prop · GX0339 · 2009-10-14 00:00:00 — 2.den beskattas i bara såsom delägare i ett svenskt handelsbolag och handelsbolaget upphör att bedriva näringsverk- samheten eller andelen avyttras eller övergår till en ny ägare på något annat sätt, 3.skattskyldigheten för näringsverksamheten upphör, 4. näringsverksamheten inte längre ska beskattas i på grund av ett skatteavtal, 4. näringsverksamheten inte längre ska beskattas i på grund av ett skatteavtal med en stat utanför Europeiska ekono- miska samarbetsområdet, 5. den upplöses genom fusion eller fission och annat inte följer av bestämmelserna i 37 kap. 17 §, 6. det beslutas att den ska träda i likvidation, eller 7. den försätts i konkurs. 4. näringsverksamheten inte längre ska beskattas i på grund av ett skatteavtal, En enskild näringsidkare ska återföra sina avdrag, även om tiden i 7 § Bilaga 3 inte har löpt ut, om 1. han upphör att bedriva näringsverksamheten, 2. skattskyldigheten för näringsverksamheten upphör, 3. näringsverksamheten inte längre ska beskattas i på längre ska beskattas i på grund av ett skatteavtal, eller miska samarbetsområdet, eller 4. han försätts i konkurs. En fysisk person som är delägare i ett svenskt handelsbolag ska återföra sina avdrag, även om tiden i 7 § inte har löpt ut, om 1.handelsbolaget upphör att bedriva näringsverksamheten, 2.andelen i handelsbolaget avyttras eller övergår till en ny ägare på något annat sätt, 3.skattskyldigheten för näringsverksamheten upphör, 4. näringsverksamheten inte längre ska beskattas i på grund av ett skatteavtal med en stat utanför Europeiska ekono- miska samarbetsområdet, 5.det beslutas att handelsbolaget ska träda i likvidation, eller 6.delägaren eller handelsbolaget försätts i konkurs. Avdraget ska återföras, även om tiden i 19 § inte har löpt ut, om 1.fonden tas i anspråk i strid med bestämmelserna i 1015 §§, 2.den huvudsakliga delen av näringsverksamheten överlåts och inte annat följer av 38 kap. 15 §, 3.den huvudsakliga delen av näringsverksamheten tillfaller en eller flera nya ägare på grund av arv, testamente eller bodelning, 4.den som innehar fonden upphör att bedriva näringsverksamheten, 5.skattskyldigheten för näringsverksamheten upphör, 6. näringsverksamheten inte längre ska beskattas i på grund av ett skatteavtal, 6. näringsverksamheten inte längre ska beskattas i på grund av ett skatteavtal med en stat utanför Europeiska ekono- miska samarbetsområdet, 7.den som innehar fonden upplöses genom fusion eller fission och annat inte följer av bestämmelserna i 37 kap. 17 §, 8.det beslutas att innehavaren av fonden ska träda i likvidation, eller 9.den som innehar fonden försätts i konkurs. Vad som sägs i första stycket 24 gäller inte om avsättningen grundas på en sådan avyttring som avses i 5 § 14. I 23 och 24 §§ finns bestämmelser om att ersättningsfonder i vissa fall får tas över av någon annan i stället för att avdragen återförs. En enskild näringsidkares avdrag ska återföras om 1.han upphör att bedriva näringsverksamheten, 2.skattskyldigheten för näringsverksamheten upphör, 3. näringsverksamheten inte 3. näringsverksamheten inte längre ska beskattas i på längre ska beskattas i på grund av ett skatteavtal, grund av ett skatteavtal med en stat utanför Europeiska ekono- 4.han är begränsat skattskyldig och dör under beskattningsåret, eller 5.han försätts i konkurs. Avdrag som en delägare i ett svenskt handelsbolag har gjort ska återföras om 1.handelsbolaget upphör att bedriva näringsverksamheten, 2.andelen i handelsbolaget avyttras eller övergår till en ny ägare på något annat sätt, 3.skattskyldigheten för näringsverksamheten upphör, 4. näringsverksamheten inte längre ska beskattas i på grund av ett skatteavtal med en stat utanför Europeiska ekono- miska samarbetsområdet, 5.delägaren är begränsat skattskyldig och dör under beskattningsåret, 6.det beslutas att handelsbolaget ska träda i likvidation, eller 7.delägaren eller handelsbolaget försätts i konkurs. Denna lag träder i kraft och tillämpas på beskattningsår som påbörjas efter . Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Härigenom föreskrivs att det i skattebetalningslagen (1997:483) ska införas ett nytt kapitel, 17 a kap., av följande lydelse. 