prop · GX0317 · 2009-10-08 00:00:00 — kan medföra allvarliga konsekvenser för näringsidkaren. därför i första hand överväga om det är möjligt att ändra den ömsesidiga överenskommelsen och därigenom undvika att den behöver sägas upp. bör vidare bara överväga att säga upp en ömsesidig överenskommelse efter det att en noggrann och utförlig bedömning av relevanta fakta har gjorts. bör dessutom informera Prop. 2009/10:17 och samråda med berörd näringsidkare. Detta samråd bör inkludera en förklaring av skälen till varför en ömsesidig överenskommelse kan komma att sägas upp. Givetvis måste även frågan diskuteras med den berörda behöriga myndigheten. En återkallelse av ett prissättningsbesked på grund av att den ömse- sidiga överenskommelsen har upphört att gälla bör enligt regeringens mening få effekt för de beskattningsår eller den period för vilken den ömsesidiga överenskommelsen har upphört att gälla. Regeringen finner inte anledning att begränsa möjligheten att återkalla ett prissättnings- besked till tid efter beslutet om återkallelse. Att näringsidkaren ska ges möjlighet att yttra sig innan ett beslut om återkallelse fattas framgår av avsnitt 5.16. En bestämmelse av nu angiven innebörd har tagits in i 19 § 1. Prissättningsbeskedet tillämpas inte eller ett taxeringsbeslut har omprövats eller överklagats Ett prissättningsbesked bygger på en bilateral eller multilateral överens- kommelse mellan behöriga myndigheter. Näringsidkaren har under hela förfarandet fram tills dess överenskommelsen ingås möjlighet att åter- kalla sin ansökan. Den ömsesidiga överenskommelsen som har ingåtts mellan staterna är ett folkrättsligt avtal som i sig inte kan överklagas av näringsidkaren. Däremot kan en näringsidkare som har fått ett prissätt- ningsbesked i sin självdeklaration avstå från att tillämpa beskedet eller på vanligt sätt överklaga utfallet av inkomsttaxeringen även till den del taxeringen har skett i enlighet med vad som framgår av beskedet. Den ömsesidiga överenskommelsen grundar sig på att näringsidkaren tillämpar beskedet . Om en näringsidkare väljer att inte tillämpa beskedet under hela eller delar av perioden innebär detta att grundvalen för prissättningsbeskedet, den ömsesidiga överenskommelsen sätts i fråga. Enligt regeringens bedömning bör därför kunna återkalla ett prissättningsbesked om det inte tillämpas av näringsidkaren eller om näringsidkaren i samband med en begäran om omprövning eller ett överklagande begär att beskedet inte ska tillämpas. Av den föreslagna lagen följer att näringsidkaren utan oskäligt dröjs- mål ska underrätta om beskedet inte tillämpas. Närings- idkaren ska vidare i deklarationen lämna uppgift om beskedet har tillämpats eller inte. Enligt regeringens mening bör , när näringsidkaren på något av dessa sätt har meddelat att beskedet inte tillämpas, ha en möjlighet att återkalla prissättnings- beskedet. Möjligheten att återkalla ett prissättningsbesked ska som an- getts ovan tillämpas restriktivt. Det kan därför även i dessa fall finnas skäl för att innan en återkallelse sker, ha en dialog med näringsidkaren kring frågan om en ändring av prissättningsbeskedet i stället kan ske. Näringsidkaren ska även ges möjlighet att yttra sig innan ett beslut om återkallelse fattas. Vad gäller handelsbolag och andra delägarbeskattade juridiska personer är det delägarna som taxeras för den juridiska personens Om delägarna i ett handelsbolag överklagar taxeringarna och begär att prissättningsbeskedet inte ska tillämpas uppkommer samma Prop. 2009/10:17 situation som diskuterats ovan och bör även i detta fall ha möjlighet att återkalla prissättningsbeskedet. Återkallelsen får då effekt mot den juridiska personen och delägarna. En återkallelse bör, när den sker på dessa grunder, gälla från och med det beskattningsår som beskedet inte har tillämpats eller som ompröv- ningen eller överklagandet avser. Detta innebär att inte kommer att vara bunden av beskedet vid de aktuella taxeringarna. Vilken möjlighet som efter en återkallelse har att ändra närings- idkarens taxering får bedömas utifrån de generella reglerna i taxerings- lagen, se vidare avsnitt 5.22.2. Bestämmelser av nu angiven innebörd har tagits in i 19 § 2-4 i förslaget till lag om prissättningsbesked vid internationella transaktioner. Regeringens förslag: En näringsidkare ska få uppmanas att komma in med de ytterligare uppgifter som behövs när ett ärende om prissättningsbesked ska prövas. