prop · GX0315 · 2009-10-08 00:00:00 — I praktiken innebär detta att företagaren drar av skatten i sin skatte- eller självdeklaration på samma sätt som gäller för ingående skatt som hänför sig till omsättning som medför skattskyldighet i . En utländsk företagare kan också ha rätt till återbetalning enligt 10 kap. 11 § första stycket eller 10 kap. 12 § ML. Detta kan t.ex. gälla när en sådan företagare omsätter varor från till ett annat (en gemenskapsintern omsättning som är undantagen från skatteplikt enligt 3 kap. 30 a § ML) eller när en utländsk företagare exporterar varor till länder utanför EG. Om en utländsk företagare har rätt till återbetalning enligt 10 kap. 11 § första stycket eller 12 § ML ska en ansökan om återbetalning alltid göras i den form som föreskrivs i 19 kap. 12 § ML. Förslag till nya regler om omsättningsland för Prop. 6.1Ny struktur på 5 kap. mervärdesskattelagen m.m. Regeringens bedömning: 5 kap. mervärdesskattelagen (1994:200, ML) bör omdisponeras när de nya reglerna om omsättningsland för tjänster i mervärdesskattedirektivet införs i lagen. Regeringens förslag: 5 kap. 1 § ML ska följdändras med anledning av den nya strukturen på 5 kap. Den gällande 5 kap. 9 § ML ska betecknas 5 kap. 3 a § ML. Vidare ska de gällande 5 kap. 58 §§ ML upphöra att gälla. Ett antal nya rubriker ska införas i samma kapitel och några existerande sådana upphävas. Promemorians bedömning och förslag: Överensstämmer med rege- ringens. Remissinstanserna: och tillstyr- ker förslaget. Företagarna välkomnar den modernisering och förenkling av reglerna som förslaget innebär. Företagarna anser dock att de defini- tioner som föreslås i 5 kap. mervärdesskattelagen bör samlas i lagens 1 kap. Näringslivets skattedelegation välkomnar generellt sett de förenk- lingar och förbättringar som förslaget innebär. Delegationen ifrågasätter dock varför definitionerna som ges i de föreslagna 5 kap. 4, 10, 14, och 15 §§ ML inte återfinns i lagens första kapitel i stället. välkomnar den modernisering och förenkling som förslaget innebär. har inget att erinra mot förslagen och delar upp- fattningen att de innebär förenklingar för företag. Skälen för regeringens bedömning och förslag: Genom direktiv /8/EG införs nya omsättningslandsregler för tjänster i mervärdes- skattedirektivet. Vid genomförandet av dessa regler i svensk rätt är det allmänt sett en fördel ur systematisk synvinkel och för rättstillämpningen om de svenska bestämmelserna i stort är ordnade på samma vis som i EG-rätten. För att åstadkomma en sådan ordning bör 5 kap. mervärdes- skattelagen ges en ny struktur. De gällande reglerna om omsättningsland för varor i mervärdesskatte- lagen påverkas inte i sak av dessa omstruktureringar. De förändras endast genom att den gällande 5 kap. 9 § mervärdesskattelagen (1994:200, ML) föreslås flyttas så att reglerna om varor och undantagen från dessa hålls samlade. Därutöver görs också vissa redaktionella ändringar i 5 kap. 2 b § ML (se vidare avsnitt 6.8.9 avseende denna paragraf). I lagen införs nya regler avseende omsättningsland för tjäns- ter vars ordning av nämnda skäl i möjligaste mån bör följa mervär- desskattedirektivets. De gällande reglerna på området föreslås upphävas eller, i två fall, omnumreras (5 kap. 4 och 11 §§ betecknas 5 kap. 8 och 19 §§) och ges en delvis ändrad lydelse (se vidare avsnitt 6.8.3 respektive 6.8.12). Även om ett antal av de nya reglerna materiellt sett är oförändra- de jämfört med sina föregångare framstår den valda tekniken som lämp- lig. Detta mot bakgrund av att bestämmelserna i en gällande paragraf kan regleras i skilda nya paragrafer och en ny sådan kan innehålla regler från olika gällande paragrafer. Dessa omstruktureringar medför även delvis en Prop. 2009/10:15 ändrad rubriksättning i 5 kap. mervärdesskattelagen. Näringslivets skattedelegation och Företagarna ifrågasätter varför ett antal definitioner i promemorians förslag regleras i 5 kap. mervärdesskat- telagen och inte i 1 kap. samma lag. Skälet till