1 § I detta kapitel finns särskilda bestämmelser om anstånd med inbetalning av skatt i samband med uttagsbeskattning. Med skatt avses i detta kapitel slutlig skatt till den del den avser skatt enligt inkomstskattelagen (1999:1229) och egenavgifter som avses i 3 kap. socialavgiftslagen (2000:980). 2009/10:39 2 § får efter ansökan bevilja en obegränsat skattskyldig Bilaga 3 anstånd med inbetalning av skatt om 1.uttagsbeskattning har skett bara på grund av bestämmelserna i 22 kap. 5 § 4 eller 5 inkomstskattelagen (1999:1229), 2.det skatteavtal som avses i den tillämpliga bestämmelsen har ingåtts med en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), 3.tillgången eller tillgångarna ingår i en näringsverksamhet inom EES, 4.den näringsverksamhet som enligt 22 kap. 5 § 4 eller 5 inkomstskattelagen ska beskattas i en annan stat inte har upphört. 3 § Anstånd får beviljas högst med skillnaden mellan den skatt som fastställts det taxeringsår då inkomsten på grund av uttaget taxeras och den skatt som skulle ha fastställts om denna inkomst inte tagits med vid beräkningen av den skattskyldiges inkomst i inkomstslaget närings- verksamhet. Anståndsbeloppet får inte överstiga skatten på de tillgångar som finns kvar i näringsverksamheten för ansökan om anstånd och som omfattas av denna. Skatten på en tillgång utgörs av så stor del av det högsta tillåtna anståndet enligt första stycket som den anståndsgrundande inkomsten för tillgången utgör av de ursprungliga anståndsgrundande inkomsterna för de tillgångar som har legat till grund för uttagsbeskattningen. 4 § Vid fastställandet av vilka lagertillgångar som fortfarande finns kvar i näringsverksamheten tillämpas 17 kap. 3 § andra stycket inkomst- skattelagen (1999:1229). 5 § Den anståndsgrundande inkomsten för en tillgång utgörs av mark- nadsvärdet minskat med det skattemässiga värdet för uttaget om inte annat anges i 7 eller 8 §. 6 § Det skattemässiga värdet för inventarier utgörs av en skälig del av värdet av samtliga inventarier i näringsverksamheten. 7 § Om en tillgång delvis har övergått till någon annan, är den anståndsgrundande inkomsten för denna tillgång så stor del av den ursprungliga anståndsgrundande inkomsten som är hänförlig till den del av tillgången som fortfarande tillhör näringsverksamheten. 8 § För inventarier gäller, utöver vad som anges i 7 §, att den an- ståndsgrundande inkomsten är så stor del av den ursprungliga an- ståndsgrundande inkomsten, minskad med en femtedel nytt anstånd beviljas, som den kvarvarande delen av tillgången motsvarar. Första stycket gäller även för immateriella tillgångar med den skillnaden att den ursprungliga anståndsgrundande inkomsten i stället minskas med en tiondel. 9 § Anståndstiden är efter förfallodagen för skatten. Om nytt an- stånd beviljas, räknas tiden från den dag då föregående anståndstid löper ut. 10 § Om förhållandena har ändrats väsentligt sedan anstånd beviljats eller om det finnas andra särskilda skäl får ompröva beslutet om anstånd. 11 § Bestämmelserna om ränta i 19 kap. 6 § gäller inte anstånd som har beviljats med stöd av 19 §§. Om ett beslut om anstånd omprövas och det leder till att anståndet upphör eller att anstånd beviljas med ett lägre belopp än tidigare, tas dock ränta ut med den räntesats som anges i 19 kap. 5 § första stycket på den skatt som ska betalas enligt omprövningsbeslutet. Räntan beräknas då från och med dagen efter den dag då den omständighet som har föranlett omprövningen inträffade till och med den dag skatten senast ska betalas med anledning av omprövningsbeslutet. Denna lag träder i kraft och tillämpas på beskattningsår som påbörjas efter . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. regeringsrådet samt justitieråden Anstånd med inbetalning av skatt i samband med uttagsbeskattning, Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat att inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229), 2.lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av departementssekreteraren samt kansliråden och Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: De föreslagna lagändringarna är föranledda av en dom av Regeringsrätten i RÅ 2008 ref. 30. I fallet har Regeringsrätten ansett att de svenska bestämmelserna om uttagsbeskattning och omedelbar återföring av periodiseringsfonder vid utflyttning till annat EU-land strider mot EG-rätten. För att rätta till det av Regeringsrätten påpekade missförhållandet föreslår regeringen i remissen huvudsakligen att ett nytt kapitel (17 a) om anstånd vid uttagsbeskattning ska införas i skattebetalningslagen. Vissa följdändringar föreslås i inkomstskattelagen. Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen 18 kap. 15 a § Första stycket föreskriver ett tak för det särskilda avdraget. I bestäm- melsen används formuleringen att det särskilda avdraget inte heller får överstiga det skattemässiga värdet för inventarierna. Någon ytterligare begränsning av avdraget anges inte i paragrafen. Det har emellertid framkommit att avsikten är att uttrycka att även begränsningarna i 15 § gäller i dessa situationer. Lagrådet föreslår att detta uttryckligen anges i 15 a §. Andra stycket utgör en parallell till den föreslagna bestämmelsen i 17 a kap. 6 § skattebetalningslagen. Bestämmelserna bör överensstämma sakligt och språkligt. Paragrafen bör mot denna bakgrund ges följande lydelse: Om inventarier behandlas som avyttrade på grund av att uttags- beskattning ska ske enligt bestämmelserna i 22 kap. 5 § 4 eller 5 på grund av ett skatteavtal som har ingåtts med en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, får utöver vad som anges i 15 § det särskilda avdraget inte överstiga det skattemässiga värdet för inventarierna. Det skattemässiga värdet för inventarier utgörs av en skälig del av det skattemässiga värdet av samtliga inventarier i näringsverksamheten. Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen 17 a kap. 2 § I andra punkten anges att bestämmelsen omfattar skatteavtal som avses i den tillämpliga bestämmelsen. Det framgår inte med tillräcklig tydlighet vad som menas med det citerade uttrycket. Om tanken är att det ska vara ett sådant skatteavtal som avses i 22 kap. 5 § 4 eller 5 inkomstskattelagen bör detta explicit framgå av lagtexten. Andra punkten bör således ges lydelsen: 2. det skatteavtal som avses i 22 kap. 5 § 4 eller 5 inkomstskattelagen har ingåtts med en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), Rubriken närmast före 17 a kap. 3 § Den föreslagna rubriken närmast före 3 § har lydelsen Anståndets storlek. De paragrafer som återfinns under rubriken (38 §§) behandlar frågor rörande storleken på det belopp som kan vara föremål för anstånd. En språkligt mer korrekt lydelse skulle vara Anståndsbeloppets storlek eller bara Anståndsbeloppet. 17 a kap. 3 § Paragrafens tredje stycke reglerar hur den skatt som kan ligga till grund för anstånd ska fördelas på de enskilda tillgångarna i närings- verksamheten. Bestämmelsen är svårtillgänglig, vilket delvis hänger samman med att uttrycket anståndsgrundande inkomst för en tillgång (i olika språkliga former) är otympligt och att det först i 5 § anges vad sådan inkomst utgörs av. Möjligen är det svårt att finna ett mer lättillgängligt uttryckssätt för vad som avses, men det borde kanske i det fortsatta lagstiftningsarbetet övervägas om inte en annan inbördes placering av 38 §§ vore att föredra. Under alla förhållanden bör i 3 § tredje stycket ordet anståndet bytas ut mot anståndsbeloppet. Även i paragrafens första och andra stycken bör ett par smärre språkliga justeringar göras. Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse: Anstånd får beviljas högst med ett belopp som svarar mot skillnaden mellan den skatt som fastställts det taxeringsår då inkomsten på grund av uttaget taxerats och den skatt som skulle ha fastställts om denna inkomst inte tagits med vid beräkningen av den skattskyldiges inkomst i inkomstslaget näringsverksamhet. Anståndsbeloppet får inte överstiga skatten på de tillgångar som för ansökan om anstånd finns kvar i näringsverksamheten och omfattas av ansökan. Skatten på en tillgång utgörs av så stor del av det högsta tillåtna anståndsbeloppet enligt första stycket som den anståndsgrundande inkomsten för tillgången utgör av de ursprungliga anståndsgrundande inkomsterna för de tillgångar som har legat till grund för uttagsbeskattningen. 