prop · GX0315 · 2009-10-08 00:00:00 — Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 11 §. Se vidare av- snitt 6.8.12 och 6.8.14 när det gäller ändringarna i bestämmelserna. I andra stycket företas en följdändring på så vis att ordet driftställe byts ut mot ordet etableringsställe. Se vidare avsnitt 6.3.1. I första stycket tredje punkten görs en följdändring mot bakgrund av att 5 kap. 3 a § tidigare betecknades 5 kap. 9 §. Det är förvärvarens status som är avgörande för om rättigheter och skyl- digheter att jämka avdrag för ingående skatt kan övertas när andra inve- steringsvaror än sådana som omfattas av frivillig skattskyldighet överlåts i samband med att verksamhet överlåts. Hänvisningen till 10 kap. 11 e § i paragrafens första stycke innebär att förvärvaren kan överta sådana rättig- heter och skyldigheter att jämka avdrag för ingående skatt, även när för- värvaren är en näringsidkare som inte är skattskyldig för sina omsättnin- gar med anledning av att omvänd skattskyldighet gäller enligt 1 kap. 2 § första stycket 4 b. Se även kommentaren till 12 § samt avsnitt 9. Det är förvärvarens status som är avgörande för om rättigheter och skyl- digheter att jämka avdrag för ingående skatt kan övertas vid överlåtelse av fastighet som omfattas av frivillig skattskyldighet och när fastighet överlåts utan samband med överlåtelse av verksamhet. Ändringen i para- grafens första stycke innebär att rättigheter och skyldigheter att jämka avdrag för ingående skatt kan övertas av en förvärvare, även när denne är en näringsidkare som inte är skattskyldig för sin omsättning med anled- ning av att omvänd skattskyldighet gäller enligt 1 kap. 2 § första stycket 4 b. Se även kommentaren till 11 § samt avsnitt 9. När frivillig skattskyldighet för fastighetsupplåtelse upphör med anled- ning av att fastigheten övergår till att användas i verksamhet som medför rätt till återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 11 e §, ska ingen jämkning ske av tidigare avdrag för ingående mervärdesskatt. Ändringen i paragrafen är en konsekvens av att frivillig skattskyldighet kan medges för uthyrning till sådan näringsidkare som inte är skattskyldig med an- ledning av att det är förvärvaren som är skattskyldig enligt 1 kap. 2 § första stycket 4 b. Någon jämkning ska således inte ske när en sådan näringsidkare övergår till att använda en fastighet i den egna verksamhe- ten. Jfr kommentaren till 3 kap. 3 § samt avsnitt 9. I paragrafen görs en följdändring mot bakgrund av att 5 kap. 3 a § tidiga- re betecknades 5 kap. 9 §. I paragrafens görs en följdändring genom att hänvisningen till 10 kap. 4 § tas bort. Den regeln är en förfaranderegel betecknad 19 kap. 24 §. I första och andra styckena görs följdändringar mot bakgrund av den nya strukturen på 5 kap. Se vidare avsnitt 6.8.13. Tredje stycket i paragrafen upphävs. Inskränkningarna i rätten till återbe- talning enligt paragrafen regleras numera i 13 §. Se vidare avsnitt 8.7. I första stycket görs en följdändring mot bakgrund av att det tredje stycket upphävs. Inskränkningarna i rätten till återbetalning enligt para- grafen regleras numera i 13 §. I andra stycket tas hänvisningen till 10 kap. 4 § bort. Den paragrafen betecknas numera 19 kap. 24 § (jfr 19 kap. 7 §). Någon ny hänvisning är emellertid inte nödvändig här, eftersom minimibeloppen numera är en del av förfarandet. Att sådana belopp fortfarande har betydelse vid åter- betalning framgår av 19 kap. 30 § som hänvisar till 19 kap. 24 §. Se vidare avsnitt 8.7. Genom paragrafen införs en återbetalningsgrund för ingående skatt för en näringsidkare som likställs med en utländsk företagare enligt 1 kap. 2 § tredje stycket. Se vidare avsnitt 8.6. Inskränkningarna i rätten till återbetalning enligt 10 kap. 13, 4 a, 9 och 1112 §§ samlas i paragrafen. Den förtydligas också när det gäller över- ensstämmelsen mellan avdrags- och återbetalningsrätten enligt mervär- desskattelagen. Någon materiell förändring är inte avsedd. Endast sådan skatt som skulle ha varit möjlig att dra av kan återbetalas. Detta betyder bl.a. att avdragsförbuden i 8 kap. 9, 15 eller 16 § och reglerna om så kal- lad blandad verksamhet i 8 kap. 13 § måste beaktas när rättens omfatt- ning avgörs. När det gäller utländska företagare som är etablerade i ett annat EG- land och omfattas av 19 kap. 1 §, inskränks avdragsrättens omfattning även av begränsningar i avdragsrätten i etableringslandet, se 13 a §. Se vidare avsnitt 8.7. