prop · GX0350 · 2009-11-10 00:00:00 — medhjälp och anstiftan i 4 § gäller alla brottsbalksbrott samt de brott i specialstraffrätten för vilka fängelse är föreskrivet. I 6 § föreskrivs att underlåtenhet att avslöja eller hindra brott är straffbar i de fall där det särskilt anges. Beträffande mord, dråp, folkmord och terroristbrott finns särskilda stadganden som föreskriver att försök, förberedelse och stämp- ling till samt underlåtenhet att avslöja brotten är straffbart. Försök, förbe- redelse och stämpling till folkrättsbrott samt underlåtenhet att avslöja sådant brott är däremot inte straffbart. Av 23 kap. 1 § andra stycket framgår att straff för försök får bestämmas till högst vad som gäller för fullbordat brott. Även för medhjälp och anstiftan kan dömas till samma straffmaximum som för fullbordat brott. Vad gäller förberedelse och stämpling däremot, framgår av 2 § tredje stycket samma kapitel att straffet ska bestämmas under den högsta gräns som gäller för fullbordat brott. Det innebär att för försök, medhjälp och anstiftan till t.ex. mord kan dömas till livstids fängelse varför preskriptionstiden för dessa brott kan uppgå till . Efter- som straff för förberedelse och stämpling alltid ska bestämmas under den högsta gränsen för fullbordat brott kan inte livstids fängelse följa på t.ex. förberedelse till mord och preskriptionstiden kan därför som längst uppgå till (jfr 35 kap. 1 § ). 5 Utgångspunkter i huvudsak Motiven för bestämmelser om preskription har varierat under århundra- dena och har ofta haft samband med de rådande straffrättsliga ideologier- na. De nu gällande reglerna om straffrättslig preskription motiveras främst av rättspolitiska, humanitära och praktiska skäl. Det är inte lika angeläget att gamla brott blir bestraffade som att så sker med brott som ännu är aktuella i människors medvetande och statens straffanspråk bör inte heller upprätthållas . Det har också ansetts rim- ligt att den som efter ett brott har varit laglydig ska kunna känna sig trygg och inte behöva riskera att den existens han eller hon byggt upp åt sig går till spillo på grund av brottet. Ytterligare ett motiv bakom reglerna är att det kan vara förenat med svårigheter att utreda och föra bevisning om ett brott som begåtts sedan. Vittnens minnesbilder kan blekna allteftersom tiden går och både vittnen och gärningsmän kan hinna avlida. Även kraven på rättssäkerhet och effektivitet talar alltså för att gamla brott preskriberas. De rättspolitiska och humanitära skälen för preskription väger dock mindre tungt ju allvarligare brott det är fråga om. Det är också därför det föreskrivs olika preskriptionstider alltefter brottets svårhet, med som längsta tid för åtalspreskription. Som nämnts gäller också en absolut preskriptionstid . Regeringen anser att de grundläggande skälen för denna ordning fortfa- rande äger giltighet. Utgångspunkten bör alltjämt vara att brott ska pre- skriberas och att det endast är för vissa allvarliga brott som det kan finnas skäl att överväga förändringar. Principen om ett samband mellan brottens straffskala och preskriptionstidens längd bör som huvudregel alltjämt gälla. har samhället utvecklats och därmed har bl.a. synen på viss typ av brottslighet förändrats . Det finns givetvis ett starkt allmänt intresse av att brott inte förblir ostraffade i synnerhet gäller det för mycket allvarliga brott. Regeringen har funnit att det finns ett större behov än tidigare av att kunna markera en strängare syn på våldsbrott såsom mord (prop. 2008/09:118 s. 26). Även internationellt har en viktig utveckling skett såvitt avser de allvarligaste internationella brotten. Av artikel 29 i stadgan följer att de s.k. huvudbrotten som domstolen får döma över folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser inte ska bli föremål för preskrip- tion. Internationella straffrättsutredningen lade, som tidigare nämnts, i sitt betänkande Internationella brott och svensk jurisdiktion fram ett förslag till en ny lag om internationella