prop · GX0350 · 2009-11-10 00:00:00 — För förberedelse och stämpling till samt underlå- tenhet att avslöja könsstympning får dock straffet inte sättas lika högt som för fullbordat brott. Mot bakgrund härav och den restriktiva hållning som enligt regeringens mening bör gälla i fråga om att utsträcka preskrip- tionstiderna saknas tillräckliga skäl att föreslå ändrade bestämmelser beträffande förberedelse, stämpling och underlåtenhet att avslöja brott. har anfört att även preskriptionstiden för misshandel och grov misshandel mot barn ska börja löpa först när barnet fyllt . De argument som talar för en särreglering av könsstympning av barn och sexualbrott mot barn gör sig dock, enligt regeringens mening, inte på samma sätt gällande beträffande denna typ av brott mot barn. Framför allt finns det i dessa fall större möjligheter för utomstående att uppmärk- samma brottet i anslutning till att det begås. Någon förändring av pre- skriptionstiden för dessa brott bör därför inte göras. I sammanhanget kan nämnas att barnpornografiutredning (SOU 2007:54) har före- slagit att preskriptionstiden för vissa fall av barnpornografibrott ska räk- nas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Betänkan- det har remissbehandlats och är under beredning i . Regeringens förslag: Lagändringarna träder i kraft . De nya bestämmelserna i 35 kap. 2 § och 4 § andra stycket brotts- balken ska gälla även för brott som vid lagens ikraftträdande ännu inte har preskriberats. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med reger- ingens när det gäller att bestämmelsen i 35 kap. 4 § andra stycket brotts- balken om en förändrad utgångspunkt för beräkning av preskriptionstid vid könsstympning av barn ska gälla också för brott som vid lagens ikraftträdande ännu inte har preskriberats. Däremot görs i promemorian bedömningen att förslaget till avskaffande av preskription för vissa all- varliga brott i 35 kap. 2 § endast bör gälla för gärningar som begås efter ikraftträdandet. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har tillstyrkt eller lämnat promemorians förslag utan erinran. , , och Juridiska fakul- Prop. 2009/10:50 tetsnämnden vid har instämt i promemorians bedöm- ning såvitt avser folkmord, folkrättsbrott, mord, dråp och terroristbrott. Vad gäller frågan om könsstympning av barn har dessa remissinstanser konstaterat att förslaget utgör ett avsteg från en i svensk rättstradition och vid återkommande tillfällen bekräftad, väl motiverad och principiellt grundad motvilja mot retroaktiv lagstiftning. De har därför avstyrkt förslaget. , och vid har anfört att samtliga föreslagna ändringar beträffande preskription bör omfatta alla ännu inte preskriberade brott. Skälen för regeringens förslag och bedömning Lagändringarna föreslås träda i kraft . Legalitetsprincipen kan, för straffrättens del, sammanfattas dels i ett förbud mot analog straffbudstillämpning, dels ett förbud mot retroaktiv strafflagstillämpning. Nämnda princip kommer till uttryck i bl.a. 1 kap. 1 § , 5 § lagen (1964:163) om införande av (BrP), artikel 7 i Europeiska konventionen d. 1950 om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och 2 kap. 10 § regeringsformen. Samtliga dessa bestämmelser gäller emellertid straff. Att preskriptionstiden för en gärning ändras påverkar inte straffet som sådant, endast möjligheten att döma ut påföljd. Inget av de nämnda regelverken hindrar således att nya bestämmelser om preskription görs tillämpliga på brott som begås innan de nya bestämmelserna trätt i kraft, under förutsättning att brottet inte redan preskriberats enligt tidigare bestämmelser. Det är således enligt gällande rätt möjligt att besluta att nya bestämmelser om preskription även ska gälla för redan begångna men inte preskriberade brott. Huvudregeln är dock enligt 12 § BrP att ändrade regler om preskription inte ska gälla för brott som begåtts innan de nya reglerna trätt i kraft. Eftersom 2 kap. 10 § regeringsformen inte anses skydda 12 § BrP är det dock möjligt att