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 6 andra stycket i direktiv /9/EG. Paragrafen gäller utländska företagare som är etablerade i ett annat och som ska använda det elektroniska återbetalningsför- farandet i 19 kap. 1 §. Paragrafen inskränker rätten till återbetalning av ingående skatt i med hänsyn till tillämpningen av artikel 173 i mervärdesskattedirektivet i det land där företagaren är etablerad, om denne bedriver så kallad blandad verksamhet där. För dessa företagare inskränks rätten till återbetalning således såväl i enlighet med det sven- ska regelverket (13 §) som av reglerna om blandad verksamhet i etable- ringslandet. Enligt 19 kap. 2 § första stycket 5 c ska den avdragsgilla andelen vid blandad verksamhet anges i en ansökan om återbetalning. Se vidare avsnitt 8.8. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 171.3 i mervärdesskattedirektivet och artikel 4 i direktiv /9/EG. I paragrafen klargörs att utländska företagares rätt till återbetalning enligt mervärdesskattelagen inte om- fattar felaktigt debiterad mervärdesskatt. Se vidare avsnitt 8.9. Ändringen i paragrafen är en följd av att bestämmelsen om omsätt- ningsland för persontransporttjänster flyttas till den nya 5 kap. 9 §. Paragrafen är ny. Den anger när redovisningsskyldigheten inträder vid omsättning av sådana tjänster som ska redovisas i den periodiska sam- manställningen. Omsättningen ska tas upp för den redovisningsperiod under vilken tillhandahållandet av tjänsterna äger rum eller förskottsbe- talning mottas. Vad gäller omsättning av sådana tjänster som avses 1 kap. 5 a § inträder redovisningsskyldigheten vid utgången av varje kalenderår. Bestämmelsen har betydelse för den rapporteringsskyldighet som finns för dessa typer av omsättningar. Kravet på att gemenskapsinterna tran- saktioner ska deklareras för samma beskattningsperioder av både leve- rantören och förvärvaren eller köparen är ett led i kampen mot skatteun- dandraganden på mervärdesskatteområdet. Se vidare avsnitt 7.11. Paragrafen är ny och motsvarar artiklarna 3 b ii och 7 i direktiv /9/EG. Paragrafen reglerar vilka som ska använda det elektroniska återbetalningsförfarandet. Den reglerar också hur ansökan ska gå till. En- ligt första stycket är användningen begränsad till utländska företagare som är etablerade i ett annat . En ytterligare förutsättning är att företagaren inte har omsatt några varor eller tjänster i . Återbetalningsperioden definieras i 6 §. Ansökan ska göras hos . Företagaren ska dock inkomma med ansökan på elektronisk väg till en behörig myndighet i landet där han är etablerad. Senaste ansökningstidpunkt framgår av 8 § första stycket. Vad som krävs för att en ansökan ska vara fullständig följer av 2, 4 och 5 §§. Vissa minimibelopp gäller också för en ansökan (7 §). En ofullständig ansökan anses inte ha givits in till myndigheten i fråga (8 § andra stycket). Den behöriga myndigheten utför viss kontroll enligt det landets motsvarighet till 33 § innan ansökan skickas vidare till eller avvisas. Stycket har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Andra stycket anger att företagaren, trots att det elektroniska förfaran- det som huvudregel inte är tillämpligt om företagaren har omsättningar inom landet , får göra i stycket närmare an- givna omsättningar i och ändå omfattas av det. Tredje stycket anger att utländska företagare som är etablerade i ett annat ska använda återbetalningsförfarandet i 3436 §§ för sådan återbetalning som avses i första stycket om de är registrerade till mervärdesskatt i . Se vidare avsnitt 8.10.1 och 8.10.2. Paragrafen är ny och motsvarar delvis artiklarna 8 och 9.1 i direktiv /9/EG. Övriga delar av artiklarna genomförs i svensk rätt i mer- värdesskatteförordningen (1994:223). Första stycket första till femte punkterna motsvarar artikel 8.1 ce och 8.2 eh. Andra stycket utgör grunden för verkställighetsföreskrifter motsvarande artikel 9.1. Tredje stycket utgör en erinran om att ytterligare föreskrifter finns när det gäller sökandens uppgiftsskyldighet. I stycket erinras också om att det finns verkställighetsföreskrifter angående vilket språk sökanden ska använda vid uppgiftslämnandet, vilket har sin grund i artikel 12 i direktiv /9/EG. Se vidare avsnitt 8.10.3. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 14 i direktiv /9/EG. Se vidare avsnitt 8.10.5. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 9.2 i direktiv /9/EG. Se vidare avsnitt 8.10.4. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 11 i direktiv /9/EG. Se vidare avsnitt 8.10.4. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 16 i direktiv /9/EG. Se vidare avsnitt 8.10.6. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 17 i direktiv /9/EG. Paragra- fen anger i första och andra styckena de minsta belopp som en ansökan om återbetalning får avse. Regleringen i styckena korresponderar med de olika perioder som är tillåtna enligt 6 §. Se vidare avsnitt 8.10.7. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 15.1 i direktiv /9/EG. Första stycket anger när sökanden senast ska ha lämnat in en ansökan om åter- betalning. Även om ansökan lämnas till den behöriga myndigheten i det där sökanden är etablerad, är det som avgör om den kommit in . Andra stycket anger att en ansökan ska anses ingiven till den behöriga myndigheten endast om den innehåller alla uppgifter som krävs enligt mervärdesskattelagen. Vilka uppgifter som ska uppges följer av 2, 4 och 5 §§. Stycket har utformats efter Lagrådets synpunkter. Se vidare avsnitt 8.10.8 och jfr avsnitt 8.13.3. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 19.1 i direktiv /9/EG. An- gående den underrättelseskyldighet som föreskrivs i paragrafen för , se vidare avsnitt 8.10.9. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 20.1 första och andra styckena i direktiv /9/EG. Den reglerar rätt att begära ytterligare uppgifter en eller . Första stycket utgör grunden för denna rätt. I det stycket anges också av vem uppgifterna får begäras och att detta ska ske på elektronisk väg. Andra stycket begränsar användningen av de elektroniska medlen när det gäller andra än sökanden och den behöriga myndigheten i EG-landet där sökanden är etablerad. I det fallet förutsätter användningen att Skatte- verket vet att mottagaren av begäran har tillgång till sådana medel. Se vidare avsnitt 8.10.10. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 20.1 tredje stycket i direktiv /9/EG. Bestämmelsen är ett komplement till rätt att begära uppgifter enligt 10 §. I den nu aktuella paragrafen ges verket en rätt att begära original eller kopior av fakturor eller importdokument. En begäran enligt paragrafen sker på de villkor som anges i 10 §. Begreppet rimliga tvivel säkerställer att obefogade förfrågningar inte görs. Se vidare avsnitt 8.10.10. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 20.2 i direktiv /9/EG. Be- stämmelsen reglerar när uppgifter som har begärt under utredningen av en ansökan om återbetalning senast ska komma in till verket. Bestämmelsen gäller uppgifter från sökanden, en myndighet i ett annat som hanterar återbetalningsansökningar eller någon an- nan. Om svar inkommer eller inte har betydelse för senast ska fatta beslut i fråga om en ansökan, se 14 §. Se vidare avsnitt 8.10.10. Paragrafen är ny och första stycket motsvarar artikel 19.2 i direktiv /9/EG. Bestämmelsen anger huvudregeln för senast ska meddela sökanden sitt beslut i fråga om en an- sökan om återbetalning. Regleringen avser det fall när verket inte har vidtagit några utredningsåtgärder i anledning av ansökan. De sistnämnda fallen regleras i 14 §. Såsom Lagrådet påpekat bör i sammanhanget an- märkas att den s.k. söndagsregeln i 2 § lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid inte är tillämplig på nu aktuell frist (jfr RÅ 2007 ref. 28). Andra stycket motsvarar artikel 23.2 andra stycket i samma direktiv. Bestämmelsen innebär att vid passivitet ska ett avslags- beslut avseende ansökan anses ha fattats när den frist som anges i första stycket har löpt ut. Stycket har införts efter Lagrådets synpunkter. Se vidare avsnitt 8.10.11. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 21 i direktiv /9/EG. Den reglerar senaste tidpunkt för att meddela sökanden sitt be- slut avseende en ansökan om återbetalning efter det att verket har begärt ytterligare uppgifter. Liksom när det gäller 13 § är 2 § lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid inte är tillämplig på de i paragrafen ak- tuella fristerna. Första stycket första punkten reglerar denna tidpunkt när en begäran om ytterligare uppgifter har besvarats. Första stycket andra punkten föreskriver tidpunkten för det fall begäran inte besvarats. Andra stycket stadgar minimifrist för handläggningen av ett återbetalningsärende efter det att verket har begärt ytterligare uppgif- ter från sökanden. Verket har alltså alltid till förfo- gande för handläggningen i detta fall. Detta gäller oberoende av när en begäran om uppgifter besvaras. I tredje stycket regleras den senaste beslutstidpunkten avseende en åter- betalningsansökan i det fall begärt ytterligare uppgifter fler gånger än en. Fjärde stycket reglerar på samma sätt som 13 § andra stycket Skatte- verkets passivitet och motsvarar artikel 23.2 andra stycket i direktiv /9/EG. Ett avslagsbeslut ska anses ha fattats avseende en ansökan när den tidsfrist som är tillämplig i den aktuella situationen har löpt ut. Stycket har införts efter Lagrådets synpunkter. Se vidare avsnitt 8.10.12. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 13 i direktiv /9/EG. I första stycket anges att sökanden i visst fall är skyldig att korrigera ett belopp som sökts eller redan återbetalats. Andra stycket anger när korrigeringen senast ska göras. Andra stycket första punkten fastställer huvudsättet för hur korrigeringen ska göras, dvs. i en ansökan om återbetalning. Andra stycket andra punkten innehåller en reservregel för det fall sökanden inte lämnar någon återbetalningsansökan. I ett sådant fall ska i stället en sär- skild anmälan lämnas. Se vidare avsnitt 8.10.14. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 25 i direktiv /9/EG. Den reglerar vilka beslut ska fatta när sökanden har korrigerat ett sökt eller återbetalat belopp enligt 15 §. Första stycket första och andra punkterna reglerar de beslut ska fatta efter sökandens korrigering i en ansökan om återbetalning respektive en särskild anmä- lan. Andra stycket avser verkställighet av ett återbetalningsbeslut efter ansökan i form av en särskild anmälan. Verkställighetsbestämmelser för denna beslutstyp finns i 20 kap. 5 §. Se vidare avsnitt 8.10.15. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 24 i direktiv /9/EG. Av första stycket första meningen framgår att ska formalisera åter- kravet i ett beslut. Verkställighet av beslutet regleras i 20 kap. 5 §. I förs- ta stycket andra meningen föreskrivs tidpunkten för när det belopp som återkrävs senast ska vara betalat. Andra stycket innehåller en bestäm- melse som medger att ett felaktigt utbetalt belopp och skattetillägg får räknas av mot andra belopp som sökanden beviljats få återbetalda. stycket föreskriver att återbetalnings- och avräkningsbeslut får verkställas . Det är en praktisk fråga för och Kronofogde- myndigheten att samordna dessa två förfaranden. Motsvarande bestämmelser avseende utländska företagare som inte är etablerade i något finns i 28 §. Se vidare avsnitt 8.10.16. Paragrafen är ny och anger den senaste tidpunkt åtgärder får vidtas för att återkräva ett felaktigt återbetalat belopp. Se vidare avsnitt 8.10.16 Paragrafen är ny och motsvarar artikel 22 i direktiv /9/EG. Den reglerar dels en utbetalning senast ska ske och till vem beloppet ska betalas (första stycket), dels var utbetalningen ska ske (andra stycket). Se vidare avsnitt 8.10.17. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 26 i direktiv /9/EG. Den reg- lerar sökandens rätt till ränta och när denna rätt bortfaller. I första stycket anges att ränta ska utgå om utbetalningen sker efter senaste tidpunkt som föreskrivs i 19 § första stycket. Enligt andra stycket upphör rätten till ränta om sökanden inte besvarat en begäran om ytterligare uppgifter från eller inkommit med sitt svar . Se vidare avsnitt 8.10.18. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 27.1 och artikel 27.2 första stycket i direktiv /9/EG. Första stycket anger den tidpunkt från vilken ränta ska utgå om en utbetalning av ingående skatt görs . Andra stycket anger vilken räntesats räntan ska beräknas efter. Se vidare avsnitt 8.10.18. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 1 §. I första och andra styckena införs lokutionen en utländsk företagare som inte är etablerad i något för att begränsa bestämmelsernas tillämp- ningsområde till sådana företagare. Bestämmelsen är enbart tillämplig när en sådan företagare ansöker om återbetalning med stöd av 10 kap. 1 3 §§. Om ansökan grundas på dessa i kombination med andra grunder ska ansökan i stället göras enligt 34 §. Mot bakgrund av att 19 kap. har en ny struktur ändras hänvisningen i andra stycket till att avse 3436 §§. Första stycket har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Se vidare avsnitt 8.11.1 och 8.11.2. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 2 §. I första menin- gen tas en hänvisning till 22 § in för att tydliggöra paragrafens tillämp- ningsområde. Se avsnitt 8.11.3. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 10 kap. 4 §. Den är en förfaranderegel, är språkligt ändrad och inkluderar en hänvis- ning till 22 § för att förtydliga tillämpningsområdet. Minimibeloppen för en ansökan är anpassade för att överensstämma med dem som gäller för utländska företagare som är etablerade i ett annat ( se 7 §). Se vidare avsnitt 8.11.4. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 3 §. Första stycket tillfogas en hänvisning till 22 § för att tydliggöra tillämpningsområdet. I andra stycket första punkten förtydligas bestämmelsen på så sätt att det redan genom lagtexten framgår att den faktura som ska bifogas en ansökan ska bifogas i original. I andra stycket andra punkten uppställs numera ett krav på att sökanden ska förebringa ett av en behörig myndig- het utfärdat intyg om att denne är näringsidkare i stället för som tidigare skattskyldig. Med en behörig myndighet avses en skattemyndighet eller motsvarande. Punkten har utformats efter Lagrådets synpunkter. Hänvisningen i tredje stycket ändras till 22 § mot bakgrund av de om- struktureringar som 19 kap. genomgått. Vissa rent språkliga justeringar har gjorts i första, andra och fjärde styckena. Femte stycket innehåller numera ett krav på att ansökan ska underteck- nas av sökanden eller ett av denne befullmäktigat ombud. Sjätte stycket innehåller en erinran om förekomsten om verkställighets- föreskrifter avseende vilka krav som ställs på det intyg som avses i andra punkten. Se vidare avsnitt 8.11.5. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 4 §. I bestämmelsen införs en hänvisning till 22 §. Det görs även en språklig ändring. Se vidare avsnitt 8.11.7. Paragrafen är ny. Den har sin grund i artikel 3 i det trettonde direktivet och hämtar sitt konkreta innehåll från artikel 7.4 i det åttonde direktivet. Bestämmelsen gäller enbart utländska företagare som inte är etablerade i något , vilket följer av hänvisningen till 22 §. Tidpunkten för när senast ska ha fattat beslut om en ansökan om återbetal- ning utgår från när en fullständig ansökan och övriga föreskrivna hand- lingar kom in till verket. Vad som krävs i detta avseende framgår av 25 § och den ansökningsblankett som ska användas. I sammanhanget bör noteras att sättet för att bestämma den senaste tid- punkten för beslut i aktuellt fall är helt skiljt från vad som gäller enligt 13 och 14 §§. Det bör särskilt uppmärksammas att det enligt denna paragraf inte finns något krav att sökanden ska ha tillställts beslu- tet inom . Beslutet ska vara fattat inom denna frist, medan posttransporten därefter inte beaktas. Det ligger i sakens natur att överlämnandet av beslutet till brevbefordran på sedvanligt vis bör ske utan dröjsmål. Se även avsnitt 8.11.8. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 7 §. Lydelsen av första styckets första mening har anpassats till 17 § och därigenom den formulering som artikel 24.1 i direktiv /9/EG har. Paragrafens tillämpningsområde begränsas genom att en hänvisning till 22 § tas in. I första stycket andra meningen föreskrivs tidpunkten för när det belopp som återkrävs senast ska vara betalat. Andra stycket innehåller inte längre en bestämmelse om att ett felaktigt återbetalat belopp får räknas av även om beslutet om betalningsskyldig- het inte vunnit laga kraft. Verkställighetsbestämmelserna är i stället samlade i tredje stycket. Bestämmelsen där föreskriver dels att ett beslut om betalningsskyldighet får verkställas även om det inte vunnit laga kraft. Det ska följaktligen överlämnas till för indrivning enligt 20 kap. 5 §. Bestämmelsen anger också att ett sådant beslut är verk- ställbart när det gäller att avräkna det belopp det avser mot vad sökanden har beviljats genom en annan återbetalningsansökan. Det är en praktisk fråga för och att kunna samordna dessa två förfaranden. Se vidare avsnitt 8.11.9. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 8 §. Den komplet- teras dock med en hänvisning till 28 § för att avgränsa tillämpnings- området. Se vidare avsnitt 8.11.9. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 10 §. I första stycket görs endast en språklig ändring. I andra stycket justeras paragrafhän- visningarna för att beakta de omdispositioner som förslaget medfört i 19 kap. I andra stycket införs också en ny hänvisning till 24 §, vilken er- sätter den hänvisning som tidigare fanns 10 kap. 4 a § andra stycket till 10 kap 4 §. Se vidare avsnitt 8.12. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 7 i direktiv /9/EG. I första stycket anges hur en i etablerad företagare ska förfara för att få återbetalning i ett annat där denne inte är etablerad. Stycket har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. I andra stycket anges att det ska ske genom den portal inrättat för detta ändamål. Se vidare avsnitt 8.13.2. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 15.1 i direktiv /9/EG. Första stycket reglerar när en återbetalningsansökan som en i etablerad företagare riktar till ett annat senast ska ha kommit in till Skatte- verket. Det bör dock understrykas att det är den behöriga myndigheten i detta andra som avgör om ansökan kommit in . ska alltså även vidarebefordra för sent inkomna ansökningar till myndigheten i fråga. I vilka fall inte ska vidarebefordra en ansökan framgår av 33 §. Av andra stycket framgår vilka uppgifter sökanden måste ha lämnat för att en ansökan ska anses ha givits in. Vilka uppgifter som ska lämnas avgörs av det andra EG-landet enligt vad som närmare anges i stycket. I praktiken är de landsspecifika uppgifterna en fråga som hanteras av det elektroniska systemet. Stycket har utformats efter Lagrådets synpunkter. I tredje stycket anges skyldighet att bekräfta en inkom- men ansökan. Se vidare avsnitt 8.13.3 och jfr avsnitt 8.10.8. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 18 i direktiv /9/EG. Första stycket reglerar när ska besluta att inte vidarebefordra en ingiven ansökan. Ett sådant beslut ska fattas om verkets kontroll visar att sökanden inte är skattskyldig i egenskap av säljare för omsättning inom landet av varor eller tjänster som är skattepliktiga och görs i en yrkes- mässig verksamhet eller har rätt till återbetalning för vissa omsättningar inom landet. Andra stycket föreskriver en skyldighet för att underrätta sökanden om ett beslut enligt första stycket. Underrättelsen ska ske på elektronisk väg. Se vidare avsnitt 8.13.4. Paragrafen är omnumrerad och betecknades tidigare 11 §.