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: Det helt övervägande antalet ärenden om prissättningsbesked kommer att vara tämligen komplexa. I sakens natur ligger också att varje ärende om prissättningsbesked kommer att ha sin särprägel och att både och berörd utländsk stat kan ha krav på att lämnade uppgifter ska kompletteras med vissa ytterligare uppgifter. Det är således inte möjligt att ange exakt vilka uppgifter som krävs för att i det enskilda fallet pröva en ansökan om prissättnings- besked. måste därför ha möjlighet att begära in de ytterligare uppgifter som verket bedömer vara nödvändigt för att kunna ta ställning i det aktuella ärendet. Att näringsidkaren har en skyldighet att lämna de uppgifter som behövs för att kunna ingå en ömsesidig överenskommelse och kunna lämna ett riktigt prissättningsbesked fram- går även av förutsättningarna för prissättningsbesked, se avsnitt 5.9.3. Möjligheten att uppmana näringsidkaren att komma in med ytterligare uppgifter får inte bara tillämpas i samband med prövning av en ansökan om prissättningsbesked, utan även i annat ärende enligt lagen såsom ett ärende om ändring eller återkallelse av prissättningsbesked. I de fall där har överlämnat till regeringen att ingå den ömsesidiga överenskommelsen ger bestämmelsen även möjlighet för regeringen att uppmana näringsidkaren att komma in med de ytterligare uppgifter som behövs för att ingå den ömsesidiga överenskommelsen. En bestämmelse av nu angivet innehåll har tagits in i 20 § i förslaget till lag om prissättningsbesked vid internationella transaktioner. Regeringens förslag: ska få komma överens med närings- idkaren om när, hur och i vilken omfattning en kontroll av uppgifterna i ett ärende om prissättningsbesked kan ske. Promemorians förslag: Innehåller inte någon motsvarande bestäm- melse. Se dock avsnitt 6.20.1 i promemorian om taxeringsbesök och taxeringsrevision. Remissinstanserna: Kammarrätten i anför bl.a. att det inte framstår som självklart att införa en revisionsbefogenhet i ansöknings- ärenden där besluten inte kan överklagas. vid anför bl.a. följande. I och med att förfarandet i ett prissättningsärende ska ske i samförstånd torde det bli ovanligt att en näringsidkare inte tillåter kontroll av lämnade uppgifter vid ett taxeringsbesök. ifrågasätter därför om möjligheterna att göra taxeringsrevision verkligen behövs för att kontrollera lämnade uppgifter. anför bl.a. att om ytterligare information är erforderlig och den inte tillhandahålls av den skattskyldige, alternativt inte tillhandahålls i sådan form eller på sådant sätt att gör bedömningen att den är tillförlitlig, kan avvisa begäran om prissättningsbesked. Någon ytterligare befogenhet kan inte anses erfor- derlig och kan snarare leda till att skattskyldiga avstår från att söka prissättningsbesked p.g.a. en oro för att en av den skattskyldige tidigare tillämpad prissättning befinns felaktig med risk för eftertaxering och skattetillägg. Näringslivets skattedelegation, till vars yttrande och anslutit sig, och anför bl.a. att förslag att verket ska ha möjlighet att genomföra taxeringsrevisioner bl.a. för att kontrollera uppgifter som har lämnats i ett ärende enligt lagen om prissättningsbesked vid interna- transaktioner inte kan accepteras. Se vidare avsnitt 5.22.1 för en utförligare redogörelse för remiss- instansernas synpunkter kring taxeringsbesök och taxeringsrevision. Skälen för regeringens förslag: Ett system med