förslaget är att de aktuella definitionerna enbart avser vissa paragrafer i lagens 5 kap. och inte hela lagen, vilket definitionerna i 1 kap. gör. finns också defini- tioner av aktuellt slag i 5 kap. 2 b § ML. Regeringen ansluter sig därför till promemorians förslag i dessa delar. När det gäller tolkningen av de föreslagna bestämmelserna är det i många fall av stor vikt att dessa ges en enhetlig tolkning på EG-nivå. Om medlemsstaterna tillämpar reglerna olika kan det medföra dubbelbeskatt- ning eller oavsiktlig skattefrihet. För att uppnå en enhetlig tillämpning pågår arbete på EG-nivå i den så kallade med att ta fram riktlinjer för tolkningen. Ett antal riktlinjer har beslutats och fler kommer att beslutas. Avsikten är att dessa seder- mera i största möjliga omfattning ska tas in i en EG-tillämpningsförord- ning. En sådan förordning blir direkt tillämplig i medlemsstaterna och ska därmed inte genomföras i nationell rätt. Den uppfattning regeringen ger uttryck för nedan kan därför komma behöva frångås i de fall en annan mening anges i en framtida riktlinje eller tillämpningsförordning. I de fall det finns en beslutad riktlinje, en riktlinje som av- ses antas eller en av kommissionen angiven uppfattning i en fråga som inte täcks av en riktlinje, anger regeringen som sin uppfattning vad som kommer till uttryck i dessa. Det nu sagda gäller de ställningstaganden regeringen gör i avsnitt 6.3, 6.4, 6.5.2, 6.7.1, 6.8.3, 6.8.8, 6.8.9, 6.8.10 och 6.10. Den ovan föreslagna ändringarna innebär att 5 kap. 1 § ML bör följd- ändras med anledning av den nya strukturen på 5 kap. Vidare bör den gällande 5 kap. 9 § ML betecknas 5 kap. 3 a § ML. Med anledning härav bör följdändringar göras i 2 a kap. 7 §, 8 kap. 9 § och 9 a kap. 17 § ML. Sådana ändringar bör också göras i 2 kap. 4 § lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import m.m. och 3 § lagen (1999:446) om provian- tering av fartyg och luftfartyg. Ändringarna medför vidare att de gällande 5 kap. 58 §§ ML bör upphöra att gälla. Ett antal nya rubriker bör också införas i 5 kap. mervärdesskattelagen och några befintliga sådana upphä- vas. Regeringens bedömning: Begreppet beskattningsbar person bör inte införas i mervärdesskattelagen (1994:200) i detta lagstiftningsärende. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i konstaterar att de skil- da begreppen näringsidkare och beskattningsbar person kan leda till viss osäkerhet även i förevarande förslag. , Närings- livets skattedelegation, och bek- lagar att begreppet beskattningsbar person inte införs i mervärdesskatte- Kommuner och Landsting menar att det är nödvändigt att införa begreppet beskattningsbar person i mervärdesskattelagen för att bl.a. komma till rätta med de problem som uppstår för en tidigare icke mervärdesskatteregistrerad person i samband med att denne registrerar sig. Skälen för regeringens bedömning: I de bestämmelser där mervär- desskattelagen använder begreppet näringsidkare använder mervärdes- skattedirektivet i motsvarande regler begreppet beskattningsbar person. Med näringsidkare förstås enligt förarbetena varje fysisk eller juridisk person som driver verksamhet av ekonomisk natur och av sådan karaktär att den kan betecknas som yrkesmässig (prop. 1994/95:57 s. 161). Med beskattningsbar person avses den som bedriver ekonomisk verksamhet, oavsett på vilken plats och oberoende av verksamhetens syfte eller re- sultat (artikel 9.1 i mervärdesskattedirektivet). har tolkat begreppet beskattningsbar person i ett flertal avgöranden. Av exempelvis dom i mål C-60/90, mot en Accijnzen, 1991 s. I-3111, följer att ett holding- bolag, som uteslutande har till föremål för sin verksamhet att förvärva intressen i andra företag, inte är en beskattningsbar person enligt mervär- desskattedirektivet. har också i dom i mål C-155/94, mot Commissioners of Customs and Excise, 1996 s. I-3013 funnit att begreppet ekonomisk verksamhet i den numera betecknade artikel 9.1 i direktivet ska tolkas på så sätt att det inte omfattar