prop · GX031d10 · 2009-09-21 00:00:00 — Det finns också en öppenhet för att utveckla arbetssätt när det gäller boendeformer t.ex. svikt- och krisplatser, mobila team och boendestöd. Vidare har sysselsättningsområdet fått mer uppmärksamhet. Kommunerna satsar även i hög utsträckning på kompetensutveckling för att kunna ge stöd på ett professionellt sätt. Strukturer för samarbete mellan kommuner och landsting utvecklas dessutom kontinuerligt, även om det finns problem kvar att lösa. De flesta kommuner har samverkansavtal med . Sammantaget är utvecklingen positiv. har ytterligare fördelats till olika både pågående och nya utvecklingsområden inom skilda områden (se regeringens skrivelse 2008/09:185 En politik för personer med psykisk sjukdom eller psykisk funktionsnedsättning). Resultatet av denna satsning kommer att följas upp på olika sätt. har bl.a. fått i uppdrag att påskynda utvecklingen av grunddata och kvalitetsindikatorer m.m. samt att förbättra verksamhetsuppföljningen inom psykiatriområdet. Utförligare redovisning finns i avsnitt 3 Hälso- och sjukvårdspolitik. Verksamhet med personligt ombud Personliga ombud ska se till att kvinnor och män () som lever med en omfattande psykisk funktionsnedsättning får sina behov tillgodosedda och att deras insatser planeras, samordnas och genomförs. Verksamheten styrs genom ett regeringsbeslut. Kommunerna är huvudmän för personliga ombud men är inte skyldiga att tillhandahålla sådana. Däremot får kommuner som väljer att inrätta en ombudsverksamhet bidrag från staten. Bidraget täcker en del av kostnaden. och länsstyrelserna följer, stödjer och utvecklar verksamheten på uppdrag av regeringen. Personliga ombud har utvärderats och följts upp. Dessa utvärderingar och uppföljningar visar att ombudens arbete ger goda resultat. Om- buden ökar människornas möjligheter att få den vård och de insatser som de har rätt till. En utvärdering har också visat att ombudens arbete är samhällsekonomiskt lönsamt (: Det lönar sig ekonomiska effekter av verksamheter med personligt ombud). Det är framför allt kostnaderna för sjukvården som avtar då behovet av psykiatrisk slutenvård minskar. I årsredovisningen konstaterar att personliga ombud stärker den enskildes självbestämmande, främjar möjligheterna till jämlika levnadsvillkor och ökar delaktigheten i samhället. Tabell 6.6 Utveckling av personliga ombud (), 2002-2008 med PO, % med PO, % som har PO av 1 uppskattning av antalet. Antalet är inte könsuppdelat. Satsbidraget till kommunerna har utökats . Det har lett till fler ombud, att fler kommuner kan tillhandahålla ombud och att fler personer får tillgång till ombud. har inte gjort någon ny datainsamling. Man gör bedömningen att det inte skett några större förändringar och att cirka 6 000 personer finns i verksamheterna . I den senaste uppföljningen (lägesrapport , dnr 72-1704/2002) redovisar några tendenser. Om- budsverksamheterna möter ett stort antal yngre personer i utsatta situationer. Det är en grupp som riskerar att hamna i missbruk, kriminalitet och kanske hemlöshet. Ledningsgrupper och ombud har, enligt lägesrapporten, framhållit att det är viktigt att unga personer får ombud för att om möjligt förhindra traumatiska händelser och svåra psykiska problem. Enligt bedömning skulle ett sådant preventivt arbetssätt minska omfattningen av både stigmatisering och allvarlig psykisk ohälsa senare i livet. En annan tendens som redovisas i lägesrapporten är att personer med neuropsykiatrisk funktionsnedsättning ökar liksom personer med psykisk funktionsnedsättning som har barn. För den förstnämnda gruppen saknas ofta kommunala resurser. Det redovisas även att personernas behov av hjälp är mer omfattande . De vanligaste uppdragen rör ekonomi, boende och stöd i kontakter med myndigheter. