prop · GX0319 · 2009-09-30 00:00:00 — I artikel 5.4 anges att parterna ska säkerställa att de för de ändamål som anges i artikel 1 har befogenhet att på begäran inhämta och lämna sådana upplysningar som närmare anges i punkterna a) och b). I punkt a) anges att de behöriga myndigheterna ska ha befogenhet att utbyta upplysningar som innehas av banker, andra finansiella institutioner och annan person som agerar i egenskap av representant eller förvaltare, däri inbegripet ombud och trustförvaltare. Enligt artikel 5.4 b) ska de behöriga myndig- heterna vidare ha befogenhet att utbyta upplysningar om ägar- förhållandena i bolag, handelsbolag, truster, stiftelser, Anstalten och andra personer, däri inbegripet upplysningar om alla sådana personer i en ägarkedja. I fråga om truster ska upplysningar kunna lämnas om stiftare, förvaltare och förmånstagare. I fråga om stiftelser ska upplysningar kunna lämnas om stiftare, styrelsemedlemmar och destinatärer. Bestäm- melserna överensstämmer med modellavtalet. Artikel 5.5 innehåller en uppräkning av de uppgifter som en begäran om upplysningar ska innehålla. Bestämmelsen överensstämmer med modellavtalet. I artikel 5.6 anges att den behöriga myndigheten i den anmodade parten till den behöriga myndigheten i den anmodande parten ska bekräfta mottagandet av en begäran och bemöda sig om att möjligt lämna de begärda upplysningarna till den anmodande parten. Bestämmelsen överensstämmer med modellavtalet. Artikel 6 innehåller bestämmelser om utomlands utförda skatteutred- ningar. Enligt artikel 6.1 kan en avtalsslutande part tillåta att företrädare för den behöriga myndigheten i den andra avtalsslutande parten närvarar i den förstnämnda parten för att höra fysiska personer och granska handlingar. Vidare anges att den behöriga myndigheten i den sistnämnda parten ska meddela den behöriga myndigheten i den förstnämnda parten om tid och plats för det planerade mötet med de fysiska personerna i fråga. Bestämmelsen överensstämmer med modellavtalet. Enligt artikel 6.2 kan den behöriga myndigheten i en avtalsslutande part, på begäran av den behöriga myndigheten i den andra avtalsslutande parten, tillåta att företrädare för den behöriga myndigheten i den sist- nämnda parten närvarar vid skatteutredning i förstnämnda part. Av artikel 6.3 framgår att om en begäran enligt punkt 2 bifalls ska den behöriga myndigheten i den avtalsslutande part som utför utredningen möjligt meddela den behöriga myndigheten i den andra parten om tid och plats för utredningen, den myndighet eller person som bemyndigats att utföra utredningen samt de förfaranden och villkor som den förstnämnda parten fastställt för utförandet av utredningen. Den part som utför utredningen ska därvid fatta alla beslut beträffande utförandet av utredningen. Bestämmelserna överensstämmer med modellavtalet. Möjlighet att avslå en begäran Bestämmelser om möjlighet för den anmodade parten att avslå en begäran om utbyte av upplysningar finns införda i artikel 7. I artikel 7.1 anges att den anmodade parten inte har någon skyldighet att inhämta eller lämna upplysningar som den anmodande parten inte skulle kunna inhämta enligt dess lagstiftning för tillämpning eller verkställighet av dess egen skattelagstiftning. Vidare anges att en begäran får avslås när den inte gjorts i överensstämmelse med avtalet. Bestämmelserna överensstämmer med modellavtalet. I artikel 7.2 anges att avtalet inte ska medföra skyldighet att lämna upplysningar som skulle röja handels-, affärs-, industri- eller yrkeshemlighet eller kommersiell hemlighet eller i näringsverksamhet nyttjat förfaringssätt. Upplysningar ska dock inte anses som sådan hemlighet eller sådant förfaringssätt enbart på grund av att de är sådana som anges i artikel 5.4, dvs. att de innehas av finansiella institutioner eller utgör information om ägarförhållanden. Bestämmelserna överensstämmer med modellavtalet. Artikel 7.3 innebär begränsningar i skyldigheten att lämna ut upplys- ningar som röjer hemlig kommunikation