brott. Förslaget innebar bl.a. att brotten i den nya lagen i princip skulle undantas från preskription. Be- tänkandet har remissbehandlats och bereds inom . Frå- gan har också utretts särskilt i den promemoria som behandlas. Även om Romstadgan inte innehåller något krav för anslutande stater att inför- liva bestämmelsen om preskription i nationell lagstiftning finns det, mot bakgrund av dels utvecklingen inom folkrätten, som gått mot att pre- skription inte ska gälla för de allvarligaste internationella brotten, dels det faktum att ett flertal länder i har undantagit vissa allvarliga brott från preskription, enligt regeringens mening anledning att överväga preskriptionsfrågorna i detta sammanhang utan att avvakta beredningen av övriga förslag i betänkandet. I promemorian finns en sammanfattning av hur straffrättslig preskrip- tion har reglerats i ett antal europeiska länder, jfr kap. 5. Av denna redo- görelse framgår att ett flertal länder i , däribland , Fin- land och , har undantagit vissa allvarliga brott från preskription. Även har sedan promemorian överlämnades infört en bestämmelse enligt vilken vissa allvarliga brott undantas från preskription. är således det enda land i där samtliga brott preskriberas och torde även internationellt sett tillhöra i vart fall en minoritet i detta avseende. Även de praktiska skäl som åberopas till stöd för preskriptionsre- gleringen har försvagats i vissa hänseenden. gamla brott har förbättrats genom användning av ny DNA-teknik. Det räcker med mycket små mängder av spår för att få fram en DNA-profil, som kan binda en person till ett biologiskt spår. Inte bara DNA-tekniken utan också annan kriminalteknik förbättras fortlöpande. Även polisens resurser och arbetsmetoder har betydelse för brottsutredningar. Nuförti- den sker t.ex. brottsplatsundersökningar på ett annat sätt . Fler spår kan tillvaratas och hanteras bättre och säkrare. Samarbetet mellan polismyndigheter, såväl nationellt som internationellt, förbättras och utvecklas fortlöpande. Såväl DNA-tekniken som annan kriminalteknik kommer dessutom att fortsätta att utvecklas. har också brottsofferperspektivet lyfts fram tydligare i olika straffrättsliga sammanhang. Det kan vara viktigt för brottsoffret att gärningsmannen ställs till svars för sitt handlande även om förflutit sedan brottet begicks. Att t.ex. ett mord upp och att den skyldige döms kan också innebära att andra personer som varit misstänkta för brottet kan avföras från misstanke. Sammantaget anser regeringen att det finns skäl att överväga föränd- ringar i preskriptionsreglerna för vissa, mycket allvarliga brott. En fråga är då vilka brott som bör omfattas av en reform. Att det rör sig om ytterst allvarliga brott som kan leda till särskilt stränga straff utgör inte ensamt ett tillräckligt skäl för att preskriptionstiden bör för- längas eller slopas. Att kriminaltekniken och polisens förbättrade arbets- metoder medfört att möjligheten att klara upp vissa brott har ökat utgör inte heller ensamt ett berättigat skäl för att frångå de grundläggande prin- ciperna på området. För att den grundläggande systematiken ska frångås krävs det att det vid varje enskild brottstyp görs en analys av behovet av en särreglering. Andra frågor som övervägts i promemorian rör bl.a. preskriptionstiden för brottet könsstympning av barn. ändrades preskriptions- tiden för vissa sexualbrott mot barn bl.a. så att den i stället skulle börja räknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . förlängdes preskriptionstiden ytterligare. Som skäl för att särreglera preskriptionstider vid sexualbrott mot barn anfördes bl.a. att dessa brott intar en särställning och att det vore stötande om preskriptionsreglerna hindrar lagföring av en person som bevisligen gjort sig skyldig till ett brott. Regeringen menade vidare att de rättspolitiska argument som upp- bär preskriptionsinstitutet väger lätt mot intresset av att kränkningar av detta slag beivras (prop. 1994/95:2 s. 26). Såväl sexualbrott begångna mot