ändra regeln genom vanlig lag. Preskriptionsbestämmelser i har tidigare getts retroaktiv verkan i två fall som avsåg vissa sexualbrott mot barn (prop. 1994/95:2 och 2004/05:45). Internationella straffrättsutredningen har också föresla- git att bestämmelsen om undantag från preskription avseende brotten i den föreslagna lagen om internationella brott ska gälla även för brott som begåtts innan lagen trätt i kraft, förutsatt att de inte preskriberats enligt äldre bestämmelser. Några remissinstanser har kritiserat utredningens förslag i denna del och främst anfört att det skulle innebära ett avsteg från en i svensk rättstradition uppehållen princip. Enligt regeringens uppfattning bör möjligheten att göra avsteg från hu- Prop. 2009/10:50 vudregeln i 12 § BrP tillämpas med återhållsamhet. För att frångå den bör det finnas goda skäl. De föreslagna undantagen från preskription gäller mord, dråp, grovt folkrättsbrott, folkmord och terroristbrott som begås genom mord eller dråp. Förslaget avser således vissa internationella brott samt allvarliga brott som innefattar eller kan innefatta uppsåtligt dödligt våld och för vilka finns starka allmänna respektive enskilda intressen av att lagföring kan ske. De skäl som talar för att brotten bör undantas från preskription talar enligt regeringens mening också för att ändringarna ska gälla även för redan begångna gärningar. Därutöver är det angeläget att anpassar sin lagstiftning till Romstadgan. Om preskription inte avskaffas för redan begångna folkmord och grova folkrättsbrott kan dessa preskri- beras tidigare enligt svensk rätt än enligt Romstadgan, som trädde i kraft . Enligt regeringens uppfattning väger ovan nämnda skäl sammantaget så tungt att, i likhet med vad , Rikspo- lisstyrelsen och vid har anfört, huvudregeln i 12 § BrP kan frångås beträffande bestämmelsen om avskaffande av preskription för vissa allvarliga brott. Såvitt gäller en förändrad utgångspunkt för beräkning av preskriptions- tid för könsstympning av barn har, som ovan nämnts, motsvarande be- stämmelse avseende vissa sexualbrott mot barn getts retroaktiv tillämp- ning . Nuvarande preskriptionsbestämmelser skulle kun- na medföra att vissa fall av könsstympning preskriberas innan målsägan- den inser, eller förmår att påtala, att hon utsatts för ett brott. På motsva- rande sätt som för de brott som undantas från preskription talar alltså de skäl, som motiverar att preskriptionstiden utvidgas för könsstympning som begås mot barn, också för att ändringen ska ges retroaktiv verkan. Sammanfattningsvis anser därför regeringen att de skäl som kan anfö- ras för en retroaktiv tillämpning beträffande de föreslagna ändringarna i denna del är så starka att de ska gälla även för brott som har begåtts före ikraftträdandet, förutsatt att brottet inte preskriberats enligt äldre be- stämmelser. Den föreslagna ändringen av gallringsfristen för vissa uppgifter i spårre- gistret kommer att vara tillämplig även på uppgifter som registrerats före ikraftträdandet. Det finns således inte behov av någon särskild över- gångsbestämmelse i denna del. Genom de föreslagna ändringarna avskaffas preskription för vissa allvar- liga brott. Vidare förändras utgångspunkten för preskriptionstidens be- räkning för brott mot lagen med förbud mot könsstympning av kvinnor i de fall brottet begås mot ett barn . förslaget gallringsbestämmelserna avseende spårregistret på så sätt att uppgifter i spårregistret som hänför sig till brottsutredningar som avser Prop. 2009/10:50 brott som föreslås undantas från preskription får sparas i stället för som . Såvitt gäller förslagen om avskaffande av preskription för vissa allvar- liga brott och förlängning av preskriptionstiden för könsstympning av barn föreslås dessa få retroaktiv verkan. De ekonomiska konsekvenserna som förslagen kan komma att medföra för rättsväsendets myndigheter kan inte med säkerhet förutses, bl.a. därför att det inte är möjligt att be- räkna exakt hur många fler fall jämfört med som kan komma att bli