mellan en klient och dennes advokat eller annat juridiskt ombud i samband med juridisk rådgivning. Bestämmelsen överensstämmer med modellavtalet. I artikel 7.4 anges att en begäran får avslås när lämnandet av de begärda upplysningarna skulle strida mot allmänna hänsyn. Bestämmelsen överensstämmer med modellavtalet. I artikel 7.5 anges att en begäran om upplysningar inte ska avslås på grund av att den skattefordran som föranleder begäran har bestridits. Bestämmelsen överensstämmer med modellavtalet. Syftet med artikel 7.6 är att tillförsäkra att avtalet inte tillämpas på ett sätt som resulterar i diskriminering mellan medborgare i den anmodande parten och medborgare i den anmodade parten i fall då förhållandena är desamma. Bestämmelsen överensstämmer med modellavtalet. Artikel 8 innehåller bestämmelser om sekretess. I artikeln anges att alla upplysningar som tas emot av en part med stöd av avtalet ska hållas hemliga och endast får yppas för personer eller myndigheter inom den partens jurisdiktion som fastställer, uppbär eller driver in skatter som tas ut av en avtalsslutande part eller handlägger åtal eller överklagande i fråga om dessa skatter. Av artikeln framgår vidare att uppgifterna endast får användas för angivna ändamål och att uppgifterna får yppas vid offentlig domstolsförhandling eller i domstolsavgörande. Bestämmelserna överensstämmer med modellavtalet, utom såvitt avser första meningen. Bestämmelsen avviker från modellavtalet i syfte att möjliggöra användning av mottagna upplysningar för flera beskattnings- ändamål. Av artikeln framgår också att upplysningarna får yppas för andra personer, institutioner, myndigheter eller jurisdiktioner än de angivna, men endast efter uttryckligt och skriftligt medgivande av den behöriga myndigheten i den anmodade parten. Avtalet tar sikte på såväl den situationen att en svensk myndighet lämnar handräckning eller bistånd åt en utländsk myndighet som då en myndighet i den andra parten biträder den svenska myndigheten. Lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden inne- håller bestämmelser om handräckning dels i åt utländsk myndighet, dels i utlandet åt svensk myndighet. Enligt 24 § samma lag ska villkor, som begränsar möjligheten att utnyttja upplysningar som en svensk myndighet fått från utländsk myndighet i ett skatteärende, följas av svenska myndigheter oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning. I 27 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) regleras sekretessen i fråga om uppgifter om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som erhålls eller lämnas vid utbyte av uppgifter på skatte- området som sker med stöd av internationella avtal. Av 27 kap. 5 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen framgår att sekretess enligt 14 §§ samma kapitel för uppgift om enskilds personliga eller ekono- miska förhållanden gäller, i den utsträckning har godkänt ett avtal om detta med främmande stat eller mellanfolklig organisation, i ärende där svensk myndighet lämnar handräckning eller bistånd åt utländsk myndighet, i verksamhet som motsvarar den som avses i nämnda paragrafer. I de fall biträds av en annan stat eller mellanfolklig organisation gäller sekretess för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden i stället enligt 27 kap. 5 § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen, i den mån har godkänt ett avtal om detta med främmande stat eller mellanfolklig organisation, hos myndighet i verksamhet som avses i 24 §§ samma kapitel för sådan uppgift som myndigheten förfogar över på grund av avtalet. Bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen om vissa begränsningar i sekretessen får inte tillämpas i strid med avtalet. Enligt 27 kap. 1 § femte stycket, 2 § femte stycket, 3 § fjärde stycket och 5 § fjärde stycket offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretessen i högst . Regeringen bedömer att all den information som kommer att hanteras inom ramen för detta avtal omfattas av regleringen