barn som skattebrott är vidare speciella från utredningssynpunkt, eftersom sådana brott i många fall upptäcks förhållandevis efter det att brottet begicks. Detta kan innebära att vissa brott är preskriberade redan när de upptäcks. Samma problematik gäller ifråga om könsstymp- ning av barn. Det finns därför skäl att överväga ändrade preskriptionsreg- ler också för det brottet. En annan grundläggande frågeställning att överväga i detta samman- hang är om ändringar i preskriptionsbestämmelser bör gälla retroaktivt. En given utgångspunkt är att sådana ändringar inte ska kunna tillämpas ifråga om brott som redan preskriberats. I det följande behandlas bl.a. frågan om ändring av preskriptionsbe- stämmelserna för vissa allvarliga brott, avsnitt 6.1. Brottet könsstymp- ning av barn behandlas i avsnitt 6.3 och i avsnitt 7 görs överväganden beträffande retroaktiv tillämpning av de föreslagna ändringarna i pre- Prop. 2009/10:50 skriptionsbestämmelserna. Vissa allvarliga brott undantas från preskription Regeringens förslag: Mord, dråp, grovt folkrättsbrott, folkmord samt terroristbrott som begås genom mord eller dråp undantas från åtalspre- Detsamma gäller försök till mord, dråp, folkmord samt ter- roristbrott som begås genom mord eller dråp. De brott som undantas från åtalspreskription undantas även från påföljdspreskription och ab- Regeringens bedömning: Brott som någon begått innan han eller hon fyllt bör även fortsättningsvis preskriberas. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med reger- Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har tillstyrkt förslagen respektive bedömningen eller lämnat dem utan erinran. övervägande majoritet av remissinstanserna har inte haft någon erinran mot det principiella ställningstagandet att avskaffa snarare än att förlänga nen vid , vid Uppsa- la universitet och vid har avstyrkt promemorians förslag såvitt gäller andra brott än de internatio- nella, främst mot bakgrund av att allmänpreventiva och humanitära skäl talar för att preskriptionen behålls. styrkt förslaget om att undanta mord, dråp och terroristbrott från pre- skription och anfört att frågan om avskaffande av preskription för brott vid sidan av Romstadgans brottskatalog bör utredas ytterligare, eftersom det kan vara mer naturligt att undanta preskription för alla brott som har livstids fängelse i straffskalan. har ställt sig tveksam till att undanta annat än de internationella brotten från preskription. ändå sker har tingsrätten ansett att en lösning som knyter an till brottens straffskalor vore att föredra. Hovrätten för har anfört att det kan framstå som mer naturligt att alla brott som har livstid i straffska- lan undantas från preskription. har anfört att undan- taget från preskription inte bör avse dråp. har anfört att i vart fall även grov våldtäkt borde undantas från preskription. sationen för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks) har ansett att våldtäkt, grov fridskränkning, grov kvinnofridskränkning och köns- stympning av barn bör omfattas av preskriptionsundantaget samt att om grov kvinnofridskränkning inte undantas från preskription bör preskrip- tionstiden räknas från den senaste brottsliga gärningen. digheten har föreslagit att preskriptionstiderna för våldtäkt, rån och andra grövre våldsbrott ska utsträckas till förslagsvis . () har anfört att en översyn bör göras av frågan om preskription av våldtäkt, grov fridskränkning och grov kvinno- fridskränkning samt att preskriptionstidens längd för könsstympning av Prop. 2009/10:50 barn bör utredas ytterligare. Kriminalvården och Hovrätten för Västra har ställt sig tveksam till respektive avstyrkt förslaget om att försöksbrott ska undantas från preskription. Bland andra samt , , vid , vid och vid univer- sitet har ställt sig tveksam till respektive avstyrkt att preskription avskaf- fas för andra brott än de internationella och har samma inställning beträf- fande försök till dessa brott. vid har därutöver anfört att även om man skulle välja