köp och försäljning av aktier och andra värdepapper genom en förvaltare i samband med förmögenhetsförvaltningen i en stiftelse för välgörande ändamål. För svenska förhållanden innebär två avgöranden att de som omfattas av dem inte är näringsidkare enligt mervärdesskattelagen. Regeringsrätten fann i RÅ 2007 ref. 57 att en idrottsförening var att betrakta som en näringsidkare vid bedömningen av omsättningsland för en tjänst enligt 5 kap. 7 § ML. Domstolen konstaterade att begreppet näringsidkare inte definieras i mervärdesskattelagen och att det därför saknades skäl att tolka bestämmelsen på annat sätt än motsvarande be- grepp i den regel i sjätte direktivet (numera mervärdesskattedirektivet) som den avser att genomföra. Med begreppet näringsidkare ska, enligt Regeringsrätten, i detta sammanhang avses detsamma som med direkti- vets begrepp skattskyldig person (beskattningsbar person). Det förhållan- det att det i 4 kap. 8 § ML finns särskilda regler om vissa ideella förenin- gars yrkesmässiga verksamhet, vilka saknar närmare motsvarighet i direktivet, kunde enligt domstolen inte anses innebära att en särskild svensk reglering av bestämmelserna om omsättningsland införts eller åsyftats. Utvecklingen i rättspraxis reser frågan om överensstämmelsen mellan begreppen beskattningsbar person och näringsidkare. Det är dock inte möjligt att hantera den frågan inom ramen för förevarande lagstiftnings- ärende. Detta bl.a. på grund av att det brådskar att få de nya reglerna om beskattningsland och återbetalning till utländska företagare på plats. I det följande används därför näringsidkare på sedvanligt vis såsom motsva- rande mervärdesskattedirektivets beskattningsbar person. Såsom Kam- marrätten i och vissa andra remissinstanser i huvudsak kon- staterar kommer de skilda begreppen näringsidkare och beskattningsbar Prop. 2009/10:15 person därmed kunna leda till viss osäkerhet även i de förevarande för- De ändringar som kan komma att behöva göras bör dock över- vägas särskilt och får därför hanteras i ett annat sammanhang. Det bör slutligen noteras att begreppet beskattningsbar person utvidgas i vissa situationer genom den nya artikel 43 i mervärdesskattedirektivet (se vidare avsnitt 6.6). Därmed utvidgas begreppet näringsidkare på mot- svarande vis. Ytterligare kommentarer angående begreppet finns i avsnitt 6.6. Regeringens förslag: En följdändring ska göras i regelverket om mer- värdesskattegrupper genom att begreppet fast driftställe byts ut mot begreppet fast etableringsställe i 6 a kap. 2 § andra stycket mervär- desskattelagen (1994:200). Regeringens bedömning: Innebörden av begreppet etablerad bör förtydligas ytterligare jämfört med vad som anges i promemorian. Promemorians förslag och bedömning: Promemorian innehåller inte något förslag i denna del. Regeringens bedömning i fråga om begreppet etablerad m.m. är utförligare än vad som anges i promemorian. Remissinstanserna: Jfr vad remissinstanserna anför i avsnitt 6.7. Skälen för regeringens förslag och bedömning 6.3.1Följdändring i regelverket om mervärdesskattegrupper utmönstrades begreppet fast driftställe i princip ur mervärdesskattelagen och ersattes med begreppet fast etableringsställe (se vidare prop. 2001/02:28 s. 43 ff.). Det förra begreppet kom dock att kvarstå i 6 a kap. 2 § andra stycket ML. Regeringen föreslår nu att även den bestämmelsen ändras på ursprungligen avsett vis. Begreppet etablerad används i olika sammanhang i förslaget (se även I omsättningslandsreglerna avgör begreppet var beskattning ska ske och vem som ska betala skatten. Detta gäller oavsett om det är etableringen som tillhör säljaren eller köparen av en tjänst som styr tillämpningen av en viss regel. De regler där begreppet, i dess olika un- derformer, har betydelse är förslagets motsvarigheter till de nya artik- larna 44, 45, 56, 58, 59 och 192 a i mervärdesskattedirektivet (förslagets 5 kap. 5, 6, 15, 16 och 17 §§ ML samt 1 kap. 2 och 2 d §§ ML). ke på att begreppet har betydelse för tillämpningen