prop · GX033 · 2009-09-21 00:00:00 — folkminnen föreslås tillhöra denna sfär. Vidare föreslår utredningen att en sfär för frågor som rör samtid, historia och livsmiljöer skapas genom att , , Riksutställningar, Nämnden för hemslöjdsfrågor och slås samman till en gemensam Utredningen föreslår också att en sfär för konstarterna bildas genom att den bidragsgivande verksamheten vid , , och delar av Stiftelsen Svenska rikskonserter sammanförs. Regeringen har vid en sammanvägd bedömning funnit att en så om- fattande omstrukturering som föreslår inte är aktuell. En sådan strukturomvandling är både resurs- och tidskrävande och det finns som många remissinstanser också framfört risk för att detta går ut över verksamheterna. Många av de samverkansfördelar och effektivi- tetsvinster som utredningen utmålar bör i stället kunna uppnås genom ett utvecklat och utökat samarbete mellan myndigheterna. mellan vad som kan betecknas som kulturproducerande respektive för- valtande verksamhet i många fall inte tydlig eller självklar. linje går inte sällan snarare inom än mellan olika myndigheter. Regeringen avser att som ett första steg öka kraven på samarbete inom den statliga myndighetsstrukturen. I denna proposition redovisar reger- ingen bl.a. sin avsikt att omorganisera den statliga arkivverksamheten, att samordna de statliga insatserna inom musikområdet i en myndighet och att skapa en fristående analysmyndighet. att Riksutställningars verksamhet och uppdrag ska utvärderas (avsnitt Regeringen bedömer att ytterligare förändringar inom den statliga myndighetsstrukturen kan komma att bli aktuella under de kommande åren, men detta bör då göras med beaktande av bl.a. utfallet av de föränd- ringar som här aviseras. 10.1.1 Upphävande av tidigare myndighetsspecifika mål Regeringens förslag: De myndighetsspecifika mål som tidi- gare har godkänt för , , Kungliga Dramatiska teatern AB, , Stiftelsen , Talboks- och , , Nämnden för hemslöjdsfrågor, , och landsarkiven, (numera och folk- minnen), Riksutställningar, , de centrala museerna (myndigheter och stiftelser) samt för statens bidrag till , nyhetsinformation och litteratur samt bidragen till vissa museer ska upphävas fr.o.m. . förslag överensstämmer i huvudsak med reger- Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på Kulturutredning- Prop. 2009/10:3 ens förslag. Skälen för regeringens förslag: För vissa myndigheter och institutio- ner på kulturområdet har tidigare beslutat om övergripande mål för verksamheten (prop. 1996/97:1, bet. 1996/97:KrU1, rskr. 1996/97:129). I denna proposition föreslås nya mål för kulturpolitiken. Specifika mål för enskilda myndigheter och institutioner bör dock i stället fastställas av regeringen inom ramen för bl.a. beslut om regleringsbrev och myndighetsinstruktioner. De tidigare beslutade myn- dighets- och institutionsspecifika övergripande målen för Statens kultur- råd, Operan, , , Svenska rikskonserter, Talboks- och , , frågor, , och landsarkiven, (numera och folkminnen), Riks- utställningar, , de centrala museerna (myndigheter och stiftelser) samt statens bidrag till , nyhetsinformation och litteratur samt bidragen till vissa museer föreslås därför upphävas fr.o.m. . 10.2En ny myndighet för analys och uppföljning inom kultur- området Regeringens bedömning: Det är viktigt att förstärka oberoende analys och uppföljning inom kulturområdet. En ny myndighet med uppgift att analysera, utvärdera och följa upp kulturpolitiska insatser bildas. förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. föreslår att en ny myndighet ska överta namnet , samt representera staten i diskussioner med regionala företrädare kring fördelning av statliga medel till regional kulturverksamhet. Den ska också bl.a. ha ansvar för att göra samlade bedömningar, uppföljningar och utvärderingar av kulturpolitiken. Museikoordinatorns förslag: En samordningsfunktion för musei- sektorn inrättas med uppgift att bl.a. svara för överblick och uppföljning inom museiområdet. Remissinstanserna: , och Statskontoret ställer sig bakom bedömning att upp- följning och utvärdering av kulturpolitiken bör stärkas. avstyrker förslaget om en ny roll för enligt den konstruktion som utredningen har föreslagit. menar att förslaget om ett samlat ansvar för uppföljning och utveckling har klara brister och kräver en väl fungerande koordinering för att dubbelarbete och resurs- slöseri ska undvikas. lyfter fram