föremål för utredning, åtal och dom med tillämpning av de nya reglerna. Det närmare utfallet av den nu föreslagna reformen kommer inte att kunna bedömas förrän den trätt i kraft och varit i kraft . De föreslagna ändringarna torde emellertid endast beröra ett mycket begränsat antal fall . Regeringens bedömning är därför att de kostnadsökningar som föranleds av ändringarna bör kunna finansieras inom ramen för befintliga resurser. Inte heller den föreslagna ändringen i gallringsbestämmelserna för spårregistret torde föranleda sådana kostnadsökningar att de inte kan rymmas inom befintliga budgetramar. 9.1Förslaget till lag om ändring i Bestämmelserna i detta kapitel om bortfallande av påföljd gäller inte för 1.mord eller dråp enligt 3 kap. 1 eller 2 §, 2.folkrättsbrott enligt 22 kap. 6 § andra stycket, 3.folkmord enligt 1 § lagen (1964:169) om straff för folkmord, 4.terroristbrott enligt 3 § 1 eller 2 jämförd med 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, eller 5.försök till brott som avses i 1, 3 eller 4. Har någon begått brott som avses i första stycket innan han eller hon fyllt tju- goett år, gäller dock bestämmelserna om bortfallande av påföljd i detta kapitel. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.1. Paragrafen är ny. I dess första stycke anges vissa allvarliga brott som undantas från preskription. Av bestämmelsen följer att de uppräknade brotten inte blir föremål för åtalspreskription, påföljdspreskription eller absolut preskription. De brott som omfattas anges i punkterna 14. I punkterna 1 och 4 un- dantas mord, dråp och terroristbrott som begås genom mord eller dråp. Andra former av terroristbrott än de som begås genom mord eller dråp omfattas av bestämmelserna om preskription. I punkterna 2 och 3 undan- tas grovt folkrättsbrott och folkmord. Även försök till mord, dråp, folkmord och terroristbrott som begås ge- nom mord eller dråp undantas enligt punkten 5 från preskription. till folkrättsbrott är inte straffbart. Även medverkan till brotten i punkter- Prop. 2009/10:50 na 15 är undantagen från preskription. Av andra stycket följer att bestämmelserna om bortfallande av påföljd i kapitlet även fortsättningsvis ska tillämpas för brott som någon begått innan han eller hon fyllt . Härigenom klargörs att ett brott som nå- gon begått alltid kan preskriberas. De i 1 § bestämda tiderna ska räknas från den dag brottet begicks. Om det förut- sätts att en viss verkan av handlingen ska ha inträtt innan en påföljd får dömas ut, ska tiden räknas från den dag då sådan verkan inträdde. Vid brott som avses i 6 kap. 46 §§ och 8 § tredje stycket eller försök till såda- na brott ska de i 1 § bestämda tiderna räknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Detsamma ska gälla vid brott som avses i 6 kap. 13 och 12 §§ samt i 2 § lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvin- nor eller försök till sådana brott om brottet begåtts mot en person som inte fyllt . Vid bokföringsbrott som inte är ringa ska tiden räknas från den dag då den bokföringsskyldige har försatts i konkurs, fått eller erbjudit ackord eller inställt sina betalningar, om detta skett från brottet. Om den bokförings- skyldige från brottet blivit föremål för skatte- eller taxeringsrevision, ska tiden räknas från den dag då revisionen beslutades. Ändringen har behandlats i avsnitt 6.3. I paragrafen finns bestämmelser om från vilken dag tiden för preskrip- tion ska räknas. Genom ett tillägg i andra styckets andra mening har preskriptionstiden förlängts beträffande brott mot lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor, i de fall brottet begås mot barn. Ändringen innebär att preskriptionstiden för denna typ av brott ska räk- nas från den dag barnet fyller eller skulle ha fyllt . Den ändrade utgångspunkten för preskriptionstidens beräkning omfattar också för- söksbrott. Dessutom har språkliga ändringar gjorts i paragrafen. Övergångsbestämmelser till 35 kap. 2 § och 4 § andra stycket Av en särskild övergångsbestämmelse framgår att bestämmelserna i 35 kap. 2 § och 4 § andra stycket ska tillämpas även på brott som har begåtts före ikraftträdandet, om inte möjligheten att döma till påföljd har bortfal- lit enligt äldre bestämmelser. 