att slopa preskriptionstiderna för mord och dråp o.s.v., framstår det som väl långt- gående att inkludera också försöksbrott. har av- styrkt att försök till dråp omfattas av preskriptionsundantaget. Brottsof- fermyndigheten har anfört att det ur ett brottsofferperspektiv är angeläget att även mord och dråp som förövas av en person omfattas av förslaget om avskaffande av preskription. Skälen för regeringens förslag och bedömning Avskaffande av preskription för vissa allvarliga brott I den mån preskriptionstider ska förändras beträffande vissa allvarliga brott anser regeringen, i likhet med vad som föreslagits i promemorian, att preskription ska avskaffas för dessa, snarare än att den nu gällande längsta preskriptionstiden ska förlängas. Remissinstanserna har heller inte i princip haft något att invända mot förslaget i den delen. Att avskaf- fa preskription bör dock endast komma i fråga för vissa allvarliga brott. Brott med livstids fängelse i straffskalan Lagstiftaren har gjort en bedömning av brottets svårhet genom utform- ningen av straffskalan. Preskriptionstiden relateras enligt gällande regler till det straffmaximum som är föreskrivet för brottet. bedömningen av för vilka brott preskription bör avskaffas skulle således kunna vara att utgå från brottens straffmaximum. Livstids fängelse är det strängaste straffet i svensk rätt och det är förbehållet de allvarligaste Med denna utgångspunkt skulle en lösning kunna vara att brott som kan straffas med livstids fängelse inte ska preskriberas. denna lösning som har valts i många av de länder som inte tillämpar preskription för alla brott, t.ex. i och , och som föror- Hovrätten för och . tids fängelse kan i dömas ut för runt trettio brott, varav ett tiotal i En modell där brott med livstids fängelse i straffskalan undantas från preskription har vissa fördelar vad gäller den lagtekniska utform- ningen, bl.a. på så sätt att den skulle vara enkel och överskådlig. matiken i 35 kap. kan behållas och det behövs inte några Regeringen har dock, i likhet med promemorian, funnit att det finns skäl som talar emot att låta längsta föreskrivna straffmaximum ensamt avgöra vilka brott som bör undantas från preskription. Som nämnts är det Prop. 2009/10:50 ett trettiotal brott som har livstids fängelse i straffskalan. brott har ett förhållandevis lågt straffminimum, fängelse, t.ex. grovt sabotage och kapning, grovt brott, och det skulle enligt regeringens mening föra för långt att låta dessa brott omfattas. Det är inte heller lämpligt att låta en reform avse brott som förutsätter att riket är i krig eller krigsfara. Dessa straffbestämmelser tillämpas bara under vissa sär- präglade förhållanden. Enligt regeringens mening bör det inte föreslås mer långtgående förändringar än det finns behov av. Regeringen anser därför inte att samtliga brott med livstids fängelse i straffskalan bör un- dantas från preskription. Ett annat alternativ vid bedömningen av för vilka brott preskription bör avskaffas skulle kunna vara att utgå från de brott som har det högsta minimistraffet, fängelse. De brott som då skulle undantas från preskription är, utöver de internationella brotten som behandlas särskilt nedan, mord, uppror, högförräderi samt terroristbrott där gärningen inne- fattar mord. Det skulle innebära att betydligt färre brott skulle undantas från preskription men man skulle ändå knyta an till brottens straffskalor. Som anförts i promemorian kan invändningar emellertid riktas även mot denna lösning. Mord, uppror, högförräderi samt terroristbrott som innefattar mord kan visserligen anses som några av de allvarligaste brot- ten i svensk rätt. Bland dessa brott särskiljer sig emellertid mord och terroristbrott som begås genom mord eftersom dessa till skillnad från de andra innefattar ett uppsåtligt dödande. Det är även svårt att förutse behov av förändringar för samtliga dessa brott. Brotten uppror och hög- förräderi har i princip inte förekommit i modern tid och är bl.a. nationellt begränsade i förhållande