behovet av att kulturstatistiken förstärks. En del remissinstanser, bl.a. , , , och regionförbunden i och , menar att det behövs en instans som kan granska och utvärdera kulturpolitiken, men ställer sig tvek- samma till om detta ska göras av samma myndighet som också har ansvar för att fördela bidrag. sak föreslaget att omvandla och ge myndigheten en tydligare roll för bl.a. statistik. Många remissinstanser pekar på behovet av att förstärka resurserna både för bidragsgivning och för analys. Skälen för regeringens bedömning: Enligt förordningen (2007:1186) med instruktion för ska bl.a. svara för upp- följning och utvärdering av de statliga insatserna, samla och sprida information om kulturell verksamhet och om åtgärder och initiativ på myndighet på kulturområdet, vilket bl.a. innebär att man också har i uppdrag att förbättra och utveckla statistiken inom olika områden. som bidragsgivningen utgör en så betydande del av verk- samhet har också framtagandet av statistik naturligt nog i vissa delar kommit att relateras till de statliga bidragens användning. har fyra av kulturområdets centrala myndigheter, Statens kultur- råd, , och , till uppgift att antingen följa upp, utvärdera eller utöva tillsyn inom sina respektive Det finns dock inte någon fristående myndighet med ett över- gripande ansvar för analys av hela kulturområdet. I slutbetänkandet från (SOU 2008:118) förs ett resonemang kring utvärderingsfunktionerna i den statliga förvaltningen. Kommittén menar att grundprincipen bör vara att uppgiften att utföra en verksamhet är avskiljd från den att utvärdera resultaten. funktioner bör finnas på de olika områdena, men inte organiseras inom Kommittén konstaterar att det på områdena försvar, energi och kultur saknas helt fristående utvärderingsmyndigheter, medan det finns partiella lösningar på bl.a. hälso- och sjukvårdsområdet samt knyter an till Förvaltnings- kommitténs resonemang och föreslår en fristående analysmyndighet för Den sammantagna bilden, bl.a. utifrån vad som framförs av många remissinstanser, är att det är viktigt att upprätta en självständig analys- myndighet inom kulturområdet som kan följa upp kulturpolitikens effekter och göra bedömningar och analyser av hur resultaten av den förda politiken förhåller sig till de kulturpolitiska målen. en sådan myndighets verksamhet bör ligga ett ansvar för att beställa och analysera statistik kring kulturvanor, kulturlivets finansiering och utvecklingen när det gäller mångfald, tillgänglighet och jämställdhet samt utvecklingen inom andra samhällsområden som har betydelse för Myndigheten bör också ha ansvar för omvärldsbevakning och för att följa den internationella utvecklingen inom kulturområdet samt för att följa relevant forskning. För att undvika överlappningar och åstadkomma bästa möjliga effektivitet i verksamheten bör myndigheten ha en nära dialog med myndigheter som har motsvarande analysuppdrag inom andra politikområden. Regeringen menar att ansvaret för uppföljning av den bidragsgivning och de konstnärliga och kulturella insatser som görs av respektive myndighet eller institution fortsatt bör ligga hos den utförande eller beslutande myndigheten eller institutionen. Den nya myndighetens upp- gift bör vara att analysera det samlade utfallet av de kulturpolitiska insat- serna och lämna förslag till regeringen om vilka eventuella ändringar i regeringens politik som detta kan föranleda. Det är högst väsentligt att den nya analysmyndigheten har en fristående roll i förhållande till den Prop. 2009/10:3 bidragsgivning och konstnärliga verksamhet som bedrivs i offentlig regi. Myndigheten bör ha ett övergripande analysansvar för hela kulturområ- det, vilket innebär att den nya myndighetens verksamhet även bör inne- fatta den analysfunktion för museiområdet som föreslås i Museikoordi- natorns utredning. Den nya myndigheten kan komma att överta vissa av de verksamheter som utförs av , Riksantikvarie- ämbetet, och , exempelvis kulturstatistik. Avsikten är att myndigheten ska bildas . Regeringen avser att återkomma till angående den nya myndigheten . 10.3Verksamheten vid , och Regeringens bedömning: Konstens och konstnärernas ställning bör stärkas. Samverkan mellan , och, då så är lämpligt, bör därför utvecklas och fördjupas för att stärka kvaliteten i bl.a. bidragsgivning och uppföljning. förslag: Utredningen föreslår att en gemensam myndighet för konstarterna bildas genom att delar av , med Bildkonstnärsfonden, samt delar av Stiftelsen slås samman. Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser, däribland , , Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd och är positiva till ökad samverkan och samordning inom ramen för verksamheterna. Flera remissinsatser, bl.a. , Statskontoret samt många landsting och kommu- ner ser ett värde i att kulturområdet får större och resursstarkare myndig- heter. motsätter sig förslaget. Många anser dock att den analys som leder fram till förslagen om sammanslagningar brister. Ett flertal institutioner välkomnar stärkta analysfunktioner. Skälen för regeringens bedömning: Två tredjedelar av de statliga kulturbidragen fördelas av två myndigheter. , som är den största statliga bidragsgivaren på kulturområdet, fördelar 2009 i bidrag till olika organisationer inom kultursektorn. , som förmedlar stipendier och bidrag till enskilda konstnärer, fördelar ca . Till detta kan läggas , som fördelar ca av medlen från biblioteksersättningen till enskilda upphovsmän och över- sättare i form av individuella och statistiskt beräknade ersättningar samt s.k. garanterade författarpenningar och därtill olika former av stipendier och bidrag. När det gäller formerna för bidragsgivningen fördelar i första hand bidrag till olika organisationer, institutioner och grupper inom kultursektorn medan och till viss del förmedlar stipendier och bidrag till enskilda utövare. bidragsgivning är i huvudsak riktad mot en viss konstform (t.ex. teater, dans eller litteratur) eller till en viss grupp (som personer med funktionshinder eller nationella minoriteter). sin sida fördelar bidrag och stipendier till enskilda yrkesverksamma konstnärer inom bild, form, musik, teater, dans och film. utser också innehavare av statlig inkomstgaranti för konstnärer (se avsnitt Sammanfattningsvis kan man beteckna bidragsgivning som ett svar på de breda och övergripande målsättningar som angetts för kulturpolitiken medan bidragsgivning inriktas på bidrag till enskilda personer och syftar till att förbättra förutsättningar och villkor för enskilda konstnärer. mellan och gäller i huvudsak även de delar av verksamheterna som rör analys, statistik och omvärldsbevak- speglar kulturpolitiska utvecklingstendenser och statis- tiska utfall, som t.ex. besöks- och nyttjandesiffror medan Konstnärs- nämnden har konstnärspolitiskt fokus där konstnärers sociala och ekonomiska villkor och förhållande till de generella trygghetssystemen analyseras och kartläggs. författarfonds uppdrag avser endast fördelning av biblioteksersättning och bidrag. Villkoren och sätten att arbeta inom de olika konstarterna har föränd- rats över tiden, vilket ställer nya krav på bidragssystemen. därför alltid anledning att löpande utvärdera och pröva villkoren och formerna för den statliga stipendie- och bidragsgivningen. som exempelvis producenter och kuratorer kan ha svårigheter att söka bidragsmedel från någon av myndigheterna trots att man kan ha en viktig funktion i kulturlivet. Likaså kan gränsdragningsproblem och överlapp- ningar uppstå där den sökandes organisationsform kan bli avgörande för möjligheten att få rätt till bidrag. Vidare finns villkor i bedömningarna av den sökandes ekonomi som inte tar hänsyn till att t.ex. allt fler konstnärer från olika kategorier numera delvis eller helt också kan vara närings- För att utveckla och förbättra kvaliteten i bl.a. bidragsgivning och upp- följning bör samarbetet mellan i synnerhet och fördjupas och förtydligas. En sammanslagning av de bägge myndigheterna och , på sätt som föreslås av , bör dock inte genomföras (se avsnitt 10.1). innebär att regeringen inte heller ser anledning att ompröva formerna för hur ledamöter i tillsätts. Det är avgörande för bidragssystemens trovärdighet och hållbarhet att systemen är öppna för konstlivets utveckling och inte riskerar att i stället Regeringen avser att ge myndigheterna och, då så är lämpligt även , gemensamma uppdrag för att iden- tifiera skevheter och olämpliga överlappningar i bidragsgivningen. bör också löpande ta ansvar för att föreslå lösningar för att komma till- rätta med problemen. Samverkanslösningar för effektivare administra- tionslösningar, exempelvis vad gäller personalfunktioner, juridik och IT- utveckling, bör prövas. Avsikten är att hitta former för samordning som leder till effektivitet och andra administrativa mervärden. det analysansvar som ligger hos respektive myndighet kommer detta att övervägas i samband med att en ny analysmyndighet för kulturområdet upprättas (se avsnitt 10.2). 