prop · GX0322 · 2009-09-29 00:00:00 — För att en produkt ska kunna få en skyddad geografisk beteckning eller ursprungsbeteckning måste produkten överensstämma med en produkt- specifikation. Bestämmelser om produktspecifikationen återfinns i artikel 4. I de följande artiklarna förklaras det förfarande som ska följas för att registrering ska kunna ske (artiklarna 57). I artikel 8 anges vem som får använda sig av registrerade beteckningar och på vilket sätt. I artikel 9 anges vilket förfarande som ska följas för att en produktspecifikation ska kunna ändras. Artiklarna 10 och 11 innehåller bestämmelser om kontroll. Artikel 12 avser avregistrering. I artiklarna 13 och 14 redogörs för det skydd som registrerade beteckningar åtnjuter och för förhållandet mellan varumärken, ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar. Slutligen innehåller förordningen bestämmelser om kommittéför- farande, tillämpningsbestämmelser och övergångsbestämmelser, möj- lighet för medlemsstaterna att ta ut avgifter, upphävande av den tidigare Prop. 2009/10:22 gällande förordningen på området samt om ikraftträdande (artiklarna EG-förordningen trädde i kraft och är fr.o.m. detta datum tillämplig i väsentliga delar. Närmare bestämmelser om tillämpningen av EG-förordningen om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar finns i kom- missionens förordning (EG) nr 1898/2006 av om fastställande av närmare tillämpningsbestämmelser för rådets förordning (EG) nr 510/2006 om skydd av geografiska beteckningar och ur- sprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (EUT L 369, 23.12.2006, s. 1, Celex 32006R1898). Tillämpningsförordningen innehåller närmare bestämmelser, bl.a. om utformningen av och innehållet i ansökningar och produktspecifikationer, om möjlighet för en enskild att betraktas som en grupp, om beteckningar och märkning, om register samt om tillämpliga förfaranden. Tillämpningsförordningen trädde i kraft . och rådets förordning (EG) nr 882/2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djur- skydd reglerar medlemsstaternas kontroll av att foder- och livsmedels- företagarna följer de regler som gemenskapen har ställt upp inom områdena foder, livsmedel, djurskydd och djurhälsa. Förordningen slår fast bestämmelser för hur den offentliga kontrollen i medlemsstaterna ska organiseras och genomföras och riktar sig således till medlemsstaterna och deras behöriga myndigheter. Syftet med förordningen är att förhindra, undanröja eller till godtag- bara nivåer minska riskerna för människor och djur direkt eller via miljön samt att säkerställa god sed inom handeln med foder och livsmedel och skydda konsumenternas intresse. Denna förordning gäller även bl.a. för kontrollen på livsmedels- området. En noggrann genomgång av förordningen gjordes i regeringens proposition Anpassningar till nya EG-bestämmelser om livsmedel, foder, djurhälsa, djurskydd och växtskydd m.m. (prop. 2005/06:128). Förordningen är, i och med hänvisningarna i förordningarna (EG) nr 509/2006 och (EG) nr 510/2006, tillämplig även vid kontroll av att skyldigheterna i dessa förordningar följs. 5 Behov av nationella bestämmelser EG-förordningarna är bindande för medlemsstaterna och direkt tillämp- Det är dock nödvändigt i syfte att kunna tillämpa förordningarna fullt ut att komplettera en del av bestämmelserna i förordningarna med Prop. En ansökan om registrering ska lämnas in i den medlemsstat där gruppen av producenter eller bearbetningsföretag är etablerad respektive i den medlemsstat där det geografiska området är beläget. att medlemsstaterna måste ha en organisation för att ta emot och hand- lägga de ansökningar som lämnas in. skyldiga att kontrollera att de skyldigheter som fastställs i förordningen följs och ska utse de myndigheter som ska ha ansvaret för att denna Såsom har angetts ovan hänvisas i rådets förordningar (EG) nr 509/2006 och nr 510/2006 i detta sammanhang till bestäm- melserna i och rådets förordning (EG) nr 882/2004. Medlemsstaterna ska vidare säkerställa att ursprungsbeteckningar, geo- grafiska beteckningar samt beteckningen garanterad traditionell specia- litet åtnjuter lagligt skydd. De nya EG-förordningarna innehåller inte några genomgripande för- ändringar vad gäller tillämpningsområdena, möjligheterna att erhålla skydd enligt förordningarna eller de villkor som ska vara uppfyllda för att skydd ska kunna beviljas. De bestämmelser som avser ansöknings- förfarandet har i viss mån utvidgats eller gjorts mer detaljerade och mer ansvar för ansökningsförfarandet har lagts på medlemsstaterna. införts en bestämmelse om att medlemsstaterna får ta ut en avgift för att täcka sina omkostnader. I övrigt har