prop · GX0315 · 2009-10-08 00:00:00 — Undantaget som avser omsättningar där omvänd skattskyldighet gäller bör översättas enligt följande. Artikel 194 motsvaras av 1 kap. 2 § första stycket 4 c ML. Artikel 195 motsvaras av 1 kap. 2 § första stycket 3 ML. Artikel 196 motsvaras av 1 kap. 2 § första stycket 2 ML. Artikel 197 motsvaras av 1 kap. 2 § första stycket 4 ML. Artikel 199 motsvaras av 1 kap. 2 § första stycket 4 b ML. I mervärdesskattelagen föreslås införas regler som föreskriver att en ut- ländsk företagare som är etablerad i ett annat ska använda det föreslagna elektroniska förfarandet för återbetalning av skatt i de fall denne gjort omsättningar av ovan angivet slag i . De föreslagna bestämmelserna bör tas in i den nya 19 kap. 1 § ML. Regeringens förslag: En ansökan om återbetalning ska innehålla en beskrivning av sökandens affärsverksamhet för vilken varorna och tjänsterna förvärvats, uppgift om vilken återbetalningsperiod den avser, en förklaring från sökanden att denne inte har omsatt annat än transporttjänster eller stödtjänster till dessa som är undantagna från skatteplikt i exportliknande situationer eller varor eller tjänster som köparen är skattskyldig för, för varje faktura eller importdokument beskattningsunderlaget, mer- värdesskattebeloppet, den ingående skatt för vilken rätt till återbetal- ning föreligger enligt 10 kap. 13, 11, 12 och 1313 b §§ mervärdes- skattelagen (1994:200) uttryckt i kronor och den avdragsgilla andel som beräknats vid blandad verksamhet. I ansökan ska de förvärvade varornas och tjänsternas art för varje faktura eller importdokument beskrivas med koder. Det ska upplysas om att regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer meddelar föreskrifter om de identifikationsuppgifter och koder som används i ansökan. Detsamma gäller vilka språk som får användas av sökanden i en återbetalningsansökan eller när denne lämnar uppgifter m.m. efter begäran. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Regerin- gens förslag innehåller dock en språklig förändring. Remissinstanserna: Kammarrätten i är tveksam till prome- bedömning att ett antal av de aktuella identifikationsuppgifterna bör hanteras genom verkställighetsföreskrifter. Detta, enligt kammarrät- ten, eftersom ett utelämnande av sådana uppgifter har rättsverkan i form av att en ansökan om återbetalning inte anses ha kommit in (den före- slagna 19 kap. 8 § ML). Vidare noterar kammarrätten att när det gäller tidsfrister för återbetalning har en motsatt ståndpunkt intagits i prome- , dvs. den regeln har införts i lagen med motiveringen att den är av stor betydelse för de berörda företagen. Kammarrätten anser i samman- fattning att det bör vara enklare för de aktuella utländska företagarna att söka information direkt i lagtexten i stället för i verkställighetsföreskrif- ter. Skälen för regeringens förslag: I det åttonde direktivet framgår de uppgifter sökanden ska lämna inte direkt av direktivet, utan av en bilaga till detta. Artikel 3 a i direktivet hänvisar nämligen till bilaga A som i detalj anger vilka uppgifter sökanden är skyldig att lämna. Mervärdes- skattelagen använder en liknande teknik genom att ange att ansökan ska göras på en blankett enligt formulär som fastställs av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer (19 kap. 3 § ML). Till skillnad härifrån framgår det direkt av direktiv /9/EG vilka uppgifter en ansökan om återbetalning ska innehålla och vilka koder som ska användas för att beskriva de förvärvade varornas och tjänsternas art (artiklarna 8 och 9.1). Vid införandet av de sistnämnda förhållandevis omfattande och detal- jerade bestämmelserna i svensk rätt är en första fråga i vilken utsträck- ning de kan delegeras för att lagtexten inte ska tyngas i onödan. Föreskrifter om skatt till staten ska ges lagform (8 kap. 3 § regerings- formen, RF). Detta gäller även föreskrifter om återbetalning av skatt, eftersom