av flera olika regler finns skäl att behandla det inledningsvis och gemensamt för dessa. Begreppet etablerad är ett samlingsnamn för säte, fast etableringsställe, bosättning eller stadigvarande vistelse, dvs. de olika slags anknytningar till ett visst land som avgör omsättningslandet. Dessa begrepp är i mer- värdesskattesammanhang inte definierade vare sig i EG-rätt eller svensk Prop. 2009/10:15 rätt. Begreppen säte och fast etableringsställe har dock, som framgår i det följande, behandlats av i vissa avseenden. Det bör även noteras att de i detta stycke omnämnda mervärdesskatterättsliga begrep- pen bör särskiljas från de liknande begrepp som används i direkt skatt. Framför allt två slags bedömningar kommer i fråga vid tillämpningen av begreppet etablerad. För det första vid bedömningen av om det finns en etablering överhuvudtaget. För det andra, i de fall den som säljer eller förvärvar en tjänst har flera etableringar, vid avgörandet av vilken av des- sa som ska anses ha omsatt eller förvärvat en tjänst. I detta avsnitt be- handlas emellertid enbart innebörden av begreppet etablering och övriga ovan omnämnda begrepp. Den andra frågan tas upp i avsnitt 6.4. Vid beskattningen av tjänster är sätet för en näringsidkares ekonomiska verksamhet den primära anknytningspunkten vid tillämpningen av om- sättningslandsreglerna. Det framgår direkt av hur artiklarna 44 och 45 är formulerade. Det bör särskilt understrykas att tillämpningsområdena för begreppen säte och fast etableringsställe är åtskilda, se punkten 58 i EG- domstolens dom i mål C-73/06, Planzer Sàrl mot Bundeszentralamt für Steuern, 2007 s. I-5655 (fortsätt- ningsvis Planzer). Det sagda förändras inte av att sätet i praktiken kan vara ett av bolagets fasta etableringsställen enligt de nedan angivna krite- rierna som används för att avgöra om ett sådant är för handen. Sätet är orten där bolaget har sin centrala förvaltning och de väsentliga besluten avseende ledningen av bolaget fattas (se punkten 60 i Planzer). Sätet kan inte bestå av en fiktiv etablering, se punkten 62 i samma dom. Av punkten 61 i Planzer framgår att ett antal faktorer bör beaktas för att avgöra var sätet för en näringsidkares ekonomiska verksamhet är belä- get. I första hand bör hänsyn tas till faktorer som det stadgeenliga sätet, orten för den centrala förvaltningen, den ort på vilken bolagsledningen sammanträder, och den ort, vanligtvis densamma, där bolagets allmänna policy beslutas. Andra faktorer, såsom bosättningsorten för företagsle- darna, orten där bolagsstämman hålls, där administrativa handlingar och bokföringshandlingar förvaras och där merparten av företagets finansiella transaktioner, bland annat bankförbindelser, sköts, kan också beaktas. När det gäller praktiska hantering bör, enligt regeringens mening, ett företags registrering hos anses vara en pre- sumtion för att sätet är placerat i . Sakförhållandena och den be- dömning som följer av Planzer kan dock givetvis leda till ett annat resultat i det enskilda fallet. Frågan om vad som är ett fast etableringsställe bör avhandlas med ut- gångspunkter i om det omsätter eller förvärvar en tjänst. I det fall en tjänst omsätts krävs enligt rättspraxis för existensen av ett fast etableringsställe att det ska ha en tillräcklig grad av varaktighet och en lämplig struktur avseende personella och tekniska Prop. 2009/10:15 resurser för att självständigt kunna tillhandahålla de avsedda tjänsterna (se punkten 54 i Planzer och där omnämnda rättsfall). Denna bedömning måste ytterst göras i det enskilda fallet. Om ett kontor eller något annat däremot enbart används för verksamhet av förberedande eller biträdande art, som till exempel personalrekrytering eller inköp av tekniska tillgån- gar som är nödvändiga för fullgörandet av verksamheterna i företaget, ut- gör den inte ett fast etableringsställe (se punkten 56 i Planzer). Någon rättspraxis från finns inte i fråga om vad som utgör ett fast etableringsställe vid förvärv av tjänster. Enligt regeringens