prissättningsbesked bygger i hög grad på samarbete mellan en näringsidkare och Skatte- verket. I samband med en ansökan om prissättningsbesked måste det dock finnas möjligheter för att kontrollera och komplettera de i ansökan lämnade uppgifterna. Någon form av kontroll görs i de flesta länder i samband med prövningen av ansökan, exempelvis genom att besöka företaget och stämma av uppgifterna i ansökan eller intervjua anställda. Det kan även tänkas att det i samband med handläggningen kan inkomma en begäran från annan berörd behörig myndighet om att ska komplettera med eller kontrollera vissa uppgifter för att en ömsesidig överenskommelse ska kunna ingås. I promemoria föreslås att ska ha rätt att göra taxeringsbesök och taxeringsrevision enligt taxeringslagens (1990:324) bestämmelser med anledning av en ansökan om prissättningsbesked. Flera remissinstanser har dock ifrågasatt om det är nödvändigt eller lämpligt att ska ha befogenhet att göra taxeringsrevision innan ett prissättningsbesked lämnas för att inhämta och kontrollera Prop. 2009/10:17 uppgifter i ansökan. Enligt regeringens mening kan det ifrågasättas om det bör införas en möjlighet till taxeringsrevision i förevarande fall. Såsom framgår av bl.a. 12 § 3 i förslaget till lag om prissättningsbesked vid internationella transaktioner är det en förutsättning för prissättningsbeskedet att näringsidkaren lämnar de uppgifter som behövs för att kunna ingå en ömsesidig överenskommelse och lämna ett riktigt prissättningsbesked. I många fall torde tillräckliga uppgifter kunna erhållas och deras tillförlit- lighet bedömas genom att anmodar den skattskyldige att komplettera sin ansökan med ytterligare uppgifter. I vissa fall kan det dock finnas behov för att kontrollera uppgifterna på annat sätt, exempelvis genom att stämma av dem mot bokföringen eller besöka näringsidkarens lokaler och tala med anställda eller få närmare insyn i hur verksamheten bedrivs. Enligt regeringens mening torde detta kunna lösas genom att näringsidkaren och gemensamt kommer överens om när kontroll kan ske, hur den kan gå till och hur omfattande den kan vara. Om tillräckliga uppgifter inte lämnas av näringsidkaren i ansökan eller efter anmodan av för att ett riktigt prissättningsbesked ska kunna lämnas eller tillförlitligheten av lämnade uppgifter inte kan bedömas har möjlighet att avslå ansökan om prissättningsbesked. Regeringen finner inte att det föreligger tillräckliga skäl för att i ansökningsförfarandet införa en möjlighet till taxeringsrevision med tillhörande tvångsmedel. Den föreslagna bestämmelsen om överenskommelse med närings- idkaren om kontroll av uppgifter får tillämpas såväl i samband med en ansökan om prissättningsbesked som andra ärenden om prissättnings- besked, såsom ett ärende om ändring eller återkallelse av prissättnings- besked. Vad avser möjligheterna att efter det att ett prissättningsbesked har lämnats, använda bestämmelserna i taxeringslagen om taxeringsbesök och taxeringsrevision, se vidare avsnitt 5.22.1. En bestämmelse av nu angivet innehåll har tagits in i 21 § i förslaget till lag om prissättningsbesked vid internationella transaktioner. Regeringens förslag: Näringsidkaren ska ges tillfälle att yttra sig innan ärendet avgörs, om det inte är onödigt. I fråga om näringsidkarens rätt att få del av uppgifter som har tillförts ärendet genom någon annan än näringsidkaren själv och att få tillfälle att yttra sig över dem gäller bestämmelserna i 17 § förvalt- ningslagen (1986:223). Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Vid handläggning av ärenden om prissättningsbesked ska näringsidkaren ges tillfälle att, innan ärendet av- görs, yttra sig om det inte är onödigt. Detta gäller givetvis både vid Prop. 2009/10:17 prövning av ansökan om prissättningsbesked och vid ändring eller återkallelse av lämnade prissättningsbesked. En situation där det kan vara onödigt att ge näringsidkaren tillfälle att yttra sig är om besked lämnas helt i enlighet med ansökan. Enligt bestämmelserna i 17 § förvaltningslagen (1986:223) har en part rätt att få del av uppgifter som har tillförts ärendet genom tredje man och att få tillfälle att yttra sig över dem. Denna bestämmelse gäller även i ett ärende om prissättningsbesked. Vissa begränsningar i underrättelse- skyldigheten följer dock av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) i den mån det av hänsyn till allmänt eller särskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. Ett prissättningsbesked förutsätter förhandlingar med en utländsk behörig myndighet om en ömsesidig överenskommelse innan besked kan lämnas. I samband med förhandlingarna kan uppgifter komma att till- föras ärendet från den utländska behöriga myndigheten. Sådana uppgifter som lämnas i samband med förhandlingar om ömsesidig överens- kommelse kan omfattas av den s.k. utrikessekretessen i 15 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen. Om sådana uppgifter skulle röjas för näringsidkaren kan det antas att detta i vissa fall skulle kunna skada förhållande till den andra staten och möjligheter att fortsättningsvis ingå ömsesidiga överenskommelser. Innan närings- idkaren underrättas om sådana uppgifter som tillförts ärendet genom förhandlingar med den andra behöriga myndigheten kan det därför bli aktuellt att överväga om det är av synnerlig vikt att uppgifterna inte lämnas ut. Den föreslagna bestämmelsen motsvarar 3 kap. 2 § taxeringslagen (1990:324) och i promemorians förslag gjordes därför en hänvisning till denna bestämmelse. Regeringen har valt att i stället återge innehållet i sak för att underlätta läsningen av lagen. En bestämmelse av nu angiven innebörd har tagits in i 22 § i förslaget till lag om prissättningsbesked vid internationella transaktioner. 5.17Begränsad användning av uppgifter Regeringens bedömning: Någon särskild reglering om hur uppgifter som ges in i ett ärende om prissättningsbesked får användas inom verksamhet bör inte införas. Promemorians förslag: I promemorian föreslås att uppgift som ges in i ett ärende om prissättningsbesked och som inte kan hämta in med stöd av annan lag, på begäran av näringsidkaren, bara får användas vid handläggningen av ärendet. Remissinstanserna: vid anför att det är viktigt att näringsidkarna kan vara säkra på att de uppgifter som de lämnar till inte används för andra ändamål än det aktuella prissättningsärendet. Om parterna i ett inledande skede har olika uppfattningar om lämplig prissättningsmetod skulle det skada förtroendet för förfarandet om uppgifter som näringsidkaren har lämnat exempelvis skulle användas för att revidera taxeringarna . Det skulle kunna leda till att näringsidkarna avstår från att ansöka om prissättningsbesked eller att de inte lämnar tillräckligt detaljerade uppgifter i ansökan, vilket skulle förfela syftet med för- farandet. Skyddet för lämnade uppgifter har samband med frågan om handläggande myndighet. Om den enhet/det organ som ska handlägga ärendena går att avgränsa på ett sätt som konstituerar en verksamhetsgren i sekretesslagens mening får uppgifter som lämnas in i prissättnings- ärendet inte röjas för andra enheter inom , naturligtvis under förutsättning att uppgifterna i sig omfattas av sekretess. Om det visar sig att det inte är möjligt eller att det anses organisatoriskt olämpligt att avskilja den handläggande enheten på ett sätt som konstituerar en själv- ständig verksamhetsgren inom , kan en annan framkomlig väg att skydda uppgifter vara att utvidga tillämpningsområdet för den föreslagna bestämmelsen till att omfatta alla uppgifter som en närings- idkare lämnar i prissättningsärendet. anför bl.a. följande. Ur rättsäkerhets- synpunkt är det väsentligt att uppgifter som lämnats i en ansökan om prissättningsbesked bara får användas för beskedets lämnande och fortlevnad. Materialet och ställningstagandet ska därför behandlas på samma sätt och med samma sekretess som gäller och