de ytterst reglerar frågan om skatten blir betungande för den enskilde eller inte. Delegationsmöjligheterna till regeringen är begrän- sade på skatteområdet (8 kap. 8 och 9 §§ RF) och inte aktuella i föreva- rande sammanhang. Frågan blir i stället i vilken utsträckning vad som anges i artiklarna 8 och 9.1 kan hanteras genom verkställighetsföreskrif- ter. I förarbetena till de gällande förfarandereglerna bedöms vissa frågor av aktuellt slag kunna hanteras genom verkställighetsföreskrifter (se prop. 1994/95:57, s. 144 ff.). anges komma i fråga för bl.a. regler om ingivande av faktura i original, återsändande av fakturor och importdokument och intyg om att verksamheten inte bedrivits i respektive skattepliktig verksamhet i hemlandet. Flertalet av de uppgifter som ska anges i en ansökan om återbetalning enligt artikel 8 i direktiv /9/EG och samtliga uppgifter som ska an- ges enligt direktivets artikel 9.1 utgör olika slags identifikationsuppgifter. I dessa fall får det anses tillräckligt att mervärdesskattelagen anger att det föreligger en uppgiftsskyldighet avseende sådana uppgifter, medan de närmare detaljerna stadgas i verkställighetsföreskrifter. Även om det inte är någon självklarhet på vilken normnivå uppgiftsskyldigheten i övrigt bör regleras, bedöms svenska motsvarigheter till bestämmelserna i artik- larna 8.1 ce samt 8.2 eh lämpligen böra införas i lag. Kammarrätten i påpekar emellertid att det bör vara enklare för de aktuella utländska företagarna att söka information direkt i lagtex- ten i stället för i verkställighetsföreskrifter. Kammarrätten gör sitt påpe- kande bl.a. mot bakgrund av att ett utelämnande av identifikationsupp- gifter i en ansökan om återbetalning medför att den inte anses ha kommit in enligt den föreslagna 19 kap. 8 § ML. noterar kammarrätten att när det gäller regleringen av tidsfrister för återbetalning har en regel införts i lagen med motiveringen att den är av stor betydelse för de be- rörda företagen. I likhet med kammarrätten anser regeringen det angeläget att viktiga regler är förhållandevis lättillgängliga för de utländska företag som ansöker om återbetalning av mervärdesskatt. Tillgängligheten är dock åtminstone delvis förenlig med det systematiska värdet att inte ha en mer detaljrik lagtext än nödvändigt. I promemorian har denna avvägning gjorts i form av den erinran om förekomsten av verkställighetsföreskrif- ter som tagits in i den föreslagna 19 kap. 2 § tredje stycket ML. Därtill bör det beaktas hur det elektroniska ansökningsförfarandet för återbetal- ning av mervärdesskatt är konstruerat i praktiken. Enligt vad regeringen har erfarit kommer de uppgifter som sökanden ska lämna att framgå av det elektroniska formulär som denne ska fylla i. Därmed bör inte några svårigheter föreligga för de utländska företagarna att få kunskap om vilka uppgifter de ska lämna i ansökan. Vidare bör här noteras att den ovan- nämnda och i lag införda regeln om återbetalningsfrister inte har direkt bäring på aktuell situation, eftersom den regeln avser det pappersbase- rade förfarandet som ska användas av utländska företagare som inte är etablerade i något . Regeringen delar i sammanfattning prome- bedömning av vad som bör hanteras i lag respektive i verkstäl- lighetsföreskrifter. Av mervärdesskattelagen föreslås således framgå att en ansökan om Prop. 2009/10:15 återbetalning ska innehålla nödvändiga identifikationsuppgifter, en be- skrivning av sökandens affärsverksamhet för vilken varorna och tjäns- terna förvärvats och uppgift om vilken återbetalningsperiod den avser. Vidare ska ansökan inbegripa en förklaring från sökanden att denne un- der återbetalningsperioden inte har omsatt annat än vissa transporttjänster eller stödtjänster som är undantagna från skatteplikt eller varor eller tjänster som köparen är skattskyldig för. Den ska även för varje faktura eller importdokument ange beskattningsunderlaget, mervärdesskattebe- loppet