9.2 Förslaget till lag om ändring i polisdatalagen (1998:622) Uppgifter i ska gallras senast när uppgifterna om den registrerade gallras ur belastningsregistret enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. Uppgifter i utredningsregistret ska gallras senast när uppgifterna om den regi- strerade får föras in i eller när förundersökning eller åtal läggs ned, åtal ogillas, åtal bifalls men påföljden bestäms till enbart böter eller när den registrerade godkänt ett strafföreläggande som avser enbart böter. Uppgifter i spårregistret ska gallras senast efter registreringen. uppgifter ska dock gallras senast efter registreringen om uppgifterna hänför sig till utredningar om 1. mord eller dråp enligt 3 kap. 1 eller 2 § , 2.folkrättsbrott enligt 22 kap. 6 § andra stycket , 3.folkmord enligt 1 § lagen (1964:169) om straff för folkmord, 4.terroristbrott enligt 3 § 1 eller 2 jämförd med 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, eller 5.försök till brott som avses i 1, 3 eller 4. Ändringarna har behandlats i avsnitt 6.2. I paragrafen regleras när uppgifter ska gallras ur , utred- ningsregistret och spårregistret. Tredje stycket har ändrats genom att uppgifter som rör spår från utredningar om brott som undantas från pre- skription ska kunna sparas än vad som gäller enligt nuvarande ordning. Sådana uppgifter ska gallras ur spårregistret senast . Övriga uppgifter ska alltjämt gallras ur spårregistret se- nast . Dessutom har språkliga ändringar gjorts i paragrafen. Sammanfattning av departementspromemorian Preskription vid allvarliga brott (Ds 2007:1) De straffrättsliga preskriptionsreglerna i innebär att alla brott preskriberas förr eller . Den längsta preskriptionstiden är och gäller för de brott som har livstids fängelse i straffskalan. I flera andra europeiska länder preskriberas inte brott med livstids fängelse i straffskalan. I preskriberas inte mord. har ratificerat Romstadgan för som trädde i kraft . Genom stadgan inrättades Internationella brottmålsdom- stolen som en permanent av enskilda för folk- mord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Enligt artikel 29 i Romstadgan skall brott som omfattas av Internationella brottmålsdomsto- lens jurisdiktion inte preskriberas. Polisens möjligheter att utreda gamla brott har förbättrats under senare årtionden genom nya tekniker, bl.a. DNA-tekniken, och förändrade ar- betsmetoder. Det är mot den bakgrunden som vi har haft i uppdrag att göra en över- syn av de straffrättsliga preskriptionsbestämmelserna i vissa hänseenden. En beskrivning av uppdraget lämnas i kapitel 1. Folkmord och allvarliga former av folkrättsbrott Mot bakgrund av att har ratificerat Romstadgan lade Internatio- nella straffrättsutredningen fram ett författningsförslag till en lag om internationella brott.4 Enligt lagförslaget skall folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser undantas från preskription. Brottet krigsförbrytelse föreslås ersätta folkrättsbrottet i . Förslaget bereds i . De allra flesta europeiska länder torde redan ha anpassat sin lagstift- ning till Romstadgan. Det är angeläget att också gör så. Enligt vårt förslag skall därför folkmord och folkrättsbrott, grovt brott, inte preskriberas. Vi föreslår inga förändringar rörande folkrättsbrott av normalgraden. Skäl för och emot att utsträcka preskriptionstiden för allvarliga brott De grundläggande motiven för preskription gäller fortfarande. Skälen för preskription blir dock svagare ju allvarligare brott som avses. Det kan vara svårt att utreda gamla brott eftersom bevisning försvinner och för- sämras . Kriminaltekniken har emellertid förbättrats kontinuer- ligt under senare årtionden. Denna utveckling kommer att fortsätta och 4 SOU 2002:98, Internationella brott och svensk jurisdiktion. det är helt