prop · GX0315 · 2009-10-08 00:00:00 — Direktiven torde dock genom reglernas utformning och det elek- troniska återbetalningsförfarandet i någon grad underlätta löpande verksamhet i det långa loppet, bl.a. genom det elektroniska åter- betalningsförfarandet eliminerar dagens pappershantering av återbetal- ningsansökningar. Detta även om en viss ökad arbetsbörda uppkommer genom att ett antal tjänsteomsättningar numera ska ingå i de periodiska sammanställningarna som företagen lämnar. Effekterna av förslagets övriga delar bedöms bli marginella. ökade kostnader ska hanteras inom befintliga anslagsra- SCB understryker att avgörande för effekterna på statistikproduktionen är hur väljer att genomföra de föreslagna förändringarna. SCB föreslår därför samråd emellan dem och . ringen anser att ett sådant samråd bör ske. Direktiv /8/EG syftar till att underlätta för företagen genom att mo- dernisera och förenkla omsättningslandsreglerna för tjänster. avses uppnås genom att beskattningen i så stor utsträckning som möjligt sker i konsumtionslandet. De flesta tjänster som omsätts av svenska företag till näringsidkare i andra kommer att omfattas av den nya huvudregel för sådana Det svenska företaget behöver därmed inte ta ut svensk mervärdesskatt på försäljningen som det har avdragsrätt i Sve- rige för ingående skatt som hänför sig till denna. Härigenom uppkommer också likviditetsvinster för de svenska företagen eftersom de är skyldiga att betala in mervärdesskatten till staten i de fall där kunden ännu inte betalat denna. Svenska företag som köper tjänster från andra är skyldiga att tillämpa omvänd skattskyldighet. Dessa företag behöver därmed inte längre betala mervärdesskatt i det andra EG-landet. Detta betyder i sin tur att de inte heller behöver ansöka om återbetalning av mervärdesskatten i det landet, vilket kan vara förenat med dröjsmål som kan orsaka likvidi- tetsproblem. Det nya regelverket bör också generellt sett göra det enklare för företa- gen att avgöra i vilket land mervärdesskatten ska betalas. Detta eftersom de tjänster som inte ska beskattas i förvärvarens land är tydligt avgrän- sade. Direktiv /9/EG syftar till att åtgärda olika problem som uppkom- mit, för såväl företag som administrativa myndigheter, till följd av det åttonde direktivets utformning. I direktiv /9/EG fastställs bl.a. nya förfaranden i fråga om de tidsfrister inom vilka företagen måste under- rättas, beslut om ansökningar om återbetalning och det föreskrivas att företagen måste lämna svar inom fastställda tidsperioder. Vidare ges regler för ett förenklat och moderniserat förfarande på så sätt att modern teknik får användas. Dessutom stärks företagens ställning genom en rätt till ränta om återbetalningen görs för sent samt en förstärkt rätt att över- klaga. Återbetalningsförfarandet kommer numera att hanteras på elektronisk väg. Härigenom uppkommer besparingar för företagen eftersom en sådan hantering är effektivare än dagens pappershantering. Det bör också mån- ga gånger leda till ökad likviditet för företagen då de dels får pengarna snabbare från vissa länder än , dels faktiskt får pengar alternativt ränta från länder som inte betalar ut alls. Sammantaget innebär detta avsevärda förbättringar för företagen jämfört med . Regeländringar innebär alltid kostnader för företagen då de måste ta ställning och anpassa sig till de nya reglerna. Ingen uppskattning har kunnat göras av storleken på denna kostnad. När det gäller de nya om- sättningslandsreglerna kan dock konstateras att tillämpar majoriteten av alla företag omvänd skattskyldighet vid tjänstehandel inom EU. De är därför redan anpassade till och vana vid detta system, vilket bör innebära lägre totala fullgörandekostnader. Viss ökad administrativ börda uppkommer för företagen genom att vis- sa tjänster numera ska redovisas i den periodiska sammanställningen. Det finns ca 900 000 företag registrerade till mervärdesskatt i . Av dessa företag säljer ca 30 000 varor och ca 17 000 tjänster till andra EG- länder. Förslaget att den periodiska