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Bilstöd och komplement till färdtjänst Bilstöd utgår för anpassning och anskaffning av personbil, motorcykel eller moped. Fordonet ska fungera som ett hjälpmedel vid försörjning men också möjliggöra ett aktivt, självständigt och oberoende liv för människor med funktionsnedsättning. Ett väl fungerande bilstöd har därför stor handikappolitisk betydelse då det leder till ökad delaktighet och frihet för dem som inte kan nyttja allmänna kommunikationer. Ett antal förändringar i bilstödet genomfördes . Föräldrar till barn med funktionsnedsättning har t.ex. fått höjt grundbidrag för införskaffande av motorfordon (i stället för ), föräldrabegreppet i bilstödet har utvidgats till att omfatta även vårdnadshavare som inte är föräldrar samt personer som tagit emot barn för adoption eller för stadigvarande vård och fostran. Dessutom har tiden för nytt grund- och anskaffningsbidrag förlängts från sju till . Av statistiken från kan utläsas att förälder till barn med funktionsnedsättning påtagligt har ökat sin andel av beviljade bilstöd . Även förälder med funktionsnedsättning som har barn har ökat sin andel,om än i mindre omfattning. Det totala antalet beviljade stöd har däremot minskat efter lagändringen och fortsätter att minska. Detsamma gäller kostnaderna. beviljades cirka 1 550 bilstöd. Jämfört med 2000 är det en minskning med cirka 600 bilstöd och när det var som mest 2006 en minskning med cirka 1 100 bilstöd. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Tabell 6.7 Antal personer som beviljats bilstöd 20002008, fördelning av bilstöd mellan kvinnor och män samt fördelning av bilstöd mellan olika grupper (milj kr) Grupp 1: Funktionshindrad person som behöver ett fordon för att kunna försörja sig, genomgå arbetslivsinriktad utbildning eller rehabilitering. Grupp 2: Funktionshindrad person som tidigare beviljats bidrag enligt grupp 1 och som beviljats sjuk- eller aktivitetsersättning. Grupp 3: Annan funktionshindrad person än tillhörande grupperna 1 och 2, som fyllt 18 men inte . Grupp 4: Funktionshindrad förälder med barn , om föräldern sammanbor med barnet. Grupp 5: Förälder till funktionshindrat barn, om föräldern sammanbor med barnet. Kostnaderna har varierat mellan cirka 270 och och har aldrig varit lägre än . gick av stödet till inköp av motorfordon vilket är en minskande andel. En allt större del av stödet går till anpassningen av motorfordon (2008). Den genomsnittliga kostnaden per person för anpassning av motorfordon ligger strax . Lagändringarna har inneburit att många som skulle köpt bil har skjutit upp sitt inköp för att kunna få bilstöd. Efterfrågan förväntas öka igen 2009 och bör antalet bilstöd vara på ungefär samma nivå som innan regeländringarna. En annan förändring som genomfördes var att all handläggning av ärenden om bilstöd koncentrerades till i . En första uppföljning av denna förändring visar att koncentrationen lett till en ökad specialisering, högre effektivitet och bättre kvalitet i handläggningen. pågår en försöksverksamhet med komplement till färdtjänst. Verksamheten är reglerad i lagen (2006:489) om försöksverksamhet med komplement till färdtjänst och innebär att en kommun ska kunna lämna ekonomiskt stöd till en kommuninvånare, som har en funktionsnedsättning, för att han eller hon ska kunna skaffa eller anpassa ett motorfordon. Ett villkor är bl.a. att personen inte är berättigad till bilstöd. Sjutton kommuner deltar i försöksverksamheten. Syftet är att förbättra personens möjligheter att förflytta sig och att behovet av färdtjänst ska minska. Deltagande kommuner har kommit olika långt med försöksverksamheten och de har olika ambitioner. För flera kommuner har det tagit tid att upprätta regelverk för försöket. är det drygt 30 personer som fått stöd genom försöksverksamheten. Regeringen avser att ge i uppdrag att utvärdera verksamheten. Övriga satsningar inom området Personer med funktionsnedsättning kan ha rätt till ekonomiskt bidrag för att anpassa sin bostad. Det ökar möjligheten till ett självständigt liv i ett eget boende. Det är kommunerna som enligt lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag m.m. beslutar om bidraget och som står för kostnaderna. Bidraget ska täcka skäliga