mening är det dock uppenbart att det även i detta fall krävs att det fasta etableringsstället ska ha en tillräcklig grad av varaktighet och en lämplig struktur avseende personella och tekniska resurser. I detta fall bör dock vid avgörandet av varaktighet och tillräckliga resurser tas hänsyn till att de nya omsättningslandsreglerna syftar till att beskattningen i möjligaste mån ska ske där konsumtionen av tjänsterna faktiskt sker. För att betrak- tas som ett fast etableringsställe bör etableringen därför varaktigt ha en lämplig struktur på de personella och tekniska resurser som krävs för att kunna konsumera tjänsten. Härav följer vidare att en registrering till mer- värdesskatt i sig inte är tillräckligt för att ett fast etableringsställe ska finnas. Avslutningsvis bör poängteras att de nu aktuella bedömningarna avser ett fast etableringsställes potential att kunna tillhandahålla eller konsu- mera en tjänst, inte om så faktiskt skett (för bedömningen i detta senare avseende, se avsnitt 6.4). Någon definition av begreppet bosatt finns inte i EG-rätten. Begreppet bör emellertid anses avse den adress där en fysisk person är, i svenska termer, folkbokförd, dvs. den adress som uppges i det aktuella landets nationella register för registrering av befolkningen. Detta gäller oavsett om personen är en näringsidkare eller inte. Adressen sammanfaller i nor- malfallet med var personen också faktiskt vistas. Om ett land saknar ett nationellt register av aktuellt slag får frågan i stället avgöras på i det lan- det brukligt vis. Även begreppet stadigvarande vistas avser fysiska personer och inte heller det är definierat i EG-rätten. Det avser en ort till vilken personen, oberoende av om han är näringsidkare eller inte, har starka yrkesmässiga och personliga band av mer varaktig karaktär. Vid avgörandet av om sådana band finns bör alla relevanta faktorer beaktas (jfr punkten 51 i dom i mål C-262/99, mot Elliniko Dimosio, 2001 s. I-5547, fortsättningsvis Louloudakis). Bedömningen bör baseras på om personen faktiskt vistas på orten tillsammans med familjemedlemmar, tillgängligheten av bostad där, var dennes barn faktiskt går i skolan, var denne arbetar, var dennes egendom finns och det slags administrativa kontakter personen har med Prop. 2009/10:15 myndigheterna. Om dessa faktorer ger personens vistelse på orten ett till- räckligt mått av stabilitet genom den kontinuitet som uppstår genom livs- föring och utvecklandet av normala sociala och yrkesmässiga förhållan- den, bör denne anses stadigvarande vistas där. Om en person har yrkesmässiga och personliga band med flera länder är utgångspunkten att han stadigvarande vistas på orten som han har star- kast band till. Både de personliga och yrkesmässiga banden till en viss ort bör läggas till grund för bedömningen av vilka band som är starkast. Om dessa, vid en samlad bedömning, inte ger en klar vägledning bör de personliga banden ges företräde, jfr Louloudakis, punkterna 52 och 53. Med tanke på att syftet med de nya omsättningslandsreglerna är att beskattningen ska ske där konsumtionen av en tjänst faktiskt sker bör det dock inte uteslutas att i vissa fall betraktas en person stadigvarande vistas på ytterligare en ort i ett annat land. Exempelvis där denne har ett fritids- hus. Detta förutsätter dock att banden med denna andra ort till sin natur är tillräckligt nära och permanenta. För att beskattning ska ske i det andra landet krävs även att konsumtionen av tjänsten också faktiskt kan hänföras dit, vilket är en fråga som behandlas i nästa avsnitt. 