och den ingående skatt för vilken rätt till återbetalning föreligger enligt 10 kap. 13, 11, 12 och 1313 b §§ ML uttryckt i kronor. För varje faktura eller importdokument ska dessutom som ett procenttal anges den avdragsgilla andel som beräknats enligt artikel 173 i mervärdesskatte- direktivet, om sökanden utför transaktioner som medför respektive inte medför rätt till avdrag av ingående skatt. Slutligen ska de förvärvade varornas och tjänsternas art för varje faktura eller importdokument be- skrivas med koder i ansökan. Något uttryckligt bemyndigande är inte nödvändigt för att regeringen ska kunna meddela verkställighetsföreskrifter. Regeringens behörighet har direkt stöd i 8 kap. 13 § RF. I detta fall bedöms dock en informa- tionsregel som en upplyser om förekomsten av tillämpningsföreskrifter vara lämplig. En sådan upplysning får anses särskilt värdefull när det som här handlar om genomförandet av ett EG-direktiv på olika norm- nivåer. Således föreslås att det i mervärdesskattelagen tas in en erinran om att regeringen eller den myndighet regeringen föreskriver meddelar föreskrifter om de identifikationsuppgifter och koder som ska användas i en ansökan om återbetalning. Detsamma föreslås när det gäller vilka språk som får användas av sökanden i en återbetalningsansökan eller när denne lämnar uppgifter m.m. efter begäran. Att medlems- staterna förfogar över vilket språk sökanden ska använda framgår av artikel 12 i direktiv /9/EG. Ovannämnda bestämmelser bör införas i en ny 19 kap. 2 § ML. 8.10.4Ytterligare uppgifter som ska lämnas med en ansökan om återbetalning Regeringens förslag: Sökanden ska lämna elektroniskt kodade upp- gifter avseende var och en av de koder som regeringen föreskriver. Detta gäller i den utsträckning sådana uppgifter behövs på grund av begränsningar av avdragsrätten enligt 8 kap. 9, 10, 15 eller 16 § mervärdesskattelagen (1994:200) eller vad som föreskrivs i lagen (2000:142) om avtal med om mervärdesskatt för den fasta vägförbindelsen över . Sökanden ska lämna en redogörelse för sin affärsverksamhet med hjälp av de harmoniserade koder som fastställts i enlighet med artikel 34a.3 andra stycket i rådets förordning (EG) nr 1798/2003. Regeringens bedömning: Sökanden bör inte vara skyldig att på elektronisk väg tillsammans med ansökan lämna en kopia av en fak- tura eller ett importdokument tillsammans med ansökan. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer med rege- ringens Remissinstanserna: Kammarrätten i påpekar att den för föreslagna rätten att begära en faktura av sökanden begrän- sas av att verket måste hysa rimliga tvivel rörande giltigheten eller rik- tigheten av en viss fordran som den inte införda rätten att be- gära en faktura enligt artikel 10 i direktiv /9/EG saknar denna beg- ränsning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: En medlemsstat får föreskriva att sökanden ska lämna vissa ytterligare uppgifter tillsammans med en ansökan om återbetalning (artiklarna 9.2, 10 och 11 i direktiv /9/EG). Dessa regler har ingen explicit motsvarighet i det åttonde direktivet och följaktligen inte heller i mervärdesskattelagen. Däremot framgår sådana krav av ansökningsblanketten för återbetalning av mervärdesskatt (jfr 19 kap. 3 § ML). Artikel 9.2 knyter uppgiftslämnandet till information som behövs på grund av de begränsningar i avdragsrätten som den återbetalande med- lemsstatens gjort med stöd mervärdesskattedirektivet. Artikeln innefattar även information som behövs för tillämpningen av ett relevant undantag som beviljats den återbetalande medlemsstaten enligt artiklarna 395 eller 396 i samma direktiv. Artikel 11 i direktiv /9/EG anger att den återbetalande medlems- staten får kräva att sökanden lämnar en redogörelse för sin affärsverk- samhet med hjälp av de harmoniserade koder som fastställts i enlighet med artikel 34a.3 andra stycket i rådets förordning (EG) nr 1798/2003. För