förordningarna fått en ny struktur genom att klargörande rubriker har införts. Den förändring som har störst betydelse för utformningen av och innehållet i de kompletterande nationella bestämmelserna är att kontroll av att förordningarna följs ska utövas i enlighet med och rådets förordning (EG) nr 882/2004. Som har angetts ovan gäller denna förordning även bl.a. för kontrollen på livsmedelsområdet. med vad som gällde då livsmedelslagen infördes är det nödvändigt att på områdena för geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar samt garanterade traditionella specialiteter komplettera förordning nr 882/2004 med nationella bestämmelser. detaljerade bestämmelser om kontrollförfarandet än de som finns i den nu gällande lagen och förordningen om skydd för beteckningar på jord- bruksprodukter och livsmedel, m.m. I syfte att underlätta för de myndig- heter som ska tillämpa såväl EG-bestämmelserna som de nationella bestämmelserna bör de nationella bestämmelserna i så stor utsträckning som möjligt utformas på samma sätt som redan gällande bestämmelser på närliggande områden. De tidigare gällande EG-förordningarna, rådets förordningar (EG) nr 2081/92 och nr 2082/92, var direkt tillämpliga i nationell rätt. kunna tillämpa förordningarna var det emellertid nödvändigt att kom- plettera förordningarna med bestämmelser i nationell rätt. terande bestämmelser som antogs samlades i lagen (1995:1336) om skydd för beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel, m.m. och förordningen (1995:1345) om skydd för beteckningar på jordbruks- Prop. 2009/10:22 produkter och livsmedel, m.m. 6.1Lagen om skydd för beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel I den inledande 1 § anges att lagen kompletterar EG-förordningarna. I 26 §§ finns bestämmelser om tillsyn över efterlevnaden av EG- förordningarna. Regeringen bemyndigas att utse den eller de myndig- heter som ska utöva tillsyn över efterlevnaden av EG-förordningarna och att föreskriva att en tillsynsmyndighet får överlåta åt någon annan myn- dighet att utöva viss tillsyn. Regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer ges vidare rätt att överlämna till ett enskilt kontroll- organ att utöva tillsyn. I syfte att kunna utöva tillsynen ges tillsyns- myndigheter och kontrollorgan rätt att få tillträde till relevanta utrymmen och att erhålla nödvändiga handlingar. ges befogen- het att meddela de förelägganden och förbud som behövs för att EG- förordningarna ska följas och i samband med detta sätta ut vite. Slutligen ges regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer befogen- het att meddela föreskrifter om hur tillsynen ska bedrivas. Enligt 7 § får regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer föreskriva att avgifter tas ut för tillsynen och i ärenden enligt EG- förordningarna. I 8 § finns bestämmelser om överklagande. 6.2Förordningen om skydd för beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel I den inledande 1 § anges att förordningen kompletterar EG-förordning- arna. I 2 § utses till behörig myndighet enligt EG-förord- ningarna. Det är således som ska ta emot och kon- trollera ansökningar om registrering och i övrigt utföra de uppgifter som en behörig myndighet ska utföra enligt EG-förordningarna. Livsmedels- verket utses dessutom, i 3 §, till den myndighet som ska utöva offentlig kontroll över bestämmelserna i . I paragrafen anges även att den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet, inom de ansvarsområden som följer av bestämmelserna i livsmedelslagen (2006:804), ska se till att reglerna följs. I 4 § ges befogenhet att meddela föreskrifter om hur tillsynen ska bedrivas och i 5 § att föreskriva att avgifter ska tas ut för tillsynen och i ärenden enligt EG-förordningarna. I 6 § finns en bestämmelse om överklagande av beslut av en nämnd. En ny lag om kontroll av skyddade En ny lag om kontroll av skyddade beteckningar Regeringens förslag: Den nuvarande lagen om skydd för beteck- ningar på jordbruksprodukter och livsmedel, m.m. ska ersättas av en Lagen ska komplettera rådets förordning (EG) nr 509/2006 om garanterade traditionella specialiteter av jordbruksprodukter och livsmedel och rådets förordning (EG) nr 510/2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruks- produkter och livsmedel. Den nya lagen ska komplettera även andra EG-förordningar i de delar de innehåller bestämmelser som rör geografiska beteckningar, ursprungsbeteckningar, traditionella uttryck samt garanterade traditio- nella specialiteter, nämligen och rådets förordning (EG) nr 110/2008 om definition, beskrivning, presentation och märk- ning av, samt skydd av geografiska beteckningar