tillämpas i frågor om förhandsbesked. Med beaktande av att de uppgifter som lämnas är av mycket känslig art och avser näringsidkarens bedömningar i förfluten tid såväl som bör ett särskilt skydd införas. Skrivningen i remissen innebär egentligen att inga uppgifter omfattas av det särskilda skyddet, eftersom vid en revision i praktiken har möjlighet att ta del av allt som rör en näringsidkare. Näringslivets skattedelegation, till vars yttrande och anslutit sig, anför följande. Det föreslås att ska vara den myndighet som ska handlägga prissättnings- besked. Det är ett antal praktiska skäl som ligger till grund för detta och Näringslivets skattedelegation delar i huvudsak dessa argument. En komplicerande faktor är dock hanteringen av det material som lämnas in i ansökan om prissättningsbesked. Det huvudsakliga syftet med beskedet är att underlätta gränsöverskridande transaktioner för näringsidkare, genom att ge ökade förutsättningar till förutsebarhet och undvikande av dubbelbeskattning. Handläggande myndighets roll är således av annan karaktär än den som har i sin roll som kontrollant av att gällande regler efterlevs. Därtill kommer att mycket av det material som lämnas in under ansökningsförfarandet är av känslig natur. För företag vars aktier är noterade på börser är därtill kraven på sekretess särskilt stark. I fråga om prissättningsbesked, där ansökan är frivillig, kan osäkerhet om sekretessen leda till att ansökan om prissättningsbesked över huvudtaget inte görs om ansökan inte hos mottagaren hanteras med särskilt höga krav på sekretess. För det fall blir hand- läggande myndighet måste det av angivna skäl finnas en förvissning om att uppgifter som lämnas in i ett ansökningsförfarande inte kommer andra till del än de tjänstemän som har ett direkt behov av dessa vid hand- läggningen av ansökan och, för det fall beskedet används av den skattskyldige vid taxeringen, de som har att kontrollera att lämnade uppgifter är korrekta. Möjligheterna till att genom lag reglera detta är, såvitt Näringslivets skattedelegation kan bedöma, begränsade. Det är av detta skäl väsentligt att interna reglering tillförsäkrar att detta uppnås. Skälen för regeringens bedömning: Uppgifter som näringsidkaren lämnar i ett ärende om prissättningsbesked kommer att omfattas av sekretessen i 27 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen, se vidare avsnitt 5.25. I samband med ett förfarande för prissättningsbesked uppkommer dock frågan hur de uppgifter som lämnas i en ansökan om prissättningsbesked får användas inom . Enligt offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet om de är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra, se 8 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen. Såsom regeringen angett i avsnitt 5.5 är det viktigt att handläggningen av prissättningsbeskeden sker fristående från den ordinarie taxeringsverksamheten. Att utforma förfarandet på ett sätt som medför att verksamheten med säkerhet ses som en egen verksamhetsgren i sekretesslagens mening har dock inte funnits vara en framkomlig väg, bl.a. på grund av det sakliga samband prissättningsbeskeden har med beskattningen. De uppgifter som kommer att behöva lämnas i en ansökan är till viss del information som kan ingå i sådan dokumentation som ska upprättas enligt reglerna om dokumentationsskyldighet avseende internprissättning i 19 kap. 2 a och 2 b §§ lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Uppgifterna är vidare till övervägande del sådana som näringsidkaren antingen lämnar i samband med taxeringen eller är skyldig att på begäran ge in till . Därutöver kommer dock ansökan regelmässigt att innehålla vissa uppgifter som inte lämnas vid taxeringen eller inte begärs in vid en taxeringsrevision. Fråga kan t.ex. vara om sådana prognoser och antaganden som behövs i prissättnings- ärendet men inte för beskattningsverksamheten i övrigt. I de flesta stater vars system med prissättningsbesked