sammanställningen ska avse en må- nad i stället för dagens tre bidrar genom de förbättrade kontrollmöjlig- heterna till att oseriösa företag försvinner från marknaden. Detta är till fördel för såväl staten som seriösa företag. Cirka 40 200 företag bedöms kunna fortsätta göra sammanställningen per kalenderkvartal och ca 6 800 företag bedöms behöva göra sammanställningen . Det tröskel- värde som införs för att styra om sammanställningen ska göras per kvar- tal eller månad medför i sig en viss administrativ börda för företagen, eftersom de bl.a. löpande måste kontrollera omsättningens storlek i för- Prop. 2009/10:15 hållande till tröskelvärdet. De fördelar som följer med tillämpningen av ett tröskelvärde bedöms dock generellt sett överstiga nackdelarna. Den administrativa bördan begränsas genom att möjligheten till ett förhöjt tröskelvärde om utnyttjas för månadsrapportering av varu- omsättningar. Fördelarna med de nya regler som följer av båda de aktuella direktiven, bedöms dock i sammanfattning klart överväga deras nackdelar. Näringslivets skattedelegation (NSD) påpekar att företagen får alltför på sig att anpassa sin verksamhet och sina system till de nya be- stämmelserna. Vidare anser NSD att den ökade bördan av rapportering i periodisk sammanställning avseende tjänster och rapportering i stället för kvartalsvis, är mycket bristfälligt belyst i konsekvensanaly- sen. Samma sak gäller de omställningskostnader som företagen kommer att ha vid införandet av de nya reglerna om omsättningsland för tjänster. Regeringen noterar att även påpekat att konsekvensanaly- sen för företagen är knapphändig. Regeringen delar dock rådets uppfatt- ning att utredningen likväl är godtagbar med hänsyn bl.a. till områdets komplexitet och svårigheterna att beräkna förslagets ekonomiska effekter på företagsnivå. 12.1Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Detta första av tre lagförslag avseende mervärdesskattelagen omfattar ändringar som avses träda i kraft . I första stycket andra punkten införs en hänvisning till 5 kap. 5 § för att punkten ska motsvara den nya lydelsen av artikel 196 i mervärdes- skattedirektivet. Med näringsidkare avses i punkten även den som anses vara det enligt 5 kap. 4 §. Ändringarna föranleder följdändringar i första stycket tredje punkten och punkt 4 c. Se vidare avsnitt 6.5.1. Ett nytt tredje stycke införs i paragrafen vilket motsvarar artikel 192 a i Se vidare avsnitt 6.5.2. Ett nytt andra stycke införs i paragrafen. Stycket motsvarar artikel 192 a i Härigenom ges en näringsidkare som enligt 2 § tredje stycket likställs med en utländsk företagare samma möjlighet att själv betala skatten som en utländsk företagare har enligt första stycket, dvs. i fall som omfattas av 2 § punkt 4 c. Se vidare avsnitt 6.5.2. I första stycket görs en följdändring med anledning av att 5 a § införs. vidare avsnitt 7.12. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 64.2 första stycket i mervärdes- skattedirektivet. Den är tillämplig i fall när omvänd skattskyldighet gäller enligt 2 § första stycket 2, dvs. för tjänster som omfattas av den nya huvudregeln i 5 kap. 5 §. Den är vidare ett undantag från huvudregeln för skattskyldighetens inträde i 3 § första stycket. Skattskyldigheten för de aktuella tjänsterna inträder i stället för när tjänsten har tillhandahållits. Denna tidpunkt sammanhänger med den ytterligare förutsättning för paragrafens tillämplighet som föreskrivs i första stycket första punkten, dvs. att tjänsterna ska tillhandahållas som överstiger . Av första stycket andra punkten framgår att för paragrafens tillämplighet krävs också att det inte ska ha skett några avräkningar eller betalningar som tjäns- terna tillhandahålls. Andra stycket anger att 3 § första stycket åter blir tillämplig när tillhan- dahållandet av tjänsterna upphör. Se vidare avsnitt 7.12. I andra stycket görs en redaktionell ändring. Paragrafen ges ett nytt tredje stycke. Bestämmelsen i stycket motiveras av regleringen i 20 kap. 1 § första stycket och 2 § ML, dvs. att överklaganden och