till skyddsobjektet; det svenska statsskicket och det svenska riket. Regeringen anser därför inte heller att preskription ska slopas för samtliga de brott som har ett straffminimum om tio års fängel- se. Brott som innefattar uppsåtligt dödande Ytterligare ett alternativ för avgränsning av vilka brott som bör undantas från preskription är, som föreslagits i promemorian, att använda ett krite- rium som innebär att brottet ska innefatta uppsåtligt dödligt våld. Förut- om mord finns det ett antal brott som innefattar eller kan innefatta upp- såtligt dödande; dråp, barnadråp, folkmord, folkrättsbrott och terrorist- brott. Terroristbrott och folkmord är kvalificerade former av vissa brott som regleras i men de behöver inte innefatta uppsåtligt dödande. Av de brott som innefattar eller kan innefatta uppsåtligt dödande är vissa visserligen att anse som mer allvarliga än andra. Av straffskalorna för de brott som innefattar uppsåtligt dödande följer att mord, folkmord och terroristbrott, som inte är mindre grovt, är svårare än t.ex. dråp. En- ligt regeringens mening är emellertid det avgörande kriteriet gärnings- mannens uppsåt att döda. Regeringen anser att utgångspunkten vid be- dömningen av för vilka brott preskription bör avskaffas ska vara att ett brott innefattar uppsåtligt dödande. Mord, dråp m.m. och terroristbrott Mord är ett av de allra allvarligaste brotten i svensk rätt. släcks ut och följderna av brottet kan aldrig återställas. är det svåraste som kan föreskrivas för något brott, nämligen fängelse i lägst tio och högst , eller på livstid. De rättspolitiska och humani- tära skäl som åberopas till stöd för preskriptionsregleringen väger mindre tungt när det gäller denna typ av allvarliga brott. En annan anledning till att preskriptionsbestämmelserna nu ses över är, som nämnts, att bl.a. användningen av DNA-teknik har utvecklats och att det finns större möj- ligheter att klara upp äldre brott. Denna omständighet i kombination med att polisens arbetsmetoder och annan teknik har utvecklats talar för att polisens möjligheter att utreda gamla mord, även sådana som är äldre än , har förbättrats. De fall som kan komma att utredas har stor betydelse såväl för allmänheten som för enskilda. Såväl anhöriga till den som berövats livet som tidigare misstänkta har som nämnts ett intresse av att lagföring sker. Mord föreslås därför undantas från preskription. Det mindre grova brottet, dråp, har en lägre straffskala och en kortare preskriptionstid än det svårare brottet mord. som nämnts att principen om att brott med samma straffmaximum ska ha samma preskriptionstid endast i undantagsfall ska frångås. instanser har också invänt mot promemorians förslag i denna del. och dråp har emellertid samma skyddsintresse och utgör olika grader av Gärningen att uppsåtligen beröva annan livet är den- Såväl det allmänna som det enskilda intresset av att beivra upp- såtligt dödande torde vara lika starkt beträffande dråp som för mord. Regeringen föreslår således att även dråp bör undantas från preskription. Även brottet barnadråp innefattar uppsåtligt dödande. dogjorts för är det dock i detta fall fråga om mycket speciella omständig- heter som gör att barnadråp har en mildare straffskala än både mord och I likhet med den bedömning som gjordes i promemorian anser regeringen därför att det inte finns skäl att förändra bestämmelserna om preskription för barnadråp. Terroristbrott är ett brott som i vissa fall kan innefatta uppsåtligt dö- Mord och dråp kan, om vissa förutsättningar är uppfyllda, bedö- mas som terroristbrott. De skäl som anförts för att mord och dråp inte bör preskriberas gäller även för terroristbrott i de fall gärningen begås genom Terroristbrott som begås genom mord eller dråp föreslås därför inte heller preskriberas. Vissa allvarliga brott enligt Romstadgan har ratificerat Romstadgan. Den innehåller visserligen inte, som nämns ovan, något krav på att på ett nationellt plan införliva stadgans s.k. Det finns emellertid ett starkt intresse