redovisas i avsnitt 4.4, får uppgifter som ges in i ett sådant ärende användas för andra ändamål inom beskattningsverksamheten. Bara ett fåtal av dessa stater har ett system där användningen av sådana uppgifter är begränsad till ärenden om prissättningsbesked. Det är å andra sidan viktigt för förtroendet för och för det nu föreslagna systemet med prissättningsbesked att näringsidkarna känner att de kan lämna all den information som behövs för att ta ställning till en ansökan. Om närings- idkarna på grund av rädsla för att uppgifter som de lämnar till i samband med en ansökan kommer att kunna användas för att söka ändring i deras taxeringar och därför avstår från att ansöka eller inte lämnar tillräckligt detaljerad information skulle systemet inte fungera på ett tillfredsställande sätt. har mot denna bakgrund i promemorian funnit att det finns skäl för att utöver den reglering som kommer att följa av verkets interna arbetsordning ta in en uttrycklig bestämmelse om hur uppgifter som en näringsidkare ger in i samband med en ansökan får användas. Den föreslagna bestämmelsen har utformats så att på begäran av näringsidkaren i den övriga beskattningsverksamheten inte får använda uppgift som en näringsidkare gett in i ett ärende om prissätt- ningsbesked om denna annars inte hade varit tillgänglig eller möjlig för att begära in. Regeringen delar uppfattningen att många uppgifter som lämnas i en ansökan om prissättningsbesked generellt är mycket skyddsvärda. Mot bakgrund av skyddsvärdet på uppgifterna har ifrågasatts om uppgifterna överhuvudtaget ska kunna användas i beskattningsverksamheten. Inled- ningsvis kan anmärkas att har en allmän skyldighet att tillse att skatteärendena blir tillräckligt utredda för att kunna fatta materiellt riktiga beslut. har av detta skäl och av effektivitetsskäl långtgående befogenheter att begära in uppgifter från såväl de skatt- skyldiga som tredje man och andra myndigheter. Alla handlingar som rör en verksamhet kan i princip omfattas av ett föreläggande eller en revision. Merparten av de uppgifter som ges in i en ansökan om prissättningsbesked är därför sådana uppgifter som skulle kunna begära in genom ett föreläggande eller en revision. Att införa en ordning där tvingas förelägga eller revidera företag för att få in uppgifter som verket redan har tillgång till och som man enligt gällande lagstiftning har rätt att granska, är knappast försvarbart. En sådan bestämmelse som föreslagits i promemorian omfattar bara en mycket begränsad mängd uppgifter, de som inte kan hämta in på annat sätt. I samband med en taxeringsrevision får vissa uppgifter undantas från kontrollen med stöd av bestämmelserna i 3 kap. 13 - 14 §§ taxeringslagen (1990:324). Motsvarande bestämmelser finns vid skatterevisioner enligt skattebetalningslagen (1997:483) och enligt lagen om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet (1994:466). Möj- ligheten till undantag rör handlingar som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 § och annan handling med ett betydande skyddsintresse om handlingens innehåll på grund av särskilda omständigheter inte bör komma till någon annans kännedom. För att en handling ska kunna undantas från kontrollen krävs att den enskilde skriftligen begär det och att föreläggandet tillsammans med den begärda handlingen eller uppgiften lämnas till länsrätten. Det kan noteras att de uppgifter och handlingar som kan undantas från granskning enligt nu gällande lagstiftning inte finns hos . En ordning där har relevant information för beskattningen, men inte får använda denna, är mot bakgrund av verkets utrednings- skyldighet och intresset av riktiga beslut svår att motivera. Detta gäller inte minst när informationen frivilligt lämnats av den enskilde själv för att få besked i en skattefråga. En särskild aspekt i sammanhanget är att ansökningar om prissättningsbesked kommer att ligga till grund för ömsesidiga överenskommelser med andra stater.