6.4Vilken etablering tillhandahålls en tjänst? Regeringens bedömning: Ytterligare förtydliganden krävs jämfört med vad som anges i promemorian när det gäller vilken etablering en tjänst ska anses tillhandahållen. Promemorians bedömning: Regeringens bedömning är mer detalje- rad än den som finns i promemorian när gäller vilken etablering som till- handahålls en tjänst. Remissinstanserna: Jfr vad remissinstanserna anför i avsnitt 6.7. Skälen för regeringens bedömning Om den som förvärvar en tjänst är etablerad på mer än en ort och i olika länder är det inte självklart var tjänsten ska mervärdesbeskattas. I de fall beskattningen ska ske i landet där tjänsten konsumeras måste etablerin- gen där så faktiskt sker identifieras (innebörden av begreppet etablering m.m. behandlas i avsnitt 6.3). Identifikationsbehovet uppstår, i den del det inte redan existerar genom motsvarande gällande regler, i samband med tillämpningen av de nya artiklarna 44, 56.2 (i lydelsen ) 58 och 59 (förslagets 5 kap. 5, 15 a, 15 b, 16 och 17 §§ ML). Slutligen är det en utgångspunkt att en tjänst endast ska be- skattas på en plats, om inte lagstiftaren undantagsvis såsom t.ex. i den nya artikeln 48 i mervärdesskattedirektivet föreskrivit något annat. När det gäller den nya huvudregeln för omsättning av tjänster till näringsidkare (artikel 44 i mervärdesskattedirektivet) är den som säljer tjänsten primärt intresserad av att veta om förvärvaren agerar i egenskap av näringsidkare vid köpet. Detta eftersom köparen i ett sådant fall ska Prop. 2009/10:15 redovisa och betala mervärdesskatten. Säljaren har dock även intresse av att veta var förvärvaren är etablerad i en sådan situation, eftersom han är skyldig att lämna en periodisk sammanställning. I fråga om omsättning av tjänster som omfattas artiklarna 56.2 (i lydelsen ) 58 och 59 till någon som inte är näringsidkare är säljaren skyldig att betala skatten i förvärvarens land och måste följaktligen veta var denne är etablerad. Vid avgörandet av var förvärvaren av en tjänst är etablerad är säljaren i första hand hänvisad till vad köparen uppger i detta avseende. Om kö- paren är en näringsidkare utgör registreringsnumret till mervärdesskatt en indikation på var denne är etablerad. Det bör emellertid understrykas att numret inte, på det vis som sker enligt vissa gällande regler, avgör om- sättningslandet. Vid försäljningar till någon som inte är näringsidkare kan t.ex. ett identitetskort innehålla relevant information om var köparen är etablerad. Det krävs emellertid dessutom att säljaren kan verifiera den information köparen lämnar angående sin etablering i förhållande till andra informationskällor. Den nya huvudregeln för bestämmandet av omsättningsland vid omsätt- ningar av tjänster till näringsidkare är som framgår av avsnitt 6.7.1 den nya artikel 44 i mervärdesskattedirektivet (förslagets 5 kap. 5 § ML). Landet styrs i första hand av var näringsidkaren har sätet för sin ekono- miska verksamhet. Om tjänsten tillhandahålls ett fast etableringsställe i ett annat land ska tjänsten dock anses omsatt där. Vid bedömningen av omsättningslandet bör syftet med de nya omsättningslandsreg- lerna hållas i minnet. Direktiv /8/EG har som övergripande mål att beskattningen ska ske så nära som möjligt den plats där den faktiska kon- sumtionen av tjänsten sker. Om exempelvis en tjänst huvudsakligen an- vänds vid en näringsidkares fasta etableringsställe och endast tillfälligtvis vid dennes säte, är det inte självklart att den automatiskt ska beskattas i det land sätet är beläget. En näringsidkares säte är emellertid utgångspunkten för i vilket land en tjänst som denne förvärvat ska anses omsatt. I avsaknad av förutsättnin- gar att beskatta tjänsten någon annanstans anses den konsumerad där. I de fall tjänsten tillhandahålls ett fast etableringsställe som näringsidkaren har i ett annat land och används där är det landet i stället omsättnings- land. Vid bestämmandet av om ett fast etableringsställe har förvärvat och använder en tjänst bör olika faktorer beaktas. En sådan omständighet är att tjänsten förvärvats under uppgivande av det registreringsnummer till mervärdesskatt som tillhör det fasta etableringsstället. En annan är att det aktuella avtalet ingåtts med etableringsstället eller att detta omnämns i orderformuläret. En ytterligare faktor är att fakturan utfärdats i etab- leringsställets namn och med angivande av dess registreringsnummer till mervärdesskatt.