kostnader för anpassningen. Tabell 6.8 Kostnader för och antal bostadsanpassningsbidrag 20002008 (milj kr) Antal beviljade bidrag ökar stadigt och uppgick till ca 75 000. Kostnaderna har däremot ökat endast marginellt jämfört med med . De regionala skillnaderna mellan kommunerna är stora och beviljat belopp varierar mellan cirka 20 och per invånare. En stor del av bostadsanpassningarna görs hos äldre människor. Merparten av bostadsanpassningsbidragen avser små belopp. av bidragen var 2007 på . Av de bostadsanpassningar som gjordes i hus byggda eller senare var den vanligaste åtgärden justering av trösklar. I övrigt förekom främst olika anpassningar i badrum och kök, dörrautomatik och montering av ramper. har haft i uppdrag att utreda möjligheten till ett system med återanvändning av vissa anordningar finansierade med bostadsanpassningsbidrag. förslag bereds inom . gäller nya regler för inköp och placering av ledarhundar. har ansvaret för att bedöma enskildas behov av ledarhund och lämplighet att handha en sådan hund. Kriterierna för att tilldelas ledarhund anges i lag. Beslut kan överklagas till förvaltningsdomstol. har i uppdrag att upphandla ledarhundar av fristående producenter. Behovet av ledarhund tillgodoses bättre sedan lagen (2005:340) om överlämnande av vissa förvaltningsuppgifter till den ideella föreningen började gälla. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 för att få ledarhund har minskat och antalet placerade hundar har ökat. Den nya ordningen har således lett till att fler personer som har en synskada, som innebär avsaknad av ledsyn, genom det utökade utbudet har fått förutsättningar för självständighet och självbestämmande. Drygt 40 ledarhundar köps nu in för placering och kön för att få ledarhund har minskat från cirka 60 till cirka 20 personer. är väntetiden för att få en ledarhund cirka . Regeringen har beslutat att verksamheten ska utvärderas (se politikens inriktning). Försöksverksamhet med fritt val av hjälpmedel En försöksverksamhet med Fritt Val av hjälpmedel pågår och ska avslutas . Grunden för försöket är fritt val och eget ägande av hjälpmedel. Brukaren erbjuds en rekvisition från med anvisat belopp. Med rekvisitionen kan brukaren köpa sitt eget hjälpmedel och vid val av en dyrare produkt själv stå för merkostnaden. Tre landsting (, och ) deltar i försöket. Informationsinsatser har genomförts till brukare, företag och förskrivare på såväl lokal som nationell nivå. En brukarfolder har tagits fram som praktiskt beskriver hur brukaren ska gå tillväga vid fritt val av hjälpmedel. (), som ansvarar för projektet, redovisar i Rapport delredovisning av försöksverksamhet Fritt val av hjälpmedel att 393 personer använt Fritt t.o.m. och var antalet uttagna rekvisitioner 514 stycken. I rapporten konstateras att en förklaring till att antalet rekvisitioner ökar är att kunskapen om försöket ökar och att urvalet av hjälpmedel som är möjliga att välja ökat . Den största åldergruppen som tackat ja till att via Fritt val köpa sitt hjälpmedel är de som är eller äldre, . Åldersfördelningen varierar dock mellan landstingen. har flest rekvisitioner i den äldsta åldersgruppen. har en förhållandevis jämn åldersfördelning och flest i åldergruppen . Kvinnorna dominerar totalt sett. I är kvinnor, i och i . Vid starten av försöksverksamheten valde alla tre landsting att förskriva enklare hjälpmedel. Man har därefter successivt utökat sortimentet. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Rollator står för av de uttagna rekvisitionerna t.o.m. . Andra stora grupper är hjälpmedel i hygienutrymmen. , som det har varit möjligt att välja hörapparater i , står hörapparatrekvisitionerna för av de totala antalet rekvisitioner. I har ganska många valt synhjälpmedel. En brukarundersökning, för att bl.a. se hur brukarna uppfattar valfrihetssystemet, kommer att genomföras . En slutrapport av försöket ska lämnas . i , som utvärderar försöksverksamheten, har i uppdrag att bl.a. belysa hur brukaren uppfattar valsystemet och hur brukarens livskvalitet påverkats. Samspel mellan generella och individuella insatser Alla människor har lika rätt att bestämma över sina liv och att bli respekterade. För att kvinnor och män, flickor och pojkar med funktionsnedsättning ska kunna uppleva delaktighet och jämlika levnadsvillkor krävs att funktionsnedsättningsperspektivet beaktas i statens, landstingens och kommunernas planering. Det gäller att vägen till bl.a. arbete och utbildning samt till den fysiska, kulturella och politiska miljön måste vara öppen för alla. Men det behövs även olika former av stöd som är anpassade efter individens förutsättningar och behov. Insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS), lagen (1993:389)om assistansersättning () och socialtjänstlagen (2001:453), bilstöd, olika former av hjälpmedel och ekonomiska stöd m.m. är viktiga individuella stöd. Både hur generella insatser och individuella stöd, liksom hur olika individuella stöd utformas och kompletterar varandra, har betydelse för om målet om delaktighet och jämlikhet kan uppnås. Det innebär att på samma sätt som ett tillgängligt samhälle torde minska behovet av individuella stöd, torde även en kombination av olika individuella stöd och ett flexibelt och en väl avpassad användning av dessa kunna leda till att stöden utnyttjas mer effektivt. De vägval som görs kan även ha samhällsekonomisk betydelse. Det sker t.ex. en utveckling när de gäller hjälpmedel och IT som bör tas till vara och utnyttjas i ökad utsträckning som ett viktigt komplement till andra stöd. Regleringar av olika stöd kan i viss utsträckning också behöva ses över, analyseras, tydliggöras och anpassas till vår omvärld och den tid vi lever i. Den lagstiftning som reglerar stöden har som regel funnits och det som gällde då kanske inte alltid är relevant . Det kan även finnas behov av enbart förtydliganden. föreslår t.ex. att regeringen bör göra en samlad översyn av hur SoL fungerar som redskap för att uppnå de handikappolitiska målen, eftersom en stor del av verksamheten enligt LSS förutsätter en väl fungerande socialtjänst. Den översyn och analys av LSS och som genomfört liksom kommitténs förslag behöver också noga analyseras ur olika perspektiv men även vägas mot de synpunkter som lämnats av remissinstanserna. Förutom att de olika individuella stödinsatserna måste vara av god kvalitet är det även viktigt att det finns en mångfald av aktörer och en möjlighet att kunna välja utförare. De individuella behoven ser olika ut och kräver olika anpassningar. Vad som är kvalitet för en person behöver dessutom inte vara det för en annan. Konkurrens bland utförare kan också stimulera kvalitetsutvecklingen och bidra till att det växer fram ett bredare utbud av insatser med olika inriktningar att välja mellan. Det kan t.ex. avse kulturella, idrottsliga, generationsanpassade eller andra intresseinriktade inslag. Parallellt med en sådan utveckling är det betydelsefullt att olika aktörer även genomför informationsinsatser som ger förutsättningar för brukare att känna till utvecklingen och de valmöjligheter som finns. Många åtgärder genomförs nu inom välfärdsområdet för att öka mångfalden av utförare i syfte att öka valfriheten och att bredda utbudet för att stärka människans inflytande över sin vardag. I inledningen av 2009 trädde lagen om valfrihet i kraft. Den gör det möjligt för kommuner att starta valfrihetssystem för insatser som ges enligt SoL och LSS. För att stimulera utvecklingen av fler utförare och ett bredare utbud när det gäller sysselsättning för personer med psykisk funktionsnedsättning, får kommuner som upphandlar externa platser eller startar ett valfrihetssystem för sysselsättning Försöksverksamheten med Fritt Val av hjälpmedel är ytterligare en åtgärd i denna riktning liksom överenskommelsen om en dialog mellan regeringen, idéburna organisationer och Kommuner och Landsting som slöts . Dialogen utgår från att det i huvudsak är kommuner och landsting som ansvarar för välfärden men att ett gott samspel mellan offentlig