omprövningar av beslut avseende vissa utländska företagares ansökningar om återbetal- ning av ingående skatt styrs av reglerna i 21 och 22 kap. skattebetal- ningslagen (1997:483). Den definition som bestämmelsen innehåller gör att tidsfristerna för överklaganden och omprövningar i skattebetalnings- lagen är förenliga med regelverket för återbetalningsansökningar. Se vidare avsnitt 8.15. Hänvisningen till 10 kap. 11 e § i paragrafens tredje stycke innebär att en näringsidkare som inte är skattskyldig, med anledning av att det är förvärvaren som är skattskyldig enligt 1 kap. 2 § första stycket 4 b, ska behandlas på samma sätt som näringsidkare som utför bygg- och an- läggningstjänster på egen fastighet eller lägenhet som används i en verk- samhet som medför skattskyldighet. Någon uttagsbeskattning ska således inte ske för sådana tjänster, under förutsättning att näringsidkaren har rätt till återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 11 e §. Se vidare avsnitt 9. Ändringarna i paragrafens första och tredje stycken följer av att någon uttagsbeskattning inte ska ske för tjänster i form av fastighetsförvaltning om näringsidkaren har rätt till återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 11 e §. Se kommentaren till 7 §. Se vidare avsnitt 9. I paragrafen görs vissa rent språkliga justeringar. I andra stycket första punkten byts termerna avgångsplats och an- komstplats ut mot avgångsort respektive ankomstort. Detta mot bakgrund av de definitioner som ges i 5 kap. 2 b §. Punkten har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. I andra stycket femte punkten görs en följdändring mot bakgrund av att 5 kap. 3 a § tidigare betecknades 5 kap. 9 §. Genom att hänvisningarna i paragrafens andra stycke utökas med en hänvisning till 10 kap. 11 e § kan frivillig skattskyldighet även medges för uthyrning till sådan näringsidkare som inte är skattskyldig med anled- ning av att det är förvärvaren som är skattskyldig enligt 1 kap. 2 § första stycket 4 b. Se vidare avsnitt 9. I paragrafens första stycke görs en följdändring i form av att hänvisnin- gen till 10 kap. 4 § tas bort, eftersom den regeln numera är en förfarande- regel med beteckningen 19 kap. 24 §. Vidare införs en hänvisning till 10 kap. 1313 b §§ med anledning av att paragrafen talar om återbetal- ning av hela skatten och de aktuella inskränkningarna i återbetalnings- rätten numera finns i 10 kap. 1313 b §§ ML i stället för som tidigare i 10 kap. 1 § tredje stycket ML. I paragrafen görs en följdändring på så sätt att begreppet serverings- tjänster byts ut mot restaurang- eller cateringtjänster. Se vidare avsnitt 6.8.8. I första och andra styckena görs följdändringar mot bakgrund av att har getts en ny struktur samt att sådana ändringar även görs i 9 b kap. 4 § första stycket ML. I andra stycket görs även en språklig justering. Se vidare avsnitt 6.1 och 6.8.13. Paragrafen har modifierats språkligt för att bättre korrespondera med den motsvarande EG-rätten. Genom andra till femte styckena genomförs artikel 57.2 i direktiv /8/EG. Se vidare avsnitt 6.8.9. Paragrafen är endast omnumrerad. Den betecknades tidigare 9 §. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 43 i mervärdesskattedirektivet. Paragrafen föreskriver två fall när någon vid tillämpningen av omsätt- ningslandsreglerna i 519 §§ ska anses vara en näringsidkare, även om denne reellt sett inte är det. Första punkten avser verksamhet som ligger utanför mervärdesskattelagens tillämpningsområde. Ett exempel, i fråga om yrkesmässigheten, är en myndighet som tillhandahåller både omsätt- ningar som medför skattskyldighet och omsättningar som ingår som ett led i myndighetsutövning. Andra punkten avser olika personer som är registrerade till mervärdes- skatt, men inte själva utför skattepliktiga transaktioner. Ett exempel här- på är ett holdingbolag som blivit registrerat på grund av ett gemenskaps- internt förvärv av varor. Se vidare avsnitt 6.6. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 44 i mervärdesskattedirektivet. Paragrafen utgör huvudregeln för omsättningar till näringsidkare. Av 4 § framgår vilka ytterligare som ska betraktas som näringsidkare vid tillämpning av den här paragrafen. Att regeln gäller omsättningar där för- värvaren är näringsidkare understryks genom tillägget att förvärvaren ska agera i egenskap av näringsidkare, se vidare härom avsnitt 6.7.1. Detta betyder att tjänster som en näringsidkare köper för t.ex. privat bruk inte omfattas av paragrafen. Första stycket anger det slags anknytningar som näringsidkaren ska ha till för att tjänster som omsätts till denne ska vara omsatta inom landet, se vidare avsnitt 6.3 om detta. En sådan anknytning är dock i sig inte tillräcklig, se vidare avsnitt 6.4. För att avgöra om exempelvis sätet eller ett fast etableringsställe förvärvat en tjänst krävs en bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Andra stycket inskränker första styckets tillämpningsområde för att uppnå ett korrekt genomförande av EG-rätten. Härigenom omfattar första stycket inte tjänster som tillhandahålls ett fast etableringsställe som näringsidkaren har utomlands. Utan denna reglering skulle tjänsten enligt första stycket anses omsatt i om näringsidkaren har sitt säte här i landet. Undantag från paragrafen finns i 8, 9, 11, 1315 och 19 §§. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.7.1. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 45 i mervärdesskattedirektivet. Den utgör huvudregeln för omsättningar av tjänster till andra än närings- idkare, dvs. andra än näringsidkare i egentlig mening och sådana som ska anses vara näringsidkare enligt 4 §. I huvudsak reglerar paragrafen tjäns- ter som säljs till privatpersoner (konsumenter). Första stycket anger de slags anknytningar till som en säljare ska ha för att en omsätt- ning till någon som inte är näringsidkare ska vara omsatt inom landet (se vidare avsnitt 6.3). En sådan anknytning är emellertid i sig inte tillräck- lig, se vidare avsnitt 6.4. Bedömningen av om t.ex. sätet eller ett visst fast etableringsställe har tillhandahållit tjänsten avgörs ytterst av omständigheterna i det enskilda fallet. Andra stycket innebär att första stycket inte ska tillämpas på omsättnin- gar av tjänster från fasta etableringsställen utomlands. Utan detta stycke skulle bestämmelsen i första stycket, som föreskriver att en tjänst är om- satt i om näringsidkaren som tillhandahåller den har sitt säte här i landet, leda till ett felaktigt genomförande av EG-rätten. Undantag från paragrafen finns i 719 §§. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.7.2. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 46 i mervärdesskattedirektivet. Paragrafen reglerar endast omsättningar till någon som inte är närings- idkare. Omsättningar av förmedlingstjänster till näringsidkare regleras av 5 §. av tjänster med anknytning till fastighet se av- snitt 6.8.3. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.8.2. Paragrafen betecknades tidigare 4 § och motsvarar artikel 47 i mervär- desskattedirektivet. Den reglerar både omsättning till näringsidkare och till andra än näringsidkare av tjänster med anknytning till en fastighet. Bestämmelsen omfattar tjänster som har direkt anknytning till en viss fastighet som är belägen i . Tjänster som endast har indirekt an- knytning till fastigheten eller som inte avser någon specifik fastighet om- fattas inte av regeln. Detta framgår av punkterna 23 och 24 i EG-domsto- lens dom i mål C-166/05, mot Finanzamt Graz-Stadt, 2006 s. . Mervärdesskattedirektivets artikel 47 innehåller en exemplifierande uppräkning av tjänster med anknytning till en fastighet. Motsvarande uppräkning tas inte med i den svenska lagtexten av skäl som närmare framgår av avsnitt 6.8.3. Bestämmelsen omfattar följaktligen experttjäns- ter och fastighetsmäklartjänster, tillhandahållande av logi inom hotell- branschen eller liknande branscher såsom semesterbyar eller camping- platser, upplåtelse av fast egendom, samt tjänster för förberedelse och samordning av byggnadsarbeten, såsom tjänster som tillhandahålls