17 a kap. 4 § I paragrafen anges att 17 kap. 3 § andra stycket inkomstskattelagen ska tillämpas vid fastställande av vilka lagertillgångar som fortfarande finns kvar i näringsverksamheten. Det framgår av motiven att det är den så kallade först-in-först-ut-principen som avses bli tillämplig. Bestämmelsen i 17 kap. 3 § andra stycket inkomstskattelagen rör det fall att anskaffningsvärdet för lagertillgångar ska bestämmas. Det blir därför något missvisande att i 4 § hänvisa till den bestämmelsen och föreskriva att den ska tillämpas. Lagrådet anser att det direkt av 4 § bör framgå vad som gäller och föreslår följande lydelse: De lagertillgångar som fortfarande finns kvar i näringsverksamheten ska anses vara de som anskaffats eller tillverkats senast. 17 a kap. 6 § Bestämmelsen utgör en parallell till bestämmelsen i det föreslagna andra stycket i 18 kap. 15 a § inkomstskattelagen. Bestämmelserna bör därför överensstämma sakligt och språkligt. För att uppnå detta syfte bör bestämmelsen ha följande lydelse: Det skattemässiga värdet för inventarier utgörs av en skälig del av det skattemässiga värdet av samtliga inventarier i näringsverksamheten. 17 a kap. 7 och 8 §§ Bestämmelserna är enligt Lagrådets mening otydliga och svårtill- gängliga. Lagrådet föreslår att de båda paragraferna ersätts av en paragraf (förslagsvis 7 §) med följande lydelse: Om en tillgång efter tidpunkten för uttaget delvis har övergått till någon annan, utgör den anståndsgrundande inkomsten för den kvarvarande tillgången så stor del av den ursprungliga anståndsgrundande inkomsten som belöper på den kvarvarande tillgången. För inventarier gäller i stället för det som föreskrivs i första stycket att den anståndsgrundande inkomsten för den kvarvarande tillgången utgör så stor del av den ursprungliga anståndsgrundande inkomsten, minskad med en femtedel nytt anstånd beviljas, som belöper på den kvarvarande tillgången. Andra stycket gäller även för immateriella tillgångar med den skillnaden att den ursprungliga anståndsgrundande inkomsten minskas med en tiondel nytt anstånd beviljas. Om förslaget godtas får följdändringar göras av paragrafnumren i remissförslagets 9-11 §§. 17 a kap. 9 § Utgångspunkterna för beräkningen av anståndstiden bör tas under övervägande vad gäller både första och andra meningen. första meningen kan ifrågasättas om inte förfallodagen ska ingå i I andra meningen är utgångspunkten en annan än den i första meningen, nämligen den då föregående anståndstid löper ut. sistnämnda hänseende kan den nya anståndstiden inte omfatta även den dag då den gamla anståndstiden löper ut. Med hänsyn till det anförda föreslår Lagrådet följande lydelse av paragrafen: Anståndstiden är räknat från och med förfallodagen för skatten. ett nytt anstånd beviljas, lämnas anståndet räknat från och med dagen efter den då föregående anståndstid löper ut. 17 a kap. 11 § Lagrådet anser att regeln om ränta bör tas in i 19 kap. som innehåller skattebetalningslagens övriga räntebestämmelser. I nuvarande 19 kap. 6 §, som gäller kostnadsränta vid anstånd, bör då infogas att bestämmelsen gäller vid anstånd enligt 17 kap. Efter denna paragraf bör en ny bestämmelse, förslagsvis med beteckningen 19 kap. 6 a §, införas. Följande lydelse föreslås: När det är fråga om skatt som ska betalas på grund av att ett beslut om anstånd enligt 17 a kap. vid en omprövning har upphört, eller beviljats med ett lägre belopp än tidigare, beräknas kostnadsränta från och med dagen efter den dag då den omständighet som föranlett omprövningen inträffade till och med den dag då skatten senast ska betalas med anledning av omprövningsbeslutet. Ränta enligt denna paragraf beräknas efter en räntesats som motsvarar av basräntan, dock lägst efter en räntesats om . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde . Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , Husmark , , , , , , , , , , , Tolgfors Regeringen beslutar proposition 2009/10:39 Anstånd med inbetalning av skatt i samband med uttagsbeskattning, m.m.