av att svensk lagstift- ning medger lagföring för allvarliga internationella brott på motsvarande sätt och i samma utsträckning som gäller enligt den internationella ord- ning som har verkat för (jfr dir. 2000:76). ska, enligt artikel 29 i Romstadgan, inga regler om preskription gälla. Regeringens utgångspunkt är därför att preskription för de brott i svensk rätt som motsvarar folkmord och krigs- förbrytelser bör avskaffas. Samtliga remissinstanser som yttrat sig i den- na fråga har antingen tillstyrkt eller inte haft någon erinran mot förslaget. Brott mot mänskligheten behandlas närmare nedan. Folkmord föreslås således undantas från preskription. Det gäller som princip även folkrättsbrott, som till stor del motsvarar Romstadgans brott krigsförbrytelser. Bland krigsförbrytelsebrotten finns emellertid gärning- ar av olika karaktär. Detsamma gäller folkrättsbrottet, som gradindelats i ett normalgradsbrott och ett grovt brott med två olika straffskalor. I arti- kel 8 i Romstadgan anges att den generella jurisdiktion som Internatio- nella brottmålsdomstolen har över krigsförbrytelser särskilt avser sådana förbrytelser som begås som en del av en plan eller en politik eller utgör en del av förövandet av sådana brott i stor skala. Sådana gärningar skulle troligen rubriceras som grova folkrättsbrott enligt svensk lagstiftning. Internationella straffrättsutredningen har föreslagit att straffskalan för krigsförbrytelsebrottet ska gradindelas i nära överensstämmelse med vad som gäller för folkrättsbrott och att endast krigsförbrytelse, grovt brott, ska undantas från preskription. Att enbart slopa preskription för grovt folkrättsbrott stämmer även väl överens med regeringens allmänna ut- gångspunkt, att det endast är för vissa allvarliga brott som ett avskaffan- de av preskription bör övervägas. Regeringen föreslår därför inte några förändringar rörande folkrättsbrott av normalgraden. Detta innebär att folkmord och grovt folkrättsbrott föreslås undantas från preskription. Det finns i svensk rätt inte några särskilda bestämmelser om brott mot mänskligheten. Däremot torde de flesta gärningar som omfattas av Rom- stadgans definition av brottet utgöra allvarliga brott enligt straffbestämmelser eller annan svensk straffrättslig lagstiftning. Interna- straffrättsutredningen har lämnat förslag till en ny straffbestäm- melse om brott mot mänskligheten. Detta förslag bereds inom och det arbetet bör inte föregripas i detta lagstiftningsärende. Någon ändring i preskriptionshänseende bör därför inte göras. Några av gärningarna som träffas av definitionen av brott mot mänskligheten om- fattas dock av förslagen om avskaffande av preskription för vissa andra allvarliga brott ovan. Sammanfattningsvis föreslås att åtalspreskription avskaffas för mord, dråp, grovt folkrättsbrott, folkmord samt terroristbrott som begås genom mord eller dråp. Försök, förberedelse och stämpling till brott, m.m. En ytterligare fråga är om de osjälvständiga brottsformerna av mord, dråp, folkmord och terroristbrott också bör undantas från preskription eller inte. Regeringen föreslår som framgått att vissa av de allvarligaste brotten ska undantas från preskription och anser att denna bedömning bör göras restriktivt. Med en sådan utgångspunkt kan det förefalla konsekvent att de osjälvständiga brottsformerna även fortsättningsvis ska preskriberas. När det gäller försöksbrott finns det emellertid gärningar som kan fram- stå som i princip lika allvarliga som ett fullbordat brott (SOU 1953:14, Förslag till brottsbalk, s. 360). Det kan t.ex. vara fråga om ett långt fram- skridet försök till mord som innebär att målsäganden får livsvariga inva- lidiserande skador, eller ett försök till mord där det endast är rena tillfäl- Prop. 2009/10:50 ligheter, utanför gärningsmannens kontroll, som gör att målsäganden inte Försöksbrotten har därför samma straffmaximum och preskrip- tionstid som de fullbordade brotten. Enligt regeringen bör denna kopp- ling till brottets svårhet inte frångås.