av arkitekter och inspektionsföretag. Ytterligare exempel på tjänster som omfattas av bestämmelsen är mark- och bottenundersökningar, skogsavverkning och skördning av grö- dor, bygg- och anläggningsarbeten, reparationer och underhåll av fastig- het, lokalstädning och fastighetsskötsel samt fastighetsförvaltning, såväl teknisk som kameral. Vidare har vid sitt 83:e möte godkänt en riktlinje avseende tjänster med anknyt- ning till fast egendom. Riktlinjen avser visserligen den då gällande arti- kel 45 i mervärdesskattedirektivet, men den ger likväl vägledning i fråga om tolkningen av den nya artikel 47 i samma direktiv. I riktlinjen anges att vissa juridiska tjänster ska anses ha anknytning till fast egendom. Exempelvis avses sådana tjänster avseende överlåtelse av rätt till fast egendom liksom upprättande av överlåtelseavtal avseende fast egendom. Tjänsterna har, enligt riktlinjen, anknytning till fast egen- dom även om en överlåtelse inte slutligen kommer till stånd. juridiska tjänster som inte direkt avser överlåtelsen av rätt till fast egen- dom ska dock inte anses ha anknytning till fast egendom. Tjänster som avser en tvist gällande ett ingånget avtal rörande fast egendom faller inte heller inom denna kategori. Det understryks återigen att det ovanstående är just exemplifieringar och att även andra tjänster kan utgöra tjänster med anknytning till en fastighet. I artikel 47 i mervärdesskattedirektivet finns en uttrycklig bestämmelse om fastighetsmäklartjänster. I övrigt saknas sådana uttryckliga bestäm- melser om förmedlingstjänster. När det gäller förmedlingstjänster se av- snitt 6.8.3. Se också vidare avsnitt 6.8.3 om paragrafen i stort. Paragrafen är ny och motsvarar delvis tidigare lydelse av 5 kap. 5 §. Första stycket reglerar samtliga persontransporttjänster och vissa varu- Varutransporttjänster, gemenskapsinterna och andra, som omsätts till en näringsidkare undantas dock genom andra stycket från tillämpningsområdet och regleras i stället av 5 §. Första stycket av- ser inte heller gemenskapsinterna varutransporttjänster som omsätts till någon som inte är näringsidkare (se 10 §). Vidare gäller att vissa varu- transporttjänster i samband med import och export enligt 19 § 2 är om- satta utomlands. Avgörande för att en transporttjänst ska anses omsatt inom landet är att den i sin helhet äger rum i . En sådan tjänst är omsatt utomlands om den delvis utförs i , delvis i ett annat land. Tredje stycket motsvarar materiellt sett den tidigare lydelsen av 5 kap. 5 § andra stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.8.4. Paragrafen är ny och motsvarar artiklarna 50 och 51 i mervärdesskatte- direktivet. Den avser enbart omsättning av en gemenskapsintern varu- transporttjänst till någon som inte är näringsidkare. Omsättning av sådana tjänster till näringsidkare styrs av 5 §. Av första stycket framgår att det är avgångsorten som bestämmer om en gemenskapsintern varu- transport är omsatt inom landet eller inte. Om avgångsorten är belägen i är tjänsten omsatt inom landet. Andra till fjärde styckena innehåller de närmare definitionerna av gemenskapsintern varutransport, avgångsorten och ankomstorten. Inne- börden av avgångsort i tredje stycket kan exemplifieras som följer. En svensk privatperson anlitar ett åkeri i för att hämta varor i Köpen- hamn för att därefter leverera dem till en viss adress i . Vid bestämmandet av avgångsorten beaktas inte att åkeriets lastbil färdas från . Avgångsorten är följaktligen och transporttjänsten är därmed omsatt utomlands. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.8.5. