisk person vars inkomster beskattas hos delägare i den utländska stat där personen hör hemma. Inkomsterna ska således beskattas hos delägarna enligt den utländska statens interna lagstiftning. Det krävs dock inte att den svenska delägaren faktiskt har beskattats av den utländska staten. Av 5 kap. 3 § IL framgår att varje obegränsat skattskyldig delägare i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person ska beskattas för så stort belopp som motsvarar dennes andel av den juridiska personens inkomst. Detta gäller oavsett om inkomsten tas ut ur företaget eller inte. Den utländska juridiska personens inkomst ska beräknas enligt svenska beskattningsregler. I övrigt är bestämmelser som uttryckligen bara avser svenska handelsbolag inte tillämpliga på i utlandet delägarbeskattade juridiska personer. Bestämmelserna innebär att en i obegränsat skattskyldig delägare i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person beskattas fullt ut för sin andel av den juridiska personens inkomster. Av 42 kap. 22 § IL följer att delägaren inte ska beskattas för eventuell utdelning från en sådan person. En begränsat skattskyldig delägare är inte skattskyldig för sin andel av inkomsterna. Detta gäller även om den utländska juridiska personen har inkomster i . Underskott från en i utlandet delägarbeskattad juridisk person får, enligt 14 kap. 11 § första stycket IL, bara dras av om den i utlandet delägarbeskattade juridiska personen hör hemma i en stat inom EES eller i ett område som anges i bilaga 39 a IL och inte omfattas av de undantag som anges där. Underskott som inte har kunnat dras av, exempelvis därför att den juridiska personen inte hör hemma i en stat inom EES, får föras vidare till följande beskattningsår och dras av mot överskott i den i utlandet delägarbeskattade juridiska personen. Bestämmelsen gäller bara för de delägare i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person som är juridiska personer. För fysisk person som är delägare i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person utgör inkomsten en egen förvärvskälla. Underskott som inte har kunnat dras av får föras vidare till följande år och dras av mot överskott från den i utlandet delägarbeskattade juridiska personen. I obegränsat skattskyldigt företag och fysisk person som äger andel i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person är således fullt ut skattskyldiga för dennes inkomst. Avdragsrätten för underskott är olika beroende på om den i utlandet delägarbeskattade juridiska personen hör hemma i en stat inom EES eller inte och om delägaren är ett företag eller en fysisk person. Av RÅ 1997 ref. 36 framgår att kapitalvinst vid försäljning av andel i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person ska beräknas enligt bestämmelserna i 52 kap. IL. Om ett utländskt delägarbeskattat företag inte utgör en utländsk juridisk person behandlas det som ett enkelt bolag. En avyttring av en andel i ett enkelt bolag ses skattemässigt som en avyttring av delägarens del av det enkla bolagets tillgångar och skulder. Kupongskatt tas ut på utdelning på aktie i svenskt aktiebolag när mottagaren av utdelningen är hemmahörande utomlands. Bestämmel- serna om kupongskatt finns i en särskild lag, kupongskattelagen (1970:624). Skattskyldighet till kupongskatt föreligger när mottagaren av utdelningen är en fysisk person som är begränsat skattskyldig i eller en utländsk juridisk person om utdelningen inte är hänförlig till inkomst av näringsverksamhet som bedrivs från ett fast driftställe i . Av 4 § första stycket kupongskattelagen framgår dock att en utländsk juridisk person inte är skattskyldig för sådan del av utdelningen som enligt 5 kap. 2 a § eller 39 a kap. 13 § IL ska beskattas hos delägaren. Av paragrafens andra stycke framgår det vidare att handelsbolag är skattskyldiga till kupongskatt för den del av utdelningen som inte är hänförlig till inkomst av näringsverksamhet som bedrivs från fast driftställe i och som belöper på delägare som är begränsat skattskyldig. Enligt 4 § femte stycket kupongskattelagen föreligger inte skattskyldighet för en juridisk person i en främmande stat som är medlem av Europeiska gemenskapen, om den innehar eller mer av andelskapitalet i det utdelande bolaget och uppfyller villkoren i artikel 2 i det av Europeiska gemenskapernas råd antagna Prop. 2009/10:36 direktivet om en gemensam ordning för beskattning avseende moder- och dotterbolag i olika medlemsstater i direktivets lydelse (90/435/EEG). Av 4 § sjätte och sjunde styckena kupongskattelagen framgår vidare att skattskyldighet inte föreligger för utländskt bolag som avses i 2 kap. 5 a § IL och som motsvarar ett sådant svenskt företag som avses i 24 kap. 13 § 14 IL, för utdelning på aktie om aktien är en sådan näringsbetingad andel som avses i 24 kap. 14 § första stycket 1 eller 2 IL. Som förutsättning för skattefriheten gäller att utdelningen skulle ha omfattats av bestämmelserna om skattefrihet i 24 kap. 1722 §§ eller 25 a kap. 5, 6 och 8 §§ IL, om det utländska bolaget hade varit ett svenskt företag. I fråga om innehavstid enligt 24 kap. 20 § IL gäller dock att andelen ska ha ägts vid utdelningstillfället för att skattefrihet ska föreligga. I 49 a kap. IL finns bestämmelser om fysiska personers försäljning av andel i skalbolag (prop. 2001/02:165, bet. 2001/02:SkU23, rskr. 2001/02:265, SFS 2002:536). Bestämmelser om företags försäljning av andel i skalbolag infördes i samband med bestämmelserna om skattefrihet för utdelning och kapitalvinster på näringsbetingade andelar och finns i 25 a kap. 918 §§ IL (prop. 2002/03:96, bet. 2002/03:SkU14, rskr. 2002/03:166, SFS 2003:222).