att ge kontrollverksamhet goda förutsättningar bör motsvarigheter till artiklarna 9.2 och 11 i direktiv /9/EG införas i mervärdesskattelagen. Direktivets artikel 10, som föreskriver att sökan- den ska lämna en elektronisk kopia av en faktura eller ett importdoku- ment ihop med återbetalningsansökan om det beskattningsbara beloppet överstiger vissa minimibelopp, bör däremot inte genomföras i svensk rätt. kommer, när så bedöms nödvändigt i det enskil- da fallet, att ha möjlighet att begära en faktura eller ett importdokument i original med hjälp av den svenska motsvarigheten till artikel 20 i direktiv /9/EG (se vidare avsnitt 8.10.10). Kammarrätten i påpe- kar i detta sammanhang att sistnämnda regel, i motsats till artikel 10 i direktivet, begränsas genom att det i dessa fall krävs att den återbetalande medlemsstaten hyser rimliga tvivel rörande giltigheten eller riktigheten av en viss fordran. Regeringen är väl medveten om denna skillnad. Det är dock viktigt att framhålla att de nya reglerna är avsedda att medföra effektiviseringar och förenklingar för företagen. Bedömningen i prome- är en avvägning mellan de kontrollfördelar och den ökade admi- nistrativa börda artikeln medför. I sammanhanget har också beaktats vad uppgivit att det har behov av. De begränsningar i avdragsrätten som är ifråga för svenskt vidkom- mande är 8 kap. 9, 10, 15 eller 16 § mervärdesskattelagen. En bestäm- melse som ålägger sökanden att lämna elektroniskt kodade uppgifter i den utsträckning sådana behövs för tillämpningen av de uppräknade lag- rummen bör följaktligen tas in i mervärdesskattelagen. det undantag4 som beviljats med stöd av artikel 27 i sjätte direk- Prop. 2009/10:15 tivet (numera artikel 395 i mervärdesskattedirektivet) och som regleras i lagen (2000:142) om avtal med om mervärdesskatt för den fasta vägförbindelsen över . I mervärdesskattelagen bör också införas en regel som föreskriver att sökanden ska lämna en redogörelse för sin affärsverksamhet med koderna som fastställts i enlighet med artikel 34a.3 andra stycket i rådets förordning (EG) nr 1798/2003. De föreslagna reglerna bör tas in i de nya 19 kap. 4 och 5 §§ ML. 8.10.5Transaktioner som en ansökan om återbetalning ska avse Regeringens förslag: En ansökan om återbetalning ska avse köp av varor eller tjänster som fakturerats eller för vilka redovisningsskyldig- heten inträtt , eller import av varor . Ansökan får även avse fakturor eller importdokument som inte om- fattas av en tidigare ansökan och som gäller transaktioner som genom- förts under kalenderåret i fråga. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i anför att förslagets 19 kap. 3 § ML sägs motsvara artikel 14 i direktiv /9/EG. Kammar- rätten poängterar att förslagets lydelse skiljer sig åt från artikelns som anger att den skatt återbetalningsansökan avser ska ha blivit utkrävbar före eller för faktureringen eller under återbetalnings- perioden. Syftet härmed är, enligt kammarrätten, troligen att förhindra att återbetalning sker innan medlemsstaten har en laglig möjlighet att kräva in skatten. Kammarrätten önskar en kommentar till om dessa tidpunkter överensstämmer med tanke på den skillnad i lydelse som föreslås i för- hållande till direktivet. Skälen för regeringens förslag: finns inte någon regel i återbe- talningsregelverken, vare sig i mervärdesskattedirektivet eller mervärdes- skattelagen som mer i detalj anger vilka transaktioner en ansökan om återbetalning ska eller får avse. Sådana regler införs i mervärdesskatte- direktivet genom artikel 14 i direktiv /9/EG. De innebär att en ansö- kan om återbetalning ska avse 1.köp av varor eller tjänster som fakturerats under återbetalningsperio- den under förutsättning att redovisningsskyldigheten för skatten inträtt före eller för faktureringen, eller för vilka redovisnings- skyldigheten inträtt under förutsättning att köpen har fakturerats innan redovisningsskyldigheten inträtt, eller 2.import av varor . Utöver dessa transaktioner får återbetalningsansökan även avse faktu- ror eller importdokument som inte omfattas av en tidigare ansökan och som gäller transaktioner som genomförts under kalenderåret i fråga. 