klart att modern kriminalteknik kommer att leda till att fler gamla brott upp. Många spår som kan användas för att utreda brott och därefter som bevis i en rättegång är beständiga över mycket lång Polisens möjligheter att ta DNA-prov samt att registrera dessa har I de situationer där det finns övertygande bevisning om att en person gjort sig skyldig till ett allvarligt brott, exempelvis mord, finns det såväl ett allmänt som ett enskilt intresse av att preskription inte I dessa fall bör den grova brottslingens intresse få vika för de argument som talar för en lagföring. Hur skall preskriptionstiden utsträckas? är den längsta preskriptionstiden enligt svensk rätt Vid de allra flesta brott får en så lång preskriptionstid anses I andra europeiska länder finns exempel på en längsta pre- I enlighet med åtaganden enligt Romstadgan skall preskription avskaffas inte utsträckas för de inter- nationella brotten, dvs. folkmord och folkrättsbrott, grovt brott. svårt att finna en väl avvägd längsta preskriptionstid. Det är en vederta- gen uppfattning att det är stötande om den som gjort sig skyldig till ett mycket allvarligt brott skall kunna slippa undan lagföring. preskription avskaffas helt för de allra allvarligaste brotten. Vilka brott bör undantas från preskription? Livstids fängelse är det strängaste straffet i svensk rätt och det kan tyckas naturligt att undanta preskription för de brott som har livstids fängelse i Det är också denna modell som har valts i flera europeiska I finns det emellertid närmare ett trettiotal brott som har livstids fängelse i straffskalan och det saknas skäl att förändra preskrip- tionstiderna för de flesta av dessa brott. Vi anser att utöver de internatio- nella brotten, bör endast de brott som innefattar uppsåtligt dödligt våld undantas från preskription. Enligt gällande bestämmelser har dråp ett lägre straffmaximum och därmed en kortare preskriptionstid än mord. Mord och dråp är emellertid olika grader av samma brott att uppsåtli- gen beröva annan livet. Vi har funnit att uppsåtligt dödligt våld bör vara ett kriterium för att ett brott inte skall preskriberas. om preskription bör därför gälla för mord och dråp. Vårt förslag innebär således att mord, dråp, folkrättsbrott, grovt brott, folkmord samt terroristbrott som begås genom mord eller dråp inte skall Enligt vår mening finns det inte tillräckliga skäl för att utsträcka preskriptionstiden för våldtäkt, rån och andra våldsbrott. Försök, förberedelse och stämpling till brott m.m. Det kan finnas skäl att bedöma ett försök till brott som lika allvarligt som ett fullbordat brott. Därför har försöksbrotten samma straffmaximum som Eftersom samma högsta straff kan följa på brotten är preskriptionstiden densamma för försöksbrott som för fullbordat brott. Denna ordning bör bibehållas. Enligt vårt förslag skall försök till mord, dråp, folkmord samt terroristbrott som innefattar uppsåtligt dödande inte Försök till folkrättsbrott är inte straffbart. Eftersom straffet för förberedelse och stämpling skall sättas under det högsta straff som gäller för det fullbordade brottet kan aldrig livstids fängelse följa på förberedelse eller stämpling. Följaktligen är den längsta preskriptionstiden för sådant brott . Vi föreslår inte någon änd- ring i detta avseende. Påföljdspreskription och s.k. absolut preskription Samma skäl som talar för att vissa allvarliga brott skall undantas från åtalspreskription talar för att brotten även skall undantas från påföljds- preskription och s.k. absolut preskription. Mord, dråp, folkrättsbrott, grovt brott, folkmord samt terroristbrott som innefattar uppsåtligt dödan- de skall i konsekvens härmed även undantas från påföljdspreskription och s.k. absolut preskription. Ingen får dömas till livstids fängelse för brott som han eller hon har be- gått innan tjugoett års ålder. Detta följer av 29 kap. 7 § andra stycket Eftersom livstids fängelse således inte kan följa på brottet får 35 kap. 1 § 5 inte tillämpas. den för ett brott som någon