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 53 i mervärdesskattedirektivet. Den avser omsättningar till samtliga slags förvärvare. Första stycket om- fattar tjänster i samband med de aktiviteter som anges närmare i andra Första styckets rekvisit i samband med betyder att tjänsten ska Prop. 2009/10:15 vara direkt hänförlig till aktiviteten. Exempel på kulturella aktiviteter är bio eller teater. Idrottslig aktivitet kan exempelvis vara idrottsträning el- ler en idrottstävling. Liknande verksamheter exemplifieras i lagtexten med mässor och utställningar. Ett annat exempel på en sådan verksamhet är en konferens. gör i en dom i mål C-114/05, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie mot Ltd, 2006 s. I-2427, vissa mer generella uttalanden om vad som avses med liknande aktivitet (punkterna 18, 23 och 24 i domen). Uttalandena avser paragrafens motsvarighet i sjätte direktivet, men är fortsatt giltiga. En aktivitet ska, enligt domstolen, anses vara liknande i direktivets mening när den uppvisar samma kännetecken som dem som gäller för övriga kategorier av aktiviteter som räknas upp i den aktuella bestämmelsen och som med hänsyn till detta ändamål motiverar att dessa aktiviteter om- fattas av bestämmelsen. Enligt domstolen gäller att de gemensamma dragen mellan de olika kategorierna av tjänstetillhandahållanden som avses i den aktuella artikeln bottnar i de berörda tillhandahållandenas sammansatta natur. De omfattar flera olika tjänster och sker normalt till en mängd olika mottagare, det vill säga samtliga de personer som i olika egenskaper deltar i kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska eller underhållningsmässiga aktiviteter. Dessa olika katego- rier av tillhandahållanden kännetecknas, enligt domstolen, även gemen- samt av att de allmänt tillhandahålls vid i tiden avgränsade arrangemang. Den plats där dessa av sammansatta tillhandahållanden fysiskt utförs är principiellt sett lätt att fastställa då de äger rum på ett visst ställe. Med en underordnad tjänst avses en tjänst som inte i sig är direkt hän- förlig till en aktivitet som omfattas av paragrafen, men som är nödvändig för att aktiviteten som sådan ska kunna genomföras. Detta framgår av dom i mål C-327/94, mot Finanzgericht Bergisch Gladbach, 1996 s. . Rättsfallet exemplifierar att en underordnad tjänst kan avse en ljudtekni- kers hantering av ljudet vid en konsert. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.8.6. Den får en ny lydelse 2011, se härom avsnitt 6.10. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 54 i mervärdesskattedirektivet. Paragrafen avser inte tjänster som tillhandahålls näringsidkare. Den reg- lerar beskattningsland för två olika slags tjänster som saknar inbördes samband. Bestämmelsen i första meningen anger vad som krävs för att en tjänst med anknytning till transportverksamhet ska anses omsatt inom landet. Vad som fordras för omsättning inom landet av tjänster i form av värdering av eller arbete på en vara som är lös egendom anges i andra meningen. När det gäller bestämmelsen i andra meningen bör rådets förordning (EG) 1777/20051 av om fastställande av tillämp- ningsföreskrifter för direktiv /388/EEG rörande det gemensamma sys- 1 EUT L 288, 29.10.2005, s. 1 (Celex 32005R1777). temet för mervärdesskatt noteras. I förordningen finns bindande tillämp- ningsföreskrifter rörande tillämpningen av den tidigare artikel 54.2 i mer- värdesskattedirektivet vid montering och installation. Om en näringsid- kare endast monterar olika maskindelar som alla har tillhandahållits ho- nom av kunden ska detta anses som arbete på lös egendom. Detta gäller dock inte i de fall då de varor som monteras blir del i fast egendom (arti- kel 3.2 och 5 i rådets förordning (EG) 1777/2005). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.8.7. Paragrafen är ny och motsvarar i huvudsak artikel 55 i mervärdesskatte- direktivet. Se vidare avsnitt 6.8.8. Paragrafen är ny och motsvarar i huvudsak artikel 57.1 i mervärdes- skattedirektivet. Se vidare avsnitt 6.8.9. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 56 i mervärdesskattedirektivet Den behandlas i avsnitt 6.8.10. Paragrafen är ny och motsvarar artiklarna 58, 59 a och 59 b i direktiv /8/EG. Se vidare avsnitt 6.8.11. Paragrafen är ny och motsvarar artiklarna 59 och 59 a i direktiv /8/EG. Se vidare avsnitt 6.8.11. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 59 i direktiv /8/EG och bilaga II till mervärdesskattedirektivet. Se vidare avsnitt 6.8.11.