sektor och civilt samhälle är centralt för en god samhällsutveckling. Arbetet med att skapa mångfald och valfrihet har inletts genom att det tillkommit olika plattformar som ger goda förutsättningarna för det fortsatta arbetet. Kunskap, öppna jämförelser, normering och tillsyn Det finns en rad olika mer eller mindre traditionella stödinsatser inom och olika LSS-verksamheter och det utvecklas nya. Vi vet förhållandevis lite om kvalitén på och hur effektiva alla dessa stöd är. Kunskapen om de olika stöden och dess effekter för olika människor med skilda funktionsnedsättningar är bristfällig. Det finns därför ett behov av fortsatt kunskapsutveckling. För en sådan utveckling krävs bl.a. en målmedvetenhet och ett engagemang hos huvudmännen. Därför har regeringen och Kommuner och Landsting ingått en överenskommelse om en plattform för evidensbaserad praktik i . För personer med schizofreni och schizofreniliknande tillstånd pågår även ett arbete med att ta fram nationella riktlinjer för psykosociala insatser i hälso- och sjukvården och . Det behövs också bättre kunskap om levnadsförhållanden för personer med funktionsnedsättning. arbete med att utveckla ett system för att löpande beskriva levnadsförhållanden för personer med olika funktionsnedsättningar kommer att innebära en viktig förbättring av underlaget om levnadsvillkor. För att den enskilde ska kunna välja och för att olika utförare av välfärdstjänster ska kunna jämföra sig med varandra krävs en öppen redovisning av verksamheternas innehåll, prestationer och särart. Det ska även leda till att insatsers kvalitet och effektivitet bättre anpassas till vad som efterfrågas och krävs för att svara mot god kvalitet. Inom psykiatriområdet har regeringens uppdrag att påskynda utveck- 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 lingen av grunddata och kvalitetsindikatorer m.m. samt att förbättra verksamhetsuppföljningen och möjligheter till öppna jämförelser som avser personer med psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning. Inom har fått ett uppdrag med liknande innebörd. Tillsynen har stor betydelse för att se till att lagar, förordningar och föreskrifter efterlevs och att verksamheter är av god kvalitet. För att tillsynen ska vara effektiv behöver den vara frekvent, systematisk, enhetlig och bättre samordnad med tillsynen av hälso- och sjukvården. Nationella bedömningskriterier har utvecklats inom ett antal områden men behöver tas fram så att de täcker alla områden. Det saknas även normering inom många områden. Regeringen har därför beslutat att förstärka tillsynen. blir ny tillsynsmyndighet och får utökade befogenheter och möjligheter att förbättra normeringen på området. För att personer med omfattande funktionsnedsättning ska få det stöd samt den vård och rehabilitering eller habilitering som de behöver krävs samverkan mellan olika aktörer och att insatser från olika aktörer samordnas. Trots en rad åtgärder för att främja samverkan och trots att det finns många bra exempel på samverkan, t.ex. inom ramen för gemensamma team och finansiell samordning, så fungerar inte alltid samverkan och samordningen som det är tänkt. Det leder till att människor inte alltid får den hjälp som de behöver och att samhällets resurser inte utnyttjas effektivt. Samordning och samverkan kräver både tid, engagemang och mandat från samtliga inblandade för att fungera. För att komma tillrätta med bristerna kommer regler att införas i socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen om att landsting och kommun tillsammans ska upprätta en individuell plan när den enskilde har behov av insatser från båda huvudmännen och kommunen eller bedömer att en sådan plan behövs. För personer med psykisk funktionsnedsättning kommer det även att införas krav på att landsting och kommun ska ingå överenskommelse om samarbete. Den personliga ombudsfunktionen för personer med psykisk funktionsnedsättning är välkänd och en förebild för många andra 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Arbetet