4 Rådets beslut av om förlängning av tillämpning av beslut /91/EG om tillstånd för och att genomföra en särskild åtgärd som avviker från artikel 17 i sjätte direktivet 77/388/EEG om harmonisering, EUT L 57, 24.2.2007, s. 10 (Celex 32007D0132). När det gäller frågan som Kammarrätten i ställer konstate- Prop. 2009/10:15 rar regeringen att mervärdesskattelagen inte använder termen utkräv- Förslagets terminologi ligger nära vad som föreslagits tidigare i detta avseende, jfr SOU 2002:74 s. 53. Bestämmelser motsvarande de i artikeln föreslås införas i mervärdes- skattelagen och bör tas in i en ny 19 kap. 3 § ML. Regeringens förslag: En ansökan om återbetalning ska avse en period om minst tre på varandra följande kalendermånader under ett kalen- derår och högst ett kalenderår. En ansökan som avser tiden till utgån- gen av ett kalenderår får omfatta än . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna fråga. Skälen för regeringens förslag: När det gäller återbetalningsperio- dens längd innebär direktiv /9/EG (artikel 16) inte någon saklig skillnad jämfört med motsvarande regler i det åttonde direktivet (artikel 7). Den gällande regleringen i 19 kap. 2 § ML, som grundas på det åtton- de direktivet, behöver följaktligen inte ändras i materiellt avseende. Ge- nom förslaget föreslås emellertid utländska företagare som är etablerade i ett annat respektive inte är etablerade i något regleras var för sig i 19 kapitlet mervärdesskattelagen. Dessa strukturella föränd- ringar föranleder att nya bestämmelser motsvarande den gällande 19 kap. 2 § ML föreslås införas i mervärdesskattelagen för utländska företagare som är etablerade i ett annat . Förslaget bör införas i en ny 19 kap. 6 § ML. 8.10.7Minimibeloppet för en återbetalningsansökan Regeringens förslag: Om en återbetalningsansökan avser en period som inte är ett kalenderår men är minst tre kalendermånader, ska det sökta beloppet vara . Avser ansökan perioden ett kalenderår eller återstoden av det, ska det sökta beloppet vara . Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: I närmast föregående avsnitt anges att förslaget medför vissa strukturella förändringar i 19 kap. mervärdes- För utländska företagare som är etablerade i ett annat EG- land införs därför nya, om än materiellt oförändrade, regler gällande Av samma skäl föreslås förfaranderegler om minimibelopp för en återbetalningsansökan införas í lagen för dessa före- Den rättsliga grunden för sådana belopp är artikel 17 i direktiv 2008/9/EG. gäller att minimibeloppet ska motsvara 200 ECU i nationell valuta om ansökan avser korare tid än ett kalenderår men inte än (artikel 7.1 andra stycket i det åttonde direkt- ivet; jfr prop. 1994/95:57, s. 140 f.). I artikeln anges vidare att minimi- Prop. 2009/10:15 beloppet på samma vis ska motsvara 25 ECU om ansökan avser ett helt kalenderår eller återstoden av ett kalenderår. Direktiv /9/EG anger emellertid nya minimibelopp vars nationella motsvarigheter bör införas i mervärdesskattelagen (artikel 17). Dessa belopp bör vara 4 000 respek- tive , vilka med aktuell omräkningskurs nära korresponderar med direktivets 400 respektive . Se även avsnitt 8.11.4. Promemorians förslag har följande lagteknisk utformning. Om en åter- betalningsansökan avser en period som inte är ett kalenderår men är minst tre kalendermånader, ska det sökta beloppet vara minst 4 000 kro- nor. I annat fall, föreslår promemorian, ska det sökta beloppet vara . Enligt regeringens mening genomför den andra meningen i promemo- rians förslag inte artikel 17 andra stycket i direktiv /9/EG korrekt. Med promemorians förslag kommer sådant som enligt direktivet ska om- fattas av det lägre minimibeloppet