begår före tjugoett års ålder är alltså femton Även i fortsättningen bör gärningsmannens ålder vid gärningstillfället ha betydelse för preskriptionstidens längd. Det finns inte anledning att bestämma åldersgränsen till annat än tjugoett år. De brott som begås av en person under tjugoett år skall enligt vårt förslag inte undantas från Den längsta preskriptionstiden för ett brott som någon begår före tjugoett års ålder skall även i fortsättningen vara . I vårt uppdrag har ingått att överväga om gällande bestämmelser om åtalsunderlåtelse är tillräckliga för att beakta de särskilda problem som kan uppkomma om preskription avskaffas för vissa brott. Vi har kommit fram till att en utvidgning av åklagarnas möjligheter att besluta om åtalsunderlåtelse skulle motverka syftet med att vissa brott undantas från preskription. Syftet är nämligen att dessa brott skall utredas och att en gärningsman skall ställas till svars även om förflutit Enligt bestämmelsen i 20 kap. 7 § andra stycket rättegångs- balken har åklagaren en möjlighet att underlåta att väcka åtal i de fall där det är uppenbart att det föreligger särskilda skäl mot att väcka åtal. fall där det finns omständigheter som gör att det får anses orimligt eller otillfredsställande att döma en person till ett föreskrivet straff, har dom- stolen möjlighet att beakta dessa enligt bestämmelserna om straffmätning Mot bakgrund härav har vi funnit att det inte finns skäl att ytterligare utvidga bestämmelserna om åtalsunderlåtelse även om preskriptionstiderna för vissa allvarliga brott avskaffas. Vi bedömer att den nuvarande sekretesstiden som gäller till skydd för brottsförebyggande och brottsbeivrande verksamhet enligt 5 kap. 1 § sekretesslagen, är tillräcklig även om vissa brott undantas från preskription. Det finns inte heller anledning att förändra bestämmelsen i 9 kap. 17 § sekretesslagen som avser att skydda enskildas intressen. Bestämmelser i spårregister finns i polisdatalagen (1998:622). Spårre- gister får innehålla uppgifter om DNA-analyser som har gjorts under utredning av brott och som inte kan hänföras till en identifierbar person. Uppgifter i spårregister skall gallras senast efter registreringen. För att det brottsbeivrande arbetet skall kunna bedrivas så effektivt som möj- ligt är det viktigt att polisen har tillgång till spår så länge som någon kan ställas till ansvar för brott. Vi föreslår därför att fristen i spårregister skall förlängas beträffande sådana uppgifter som rör utredningar om mord, dråp, folkrättsbrott, grovt brott, folkmord samt terroristbrott som begås genom mord eller dråp. Beträffande dessa uppgifter bör spårregister gallras senast . Vi har vid våra kontakter med , olika polismyndighe- ter och fått påtalat för oss att be- stämmelserna om beslag i brottmål inte fungerar tillfredställande. Vi har inte närmare granskat om det finns skäl att förändra nuvarande bestäm- melser i 27 kap. för det fall att våra förslag genomförs. Vi hänvisar i denna fråga till en framställning av om att frågan bör utredas i särskild ordning. Det finns anledning att, så långt möjligt, behålla den nuvarande principen om ett samband mellan brottets straffvärde och preskriptionstidens längd. Enligt vår bedömning bör graderingen med fem olika preskriptionsfrister i 35 kap. 1 § behållas även om de allvarligaste brotten un- dantas från preskription. Vi föreslår inga ändringar i bestämmelsen i 35 kap. 1 § som rör s.k. ideal brottskonkurrens. Vi har inte heller funnit att det finns skäl att föreslå ändrade bestäm- melser om preskription beträffande grov fridskränkning och grov kvinno- fridskränkning. Könsstympning är ett allvarligt brott som ofta leder till livsvariga fysiska och psykiska följder för den som utsätts för brottet. Det utgör vidare en allvarlig kränkning av flickors och kvinnors rätt till integritet, hälsa och sexualitet. Det är ovanligt att någon döms för könsstympning i . Det har såvitt vi vet skett i endast två fall. I båda fallen väcktes åtal och hölls rättegångar .