i 27 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen. Detta innebär att avtalets krav på sekretess är förenliga med den svenska offentlighets- och sekretess- lagstiftningen och att kan leva upp till sina avtalsrättsliga åtaganden i detta avseende. I artikel 9 anges att de avtalsslutande parterna ska komma överens om fördelningen av de kostnader som uppkommer med anledning av en begäran om handräckning. Bestämmelsen överensstämmer med modell- avtalet. Förfarandet vid ömsesidig överenskommelse Förfarandet vid ömsesidig överenskommelse regleras i artikel 10. Artiklarna 11 och 12 innehåller bestämmelser om ikraftträdande och upphörande. Enligt artikel 11 träder avtalet i kraft den trettionde dagen efter den dag då den sista av de skriftliga underrättelser, som parterna ska lämna när de åtgärder vidtagits som enligt respektive parts lagstiftning krävs för att avtalet ska träda i kraft, tas emot. I skattebrottsärenden tillämpas avtalet för beskattningsår som börjar eller senare eller, om beskattningsår saknas, på skatt som tas ut eller . I alla andra ärenden som omfattas av artikel 1 tillämpas avtalet på beskattningsår som börjar det år som följer närmast då avtalet träder i kraft eller senare eller, om beskattningsår saknas, på skatteanspråk som uppkommer eller . 5Avtalet mellan och om förfarande för ömsesidig överenskommelse vid justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap Regeringens förslag: godkänner avtalet mellan och om förfarande för ömsesidig överenskommelse vid justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap och antar regeringens förslag till lag om detta avtal. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget till avtal. Skälen för regeringens förslag: Om inkomst som ett företag i en part uppburit justeras på grund av att villkor som avviker från marknads- mässiga villkor avtalats mellan företag i intressegemenskap kan detta leda till att samma inkomst redovisas i båda parterna. Avtalet tillhanda- håller ett förfarande för parterna att ingå en ömsesidig överenskommelse i syfte att undvika att en sådan justering leder till att inkomsten beskattas i strid med armlängdsprincipen i en av parterna. Avtalet reglerar svensk beskattningsrätt och kräver därför lagform. I förslaget till lag föreskrivs att avtalet ska gälla som lag här i landet (1 §). Avtalet är upprättat på engelska. Avtalstexten och en svensk översättning framgår av bilagan till lagen. Vidare regleras i lagen frågan om hur avtalets beskattningsregler ska tillämpas i förhållande till annan skattelag (2 §). att beskattning inte kan ske på grund av avtalets regler. Endast om det i annan skattelag föreskrivits en skattskyldighet kan beskattning komma i Enligt artikel 5 i avtalet ska parterna underrätta varandra när de åtgärder vidtagits som krävs för att avtalet ska träda i kraft. i kraft efter den dag då den sista av dessa underrättelser tas Det är således inte möjligt att nu avgöra avtalet kommer att träda i kraft. I förslaget till lag har därför föreskrivits att lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Artikel 1 anger de skatter på vilka avtalet är tillämpligt. I omfattas enligt punkt a) de skatter i som är av i huvudsak likartat slag som de svenska skatter som omfattas av avtalet. Enligt punkt b) omfattas i den statliga och den kommunala inkomstskatten. Såsom Kammarrätten i har noterat översätts den kommu- nala inkomstskatten normalt till the municipal income tax. I här aktuellt avtal har det engelska uttrycket the communal income tax valts för att tillmötesgå önskemål från . Det är dock uppenbart att det är den kommunala inkomstskatten som avses. Artikel 2 innehåller definitioner av vissa uttryck som förekommer i avtalet. När det gäller tolkning av skatteavtal, och då bl.a. den i artikel 2.2 införda bestämmelsen, hänvisas till vad som anförts i propositionen om dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna (prop. 1989/90:33, s. 42 f.). Här ska endast framhållas att tolkningsreglerna i Wien- konventionen