att i vissa fall att omfattas av det hög- re. Detta eftersom förslaget inte reglerar vad som gäller för återstoden av ett kalenderår. Regeringen föreslår därför erforderliga justeringar av pro- memorians förslag för att uppnå ett riktigt genomförande av EG-rätten. Förslaget bör införas i en ny 19 kap. 7 § ML. Regeringens förslag: En ansökan om återbetalning ska kalenderåret efter återbetalningsperioden ha kommit in till den behöriga myndigheten i det där den utländske före- tagaren är etablerad. En ansökan ska anses ingiven till myndigheten endast om sökanden har lämnat samtliga föreskrivna uppgifter. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Enligt det åttonde direktivet ska en ansökan om återbetalning lämnas till den behöriga myndigheten inom efter utgången av det kalenderår då skatt togs ut (artikel 7.1 första stycket). Detta motsvaras av 19 kap. 4 § ML som stadgar att en an- sökan ska ha kommit in senast efter utgången av det kalen- derår som den avser. Direktiv /9/EG förlänger ansökningsfristen jämfört med gällande regler (artikel 15.1). om återbetalning ska med andra ord ha kommit in till den behöriga myndigheten i det som den utländska företagaren är etablerad i kalenderåret efter återbetalningsperioden. Artikel 15.1 använder inte begreppet behörig myndighet utan talar om att återbetalningsansökan ska lämnas in till etableringsmedlems- För att någon diskussion inte ska uppkomma om en ansökan kan anses inkommen i rätt tid om den lämnats till en annan del av staten än den behöriga, bör behörig myndighet användas i lagtexten. uppkommer inte heller någon svårighet att avgöra vilken eller vilka myn- digheter detta är, eftersom den behöriga myndigheten i etableringsmed- lemsstaten kommer att ha en sådan elektronisk portal som ansökan ska Användningen av en elektronisk portal torde vidare förhindra Prop. 2009/10:15 att en ansökan om återbetalning kan komma in till fel myndighet. En ytterligare nyhet är att en ansökan enligt artikel 15.1 inte ska anses ingiven till den behöriga myndigheten om den är ofullständig. Lagrådet anmärker att det under det fortsatta lagstiftningsarbetet närmare måste klargöras vad har att iaktta enligt gällande rätt och av- sedd lagstiftning i olika situationer när en återbetalningsansökan har blivit tillgänglig eller anlänt till verket. Regeringen återkommer till Lag- rådets synpunkter i avsnitt 8.13.3. Som framgår av det avsnittet bör lokutionen givits in användas i lagtexten i stället för kommit in. Bestämmelser med ovanstående innehåll bör införas i en ny 19 kap. 8 § ML. Regeringens förslag: ska på elektronisk väg och utan dröjsmål underrätta sökanden om vilket datum en ansökan kom in till verket. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: finns inte, varken enligt det åttonde direktivet eller på inhemsk grund, någon skyldighet för Skatte- verket att utan uppmaning från sökanden underrätta denne om vilket da- tum en ansökan om återbetalning kom in till verket. Genom artikel 19.1 i direktiv /9/EG införs dock en sådan skyldighet för den återbetalande medlemsstaten. Vidare ska underrättelsen enligt direktivet ske utan dröjs- mål och på elektronisk väg. Underrättelseskyldigheten kan inte tolkas som omfattande ofullständiga ansökningar, eftersom de enligt EG-rätten inte ska anses ingivna. I sammanhanget kan noteras att det enligt direktivets artikel 15.2 föreskrivs ytterligare en liknande underrättelses- kyldighet. De två bör inte förväxlas. I det senare fallet åvilar skyldig- heten medlemsstaten i egenskap av landet där sökanden är etablerad och inte som återbetalande medlemsstat. Med andra ord kommer att ha en underrättelseskyldighet även när det gäller återbetalningsansök- ningar från näringsidkare som är etablerade i , men inte i det åter- betalande EG-landet (se vidare avsnitt 8.13.3). En bestämmelse av ovan angivet slag föreslås tas in i en ny 19 kap. 9 § ML. rätt att begära uppgifter