för, spritdrycker, samt om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1576/89, rådets förordning (EG) nr 479/2008 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, om ändring av förordningarna (EG) nr 1493/1999, (EG) nr 1782/2003, (EG) nr 1290/2005 och (EG) nr 3/2008 samt om upphävande av förordningarna (EEG) nr 2392/86 och (EG) nr 1493/1999 och och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker Skälen för regeringens förslag: Rådets förordningar (EG) nr 2081/92 och nr 2082/92 har upphört att gälla och ersatts av två nya förordningar, nämligen rådets förordningar (EG) nr 510/2006 respektive nr 509/2006. Detta föranleder en översyn av den nationella lagstiftningen på området, för att anpassa den till de nya förordningarna. Denna anpassning kan göras på olika sätt. En möjlighet är att genom ändringar i den nu gällande lagen och förordningen komplettera regel- verket med nödvändiga bestämmelser. Ett annat alternativ är att låta de bestämmelser som avser geografiska beteckningar och ursprungsbeteck- ningar samt garanterade traditionella specialiteter ingå i en annan, redan befintlig lag, t.ex. livsmedelslagen. Slutligen finns alternativet att kom- plettera de nya EG-förordningarna med bestämmelser som ges formen av en ny lag och en ny förordning om beteckningar. I syfte att förenkla tillgängligheten till lagstiftningen skulle det vara en fördel att samla all lagstiftning som avser livsmedel i en och samma lag, nämligen livsmedelslagen (2006:804). En sådan ordning skulle under- lätta för enskilda att informera sig om vad som gäller för just livsmedel. Om EG-förordningarna kompletterades av livsmedelslagen skulle dess- utom de bestämmelser som finns i livsmedelslagen om kontroll, straff- ansvar och avgifter automatiskt bli tillämpliga inom förordningarnas områden. Nackdelen med en sådan ordning är dock att kompletterande bestäm- melser till EG-förordningen om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel skulle splittras upp, då den även omfattar produkter som inte omfattas av definitionen på livsmedel i livsmedelslagen. En del av den förordningen skulle således ändå behöva kompletteras av en egen lag. Ett annat skäl till att inte välja en sådan lösning är att livsmedelslagens syfte inte helt och hållet stämmer överens med de aktuella EG- förordningarnas syfte. I 1 § livsmedelslagen anges att lagen syftar till att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och för konsumen- ternas intressen när det gäller livsmedel. I författningskommentaren till 1 § livsmedelslagen (regeringens proposition Anpassningar till nya EG- bestämmelser om livsmedel, foder, djurhälsa, djurskydd och växtskydd m.m., prop. 2005/06:128, s. 362) anges att formuleringen har hämtats från artikel 1 i den centrala EG-förordningen inom livsmedelsområdet, och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av om allmänna principer och krav för livsmedelslagstift- ning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (EGT L 31, , s. 1, Celex 32002R0178). I skälen i och rådets förordning (EG) nr 178/2002 nämns bl.a. att människors liv och hälsa bör garanteras en hög skyddsnivå, att allmänheten ska informeras när det finns välgrundad anledning att misstänka att ett livsmedel kan utgöra en hälsorisk och att det är nödvändigt att fastställa allmänna krav så att endast säkra livsmedel och foder släpps ut på marknaden. Det talas vidare om vetenskapliga bedömningar och om risker. Livsmedelslagen syftar således huvudsakligen till att garantera att endast livsmedel som är säkra ur hälsosynpunkt släpps ut på marknaden. Detta kan avse krav på vilka ämnen som får finnas i livsmedel och i vilken mängd, bestämmel- ser om hur livsmedel ska hanteras och bestämmelser om hur ett visst livsmedel ska vara sammansatt för att anses tillhöra ett visst produktslag. De nu aktuella förordningarna syftar enligt regeringens mening inte främst till att säkerställa att endast säkra livsmedel släpps ut på marknaden, utan snarare till att skydda en annan typ av mervärde hos produkterna. Det rör sig om att skydda ett mervärde som vissa produkter kan ha för konsumenterna på grund av att de är producerade inom ett visst område eller med hjälp av en viss produktionsmetod. Det mervärde som produkterna får genom detta är inte nödvändigtvis kopplat till att de är säkrare och hälsosammare än andra produkter, utan mervärdet kan ligga i en viss smakupplevelse eller i ett intresse för vissa produktions- metoder framför andra. I skäl 2 i båda EG-förordningarna påpekas vidare att efterfrågan på produkter med särskilda egenskaper kan vara till stort gagn för lands- bygdens ekonomi, särskilt i mindre gynnade eller avlägset