om traktaträtten gäller vid tvist mellan de avtalsslutande parterna om avtalets innebörd. När det gäller förhållandet mellan skattskyldiga och det allmänna ska skatteavtalet i princip tolkas som annan svensk lagstiftning, dvs. enligt sin ordalydelse och med stöd av offentliga förarbeten. I artikel 3 behandlas armlängdsprincipen vid internprissättning och föreskriver att då villkor avtalats mellan företag i intressegemenskap i de två parterna utan att armlängdsprincipen iakttagits, får inkomster justeras så att de står i överensstämmelse med nämnda princip. inkomst justeras med anledning av att armlängdsprincipen inte iakttagits mellan företag i intressegemenskap i de två parterna kan detta leda till att samma inkomst redovisas i båda parterna. Artikeln motsvarar artikel 9.1 i modellavtal beträffande inkomst och förmögenhet (Model Tax Convention on Income and on Capital). Någon motsvarighet till artikel Prop. 2009/10:19 9.2 i nämnda modellavtal finns inte i detta avtal. 5.2.4Förfarandet vid ömsesidig överenskommelse I artikel 4 regleras förfarandet vid ömsesidig överenskommelse. Enligt artikel 4.1 kan ett företag som anser att armslängdsprincipen i artikel 3 inte har iakttagits av en part, från den tidpunkt då det fick vetskap om detta förhållande, lägga fram saken för den behöriga myndigheten i den part där företaget har hemvist. En sådan framställan påverkar inte företagets rätt att även använda andra rättsmedel som finns att tillgå enligt partens interna rättsordning. Den behöriga myndigheten som tar emot framställan ska utan dröjsmål underrätta den behöriga myndigheten i den andra parten. Enligt artikel 4.2 ska den behöriga myndighet som har tagit emot framställan, om företagets invändning är grundad men nämnda behöriga myndighet inte ensidigt kan få till stånd en tillfredsställande lösning, söka avgöra saken genom en ömsesidig överenskommelse med den behöriga myndigheten i den andra parten. En ingången överenskommelse ska genomföras utan hinder av tidsgränser i parternas interna lagstiftning. I artikel 4.3 anges att de behöriga myndigheterna genom ömsesidig överenskommelse ska söka avgöra svårigheter eller tvivelsmål som uppkommer i fråga om tolkningen eller tillämpningen av avtalet. De behöriga myndigheterna kan enligt artikel 4.4 träda i direkt förbindelse med varandra i syfte att träffa överenskommelser enligt artikel 4. Artiklarna 5 och 6 innehåller bestämmelser om avtalets ikraftträdande och upphörande. Enligt artikel 5.2 träder avtalet i kraft den trettionde dagen efter den dag då den sista av de skriftliga underrättelser, som parterna ska lämna när de åtgärder vidtagits som enligt respektive parts lagstiftning krävs för att avtalet ska träda i kraft, tas emot. I fråga om källskatter tillämpas avtalet på belopp som betalas eller tillgodoförs det år som följer närmast efter den dag då avtalet träder i kraft eller . Beträffande andra skatter än källskatter tillämpas avtalet på skatter som tas ut för beskattningsår som börjar det år som följer närmast efter den dag då avtalet träder i kraft eller . Avtalet är emellertid tillämpligt endast under förutsättning att avtalet mellan och om upplysningar i skatteärenden som undertecknades är tillämpligt. 6Avtalet mellan och för undvikande av dubbelbeskattning av fysiska personer Regeringens förslag: godkänner avtalet mellan och för undvikande av dubbelbeskattning av fysiska personer och antar regeringens förslag till lag om detta avtal. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget till avtal. Kammarrätten i har anmärkt att uttrycket an enterprise of a Party inte definieras i avtalet. Kammarrättens synpunkt behandlas i redogörelsen för avtalets innehåll i avsnitt 6.2. Skälen för regeringens förslag: Skatteavtalen är allmänt sett viktiga för att undanröja de hinder som en dubbelbeskattning kan innebära för utbytet av varor och tjänster, för kapitalrörelser samt för teknologins och arbetskraftens rörlighet och för utvecklingen av ekonomiska förbindelser mellan stater och andra jurisdiktioner. Avtalet reglerar svensk beskattningsrätt och tillämpning i kräver därför lagform. I förslaget till lag föreskrivs därför att avtalet ska gälla som lag här i landet (1 §). Avtalet är upprättat på engelska. Avtalstexten och en svensk översättning framgår av bilagan till lagen. Vidare regleras i lagen frågan om hur avtalets beskattningsregler ska tillämpas i förhållande till annan skattelag (2 §). Bestämmelsen innebär att beskattning inte kan ske på grund av avtalets regler. Endast om det i annan skattelag föreskrivits en skattskyldighet kan beskattning komma i fråga. I fråga om inkomst som ska undantas från svensk skatt har enligt en progressionsregel i avtalets artikel 11.2 b) rätt att höja skatteuttaget på den skattskyldiges övriga inkomster. Av flera skäl, bl.a. förenkling av regelsystemet och för att minska arbetsbördan för , avstår emellertid regelmässigt från att utnyttja denna möjlighet. Ytterligare ett skäl är att det bortfall av skatt som blir följden av en utebliven progressionsuppräkning är försumbar ur stats- finansiell synpunkt. Dessa skäl motiverar ett avstående av progressions- uppräkningen även i förhållande till . I 3 § föreskrivs därför att inkomst som enligt avtalet är undantagen från beskattning i inte ska tas med vid taxeringen. Något förordnande om progressions- uppräkning har inte föreslagits i lagen. Sådan uppräkning ska därför inte ske. Enligt artikel 13 i avtalet ska parterna underrätta varandra när de åtgärder vidtagits som krävs för att avtalet ska träda i kraft. Avtalet träder i kraft efter den dag då den sista av dessa underrättelser tas emot. Det är således inte möjligt att nu avgöra avtalet kommer att träda i kraft. I förslaget till lag har därför föreskrivits att lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. I artikel 1 anges de personer som omfattas av avtalet. Enligt artikeln ska avtalet tillämpas på fysiska personer som har hemvist i en part eller i båda parterna. För att avtalet ska vara tillämpligt krävs att fråga är om en person som i enlighet med bestämmelserna i artikel 4.1 har hemvist i en part. Såsom Kammarrätten i har noterat översätts den kom- munala inkomstskatten normalt till the municipal income tax. I här aktuellt avtal har det engelska uttrycket the communal income tax valts för att tillmötesgå önskemål från . Det är dock uppenbart att det är den kommunala inkomstskatten som avses. I artikel 2 anges de skatter på vilka avtalet är tillämpligt. I artikel 2.1 räknas de utgående skatter som omfattas av avtalet upp. Av artikel 2.2 framgår att avtalet ska tillämpas även på skatter av samma eller i huvudsak likartat slag som efter undertecknandet av avtalet tas ut vid sidan av eller i stället för de skatter som anges i artikel 2.1. Artikel 3 innehåller allmänna definitioner av vissa uttryck som före- kommer i avtalet. Kammarrätten i har uppmärksammat att artikel 3 i avtalet avviker från modellavtal då utrycket an enterprise of a Party inte definieras. Enligt regeringens mening är det inte nödvändigt att definiera nämnda uttryck i här aktuellt avtal, eftersom uttrycket inte används för att fördela beskattningsrätten till ett företags inkomst. När det gäller tolkning av skatteavtal och då bl.a. den i artikel 3.2 införda bestämmelsen hänvisas till vad som anförts i propositionen om dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna (prop. 1989/90:33, s. 42 f.). Här ska endast framhållas att tolkningsreglerna i Wien- konventionen om traktaträtten gäller vid tvist mellan de avtalsslutande parterna om avtalets innebörd. När det gäller förhållandet mellan skattskyldiga och det allmänna ska skatteavtalet i princip tolkas som annan svensk lagstiftning, dvs. enligt sin ordalydelse och med stöd av offentliga förarbeten. Artikel 4 innehåller bestämmelser som avser att fastställa var en fysisk person ska anses ha hemvist vid tillämpningen av avtalet. Bestämmelserna om hemvist i avtalet har inte någon betydelse för var en person ska anses vara bosatt