utgår från ett helhetsperspektiv. Ombuden ska sätta upp mål om hur svårigheter och hinder ska hanteras och förmedla hopp till personerna. De är viktiga och ändamålsenliga för att på ett individuellt och flexibelt sätt se till att den enskilde får det stöd han eller hon behöver och att berörda aktörer samordnar sina insatser. Ombuden är involverade i många sammanhang och kommer att få en allt viktigare roll i och med den nya öppna tvångsvårdsformen och när det införs krav på individuella planer. En betydande del av allt stöd som ges till personer med funktionsnedsättning utförs av anhöriga. Detta får inte glömmas bort när det vidtas åtgärder för att utveckla kvalitén i det offentliga stödet. Att de anhörigas stöd fortsätter är viktigt både för de närstående och för samhället. Utan deras betydande insatser skulle det vara svårt att upprätthålla stödinsatser på den nivå som vi har . Det är därför av stor betydelse att de i sin tur kan få stöd och känna uppskattning för de insatser som de utför. Det handlar också om behov av att vila, att få tid över för personliga angelägenheter och fortbilda sig för att kunna klara situationen på bästa sätt. För samhället är det också angeläget att stödja anhöriga för att förebygga att han eller hon själv ska behöva söka vård eller stöd. I socialtjänstlagen har förtydligats att socialnämnden ska erbjuda stöd för att underlätta för de personer som vårdar en närstående som är långvarigt sjuk eller äldre eller som stödjer en person som har en funktionsnedsättning. Det finns ett stort antal olika stöd och funktioner som är till för att flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionsnedsättning ska ha en möjlighet att uppnå jämlikhet och delaktighet. Hur kostnadseffektiva och ändamålsenliga alla dessa stöd och funktioner är tillsammans, eller var och ett för sig, finns det förhållandevis lite kännedom om. Det saknas även möjligheter att mäta detta. Det finns också många andra faktorer som är viktiga att klara ut, t.ex. hur olika stöd och andra insatser förhåller sig till och samspelar med varandra eller hur olika huvudmän samverkar och agerar för att man ska få ut mesta möjliga av vad samhället erbjuder. Här återstår det mycket att göra. Tillgänglighetsarbetet fortsätter, en ökad mång- fald av aktörer och fler valmöjligheter kan stimulera fram effektivare och bättre utformade stöd, samverkan över huvudmannaskapsgränser och individuella planer kan bidra till ett mer anpassat och samordnat stöd för den enskilde, ny kunskap kan bidra till mer rehabiliterande insatser, öppna jämförelser till ökad konkurrens och bättre kvalitet i insatserna etc. Politiken inom detta område måste vara långsiktig och präglas av en helhetssyn. har granskat statlig tillsyn av bostad med särskild service enligt LSS (RiR 2007:1 Framställning till 2006/07:RRS24). har avstyrkt framställan med hänvisning till pågående arbete på området (bet. 2007/08:SoU1, rskr. 2007/08:87). I rapporten rekommenderar att regeringen överväger att vidta åtgärder för att åstadkomma en mer likvärdig tillsyn över hela landet och i det sammanhanget preciserar innebörden av centrala tillsyn. För att åstadkomma en mer likvärdig tillsyn har regeringen föreslagit och beslutat att tillsynen över socialtjänstlagen och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade ska flyttas över till och samordnas med tillsynen av hälso- och sjukvården (prop. 2008/09:160, bet. 2008/09:SoU22, rskr. 2008/09:259). Regeringen har därmed åtgärdat rekommendation. Regeringen kommer att fortsätta arbetet med att påverka utvecklingen så att personer som har en funktionsnedsättning, oavsett funktionsnedsättningens art och omfattning, får ökade möjligheter att delta i samhällslivet och arbetslivet samt att de får ökade möjligheter att påverka sin vardag och göra egna val. Viktiga strategiska uppgifter är att fortsätta bekämpa och förebygga diskriminering, att påverka fördomsfulla attityder och att verka för ett samhälle som är tillgängligt för alla som bor och verkar där.