belägna områden, genom att jordbrukarnas inkomster förbättras och genom att avfolkning förebyggs i dessa områden. EG-förordningarna syftar således, till skillnad från och rådets förordning (EG) nr 178/2002 och livsmedelslagen, även till att tillvarata producenternas intressen. Sammantaget anser regeringen att rådets förordningar (EG) nr Prop. 2009/10:22 509/2006 och nr 510/2006, i likhet med de förordningar som tidigare reglerade området, bör kompletteras av en egen lag. Då de nya EG- förordningarna innebär att ganska omfattande ändringar och komplette- ringar behöver göras i nationell rätt bör den nu gällande lagen och förordningen ersättas av en ny lag och en ny förordning om skyddade beteckningar. I syfte att anpassa svensk lagstiftning till nya EG-bestämmelser om livsmedel, foder, djurhälsa, djurskydd och växtskydd m.m., bl.a. när det gäller offentlig kontroll enligt och rådets förordning (EG) nr 882/2004, genomfördes lagändringar i relevanta lagar. Lagarna utformades då så långt som det var möjligt på ett likartat sätt. Även de nu aktuella EG-förordningarna hänvisar till Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 och de bestämmelser som den nu aktuella lagen behöver innehålla finns även i ovan nämnda lagar. I syfte att uppnå enhetlighet och underlätta tillämpningen av lagen anser regeringen att även den nu aktuella lagen bör utformas i enlighet med redan gällande enhetliga bestämmelser. I det följande hänvisas i detta avseende främst till livsmedelslagen (2006:804). Det finns bestämmelser om geografiska beteckningar, ursprungs- beteckningar och traditionella uttryck även i andra EG-förordningar, som kompletteras av livsmedelslagen. Vad som anförts ovan innebär enligt regeringens mening att även dessa förordningar bör kompletteras av den här aktuella lagen, till den del de avser sådana beteckningar. Berörda förordningar är och rådets förordning (EG) nr 110/2008 av om definition, beskrivning, presen- tation och märkning av, samt skydd av geografiska beteckningar för, spritdrycker, samt om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1576/89 (EUT L 39, , s. 16, Celex 32008R0110), rådets förord- ning (EG) nr 479/2008 av om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, om ändring av förordningarna (EG) nr 1493/1999, (EG) nr 1782/2003, (EG) nr 1290/2005 och (EG) nr 3/2008 samt om upphävande av förordningarna (EEG) nr 2392/86 och (EG) nr 1493/1999 (EUT L 148, , s. 1, Celex 32008R0479) och och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmel- serna om djurhälsa och djurskydd. Regeringens förslag: En upplysningsbestämmelse förs in i lagen om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar de föreskrifter som behövs som komplettering av EG- bestämmelserna. Promemorians förslag: I promemorian föreslogs ett bemyndigande för regeringen att meddela de föreskrifter som behövs som komplettering av EG-bestämmelserna. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har berört denna Prop. 2009/10:22 fråga. Skälen för regeringens förslag: De aktuella EG-förordningarna förut- sätter att det meddelas nationella bestämmelser antingen för att precisera bestämmelser eller för att verkställa dem. Det förekommer också att medlemsstaterna åläggs en skyldighet att reglera vissa frågor nationellt. De förhållanden som ska regleras är av sådan karaktär att de normalt regleras i förordning eller andra föreskrifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför utfärda sådana före- skrifter som behövs som komplettering till EG-bestämmelserna. Detta kan ske genom antagande av bestämmelser i form av verkställighets- föreskrifter eller med stöd av regeringens restkompetens. Något bemyn- digande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter behövs därför inte. Enligt regeringens mening är det däremot i upplysningssyfte lämpligt att införa en bestämmelse i vilken det anges att kompletterande föreskrifter kan antas. Regeringens bedömning: bör vara behörig myn- dighet såväl när det gäller livsmedelsprodukter som jordbrukspro- dukter. bör samråda med i ärenden som rör jordbruksprodukter. Promemorians bedömning: I promemorian har föreslagits att Livs- medelsverket och bör vara behöriga myndigheter inom sina respektive verksamhetsområden. Remissinstanserna: föreslår att endast Livsmedels- verket utses som behörig myndighet, för att undvika den administrativa börda ett utnämnande av två behöriga myndigheter innebär för företagen. I en förordning bör då föreskrivas att ska samråda med i de fall en ansökan avser en jordbruksprodukt som inte är livsmedel. anser att det är logiskt att dela upp uppgifterna på och utifrån respektive myndighets ansvarsområde, i syfte