enligt intern lagstiftning, utan såsom uttryckligen framgår av avtalstexten regleras endast frågan om hemvist vid tillämpningen av avtalet. Bestämmelserna i parternas interna lagstiftning får däremot betydelse vid bestämmandet av hemvist enligt avtalet. I artikel 4.2 regleras dubbel bosättning, dvs. situationer där den skattskyldige enligt svenska bestämmelser om beskattning anses obegränsat skattskyldig i och enligt bestämmelserna i anses ha hemvist där. Vid tillämpningen av avtalet ska i sådana fall den skattskyldige anses ha hemvist endast i den part i vilken han har hemvist enligt nämnda avtalsbestämmelse. En person som anses ha hemvist såväl i som i enligt respektive parts interna lagstiftning, men som vid tillämpningen av avtalet anses ha hemvist i , ska i fråga om de inkomster till vilka har beskattningsrätten enligt avtalet, vid taxeringen i beskattas enligt de bestämmelser som gäller för i obegränsat skattskyldiga. Detta medför bl.a. rätt att erhålla grundavdrag och allmänna avdrag. I artikel 5 behandlas beskattning av enskild tjänst. Artikel 5.1 innehåller en huvudregel, enligt vilken sådan inkomst endast beskattas i den part där inkomsttagaren enligt avtalet har hemvist. Detta gäller alltid då arbetet utförs i denna part eller i en tredje stat eller jurisdiktion. Enligt bestämmelsen får emellertid inkomsten beskattas i den andra parten om arbetet utförts i denna part. Undantag från denna senare bestämmelse gäller om arbetet utförts enligt de förutsättningar som anges i artikel 5.2. Om dessa villkor är uppfyllda sker beskattningen endast i den part där inkomsttagaren har hemvist. I artikel 5.3 har införts särskilda bestämmelser om beskattning av arbete ombord på skepp eller luftfartyg i internationell trafik. Inkomst vid anställning ombord får beskattas i den part där företaget som använder skeppet eller luftfartyget har hemvist. Styrelsearvoden och annan liknande ersättning får enligt artikel 6 beskattas i den part där bolaget som betalar arvodet eller ersättningen har hemvist. Beskattning av inkomster som artister och sportutövare uppbär genom sin verksamhet regleras i artikel 7. Sådan inkomst får beskattas i den part där verksamheten utövas (artikel 7.1). Enligt artikel 7.2 får inkomsten beskattas i den part där artisten eller sportutövaren utövar verksamheten, även om ersättningen tillfaller en annan person än artisten eller sportutövaren själv (t.ex. arbetsgivare hos vilken artisten eller sport- utövaren är anställd). Enligt artikel 8 får pensioner och annan liknande ersättning, utbetal- ning enligt socialförsäkringslagstiftning och livränta som härrör från en part och betalas till en person med hemvist i den andra parten beskattas i den förstnämnda parten. Inkomst av offentlig tjänst med undantag för pension beskattas enligt artikel 9 i regel endast i den part som betalar ut ersättningen. Under vissa i artikel 9.1 b) angivna förutsättningar beskattas dock sådan ersättning endast i den part där inkomsttagaren har hemvist. Enligt artikel 9.2 beskattas i vissa fall lön och annan liknande ersättning enligt bestämmelserna i artiklarna 5, 6 eller 7. Artikel 10 innehåller bestämmelser om studerande och affärs- praktikanter. Metoder för undanröjande av dubbelbeskattning Bestämmelserna om undanröjande av dubbelbeskattning finns i artikel 11. Enligt artikel 11.1 ska dubbelbeskattning i undanröjas i enlighet med lagstiftningen i . tillämpar enligt artikel 11.2 avräkning av utländsk skatt (credit of tax) som huvudmetod för att undvika dubbelbeskattning. Innebörden av avräkningsmetoden är att en person med hemvist i den ena parten taxeras även där för sådan inkomst som enligt avtalet får beskattas i den andra parten. Den uträknade skatten minskas därefter i princip med den skatt som, i enlighet med avtalet, har tagits ut i den andra parten. Vid avräkning av skatt på inkomst i tillämpas bestämmelserna i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt. Förfarandet vid ömsesidig överenskommelse regleras i artikel 12.