att ta till vara den specifika kompe- tens som finns inom respektive organisation. i anser att eventuella organisatoriska förändringar på central nivå bör samordnas med resultatet av förslagen i betänkandet Trygg med vad du äter (SOU 2009:08). anser att det är naturligt att övertar ansvaret i den del en sökt beteckning inte avser livsmedel. Svensk Mjölk anser att administrationen bör ligga på antingen eller och inte delas upp mellan verken, eftersom det är viktigt att handläggning och kontroll inte skiljer sig åt beroende på vilken produkt som avses. Övriga remiss- instanser har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: För att kunna inrätta de system som förutsätts i rådets förordningar (EG) nr 509/2006 och nr 510/2006 krävs att det finns en nationell organisation för att ta emot och handlägga ansökningar om registrering, ändring av produktspecifikation och avregi- strering samt i övrigt utföra uppgifter som inte ska utföras av kontroll- myndigheten. är behörig myndighet att ta emot och kon- trollera ansökningar om registrering av beteckningar samt att utföra de uppgifter i övrigt som en behörig myndighet har enligt EG-förord- ningarna (jfr 2 § förordningen (1995:1345) om skydd för beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel, m.m.). a enligt sin instruktion utöva verksamhet på livsmedelsområdet. Som närmare framgår av redogörelsen i avsnitt 9.2 kan verksamhetsområde inte anses omfatta alla pro- dukter som avses i EG-förordningarna, utan en del produkter faller i stället under verksamhetsområde. I promemorian föreslogs att såväl som Jordbruks- verket skulle vara behöriga myndigheter inom sina respektive verksam- hetsområden. har inte haft något att invända mot detta. har i sitt remissvar anfört att bör vara behörig myndighet för alla de produkter som omfattas av de aktuella förordningarna. anser att det är naturligt att ansvaret delas upp enligt förslaget i promemorian, medan Svensk Mjölk anser att ansvaret bör ligga på en enda myndighet. Av redo- görelsen i avsnitt 9.2 framgår att regeringen vid en samlad bedömning anser att kontrollen av samtliga aktuella produkter bör skötas av en enda myndighet. Då de produkter som avses främst är livsmedelsprodukter och endast en mycket liten del är jordbruksprodukter är det enligt regeringens mening lämpligt att behåller det över- gripande ansvaret för att kontrollera att lagstiftningen om skyddade beteckningar efterlevs. När det gäller ansvaret för handläggningen av ansökningsärenden och utförandet av övriga uppgifter som inte ska utföras av kontrollmyndigheten, bör detta ligga på samma myndighet som kontrollen. i anser att eventuella organisatoriska förändringar på central nivå bör samordnas med resultatet av förslagen i betänkandet Trygg med vad du äter (SOU 2009:08). I betänkandet före- slås bl.a. att de delar av verksamheten vid som rör foder och animaliska biprodukter, djurhälsa och djurskydd, fytosanitärt växt- skydd samt veterinära förvaltningsfrågor ska flyttas över till en ny . Betänkandet bereds inom . Det är inte möjligt att förutse resultatet av beredningen. Om förslaget i betänkandet genomförs skulle det eventuellt innebära att en eller några av de produkter som uppräknas som jord- bruksprodukter i bilaga II till rådets förordning (EG) nr 510/2006 skulle omfattas av den nya ansvarsområde. Detta talar enligt regeringens mening inte emot att låta ansvara för såväl livsmedel som jordbruksprodukter. Regeringen anser sammanfattningsvis att bör vara behörig myndighet såväl när det gäller livsmedel som jordbrukspro- dukter. Detta bör framgå av en regeringsförordning. I en sådan förordning bör även klargöras att ska samråda med i ärenden som rör de jordbruksprodukter som avses i bilaga II till rådets Prop. 2009/10:22 förordning (EG) nr 510/2006. Det bör vidare av instruktion framgå att verket är behörig myndighet även såvitt avser jordbruksprodukter, vid tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 510/2006. 9.1Två typer av kontroll Regeringens förslag: Begreppet tillsyn ska ersättas av begreppet kontroll. Begreppet kontroll ska omfatta såväl offentlig kontroll som kontroll av att produktspecifikationerna följs. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. SWEDAC avråder bestämt från att byta ut begreppet tillsyn mot begreppet kontroll. Om begreppet tillsyn ersätts med begreppet kontroll isolerat inom en sektor kommer det att leda till olika begreppsanvändning inom olika områden. Detta kommer i sin tur att leda till oklarheter och missförstånd, särskilt som det i promemorian framgår att med kontroll avses även informations- och rådgivningsinsatser. Tillsyn bör vara ett överordnat begrepp.