10.4 Ökat samarbete på operaområdet Regeringens bedömning: Samarbetet mellan landets operainstitutioner behöver utvecklas för att främja konstnärlig förnyelse och för att öka utbud av och tillgång till föreställningar i hela landet. I samarbete med övriga opera- och balettinstitutioner ges , i egenskap av nationalscen, därför i uppdrag att analysera förutsättningarna och föreslå nya former för samverkan. Regeringen föreslår i budgetpropositionen att tillförs för detta ändamål. förslag: Utredningen lämnar inget förslag på detta område. Skälen för regeringens bedömning har i samarbete med Kung- liga Operan och Svensk Scenkonst arrangerat två seminarier för att närmare belysa och analysera operakonstens utveckling och möjligheter i syfte att få ett bredare underlag inför framtida beslut på området. har ett omfattande uppdrag i egenskap av national- scen med högt ställda krav på kvalitet och bredd i föreställningsverksam- heten. Målet med statens bidrag är att ska vara den i ledande institutionen inom opera och balett och som nationalscen vara ett föredöme för andra vad gäller utveckling, förnyelse och konst- närlig kvalitet. Vidare ska Operan bl.a. vårda och främja det nationella kulturarvet inom operans och balettens områden. Operans verksamhet inryms i ett som kräver stora renoveringar för att scentekniskt och arbetsmiljömässigt kunna vara en välfungerande arbetsplats där konstnärlig utveckling kan ske. Syn- punkten att nationaloperan behöver en ny byggnad i likhet med , och har framförts, i bl.a. budgetunderlag från . Frågan om nationalscenens uppdrag och operakonstens utveckling och möjligheter i ett vidare publikt och konstnärligt perspek- tiv är därför central. Nya i , och i är både nationalteater och national- opera. Det nya , som invigdes , var en privat donation som erbjöds den danska staten. Besluten om att uppföra operahusen i och har en lång förhistoria. Både i och saknades funktionella . Det starka nationella symbolvärdet i denna typ av byggnader var också viktigt för besluten. i invigdes och Den Norske Opera kunde flytta in i en ny operabyggnad i . Beslutet att uppföra ett nytt i var nära kopplat till att en modell för opera- och balettförmedling i tog form . Uppförandet av ett nytt sammanföll också med behovet av att utveckla stadsmiljön i En jämförelse av de nordiska nationalscenerna för opera visar att de grundläggande uppdragen är likartade och att de bygger på den traditio- nella operakonsten med de kvalitetskrav som därmed ställs. I regleras målsättningar och budgetramar ingående i fyra- åriga avtal mellan och den danska staten. finländska staten ingår på liknande sätt fleråriga avtal med National- Finansiellt är alla nationalscenerna till beroende av offentliga bidrag, även om verksamheternas ekonomiska förutsättningar i övrigt på flera sätt är svåra att jämföra. ras nationalscenernas verksamhet delvis också med kommunala medel. Erfarenheterna så här långt visar att de nya operahusen, med ökat utrymme och ny teknik, gett ökade möjligheter till konstnärlig utveck- ling, samarbete och internationellt utbyte. De nya operahusen har förbätt- rat arbetsförhållandena, produktionen har ökat och likaså tillströmningen Byggnaderna har också blivit nationella landmärken. husen har skapat positiva utgångslägen för förändringar när det gäller den interna styrningen och den ekonomiska kontrollen. kostnaderna ökat markant, både för byggnaderna och för verksamheten där t.ex. salongerna kräver större ensembler för att fylla akustiken. främja förnyelse inbjuds andra grupper och ensembler till Köpenhamns- operan och i arbetar man brett med regionala ensembler och Av de diskussioner som har förts kring operakonstens framtid med ett stort antal deltagare från olika operaverksamheter i , framgick att det samlat i landet finns en stor potential för utveckling och förnyelse av Viktiga faktorer för denna utveckling och förnyelse är att det finns tillgång till experimentella scener samt goda möjligheter till samverkan och gästspel. Samplanering av repertoar för att öka tillgången till det samlade utbudet, ett tätare samarbete med lärosäten och forskning, liksom att nya media används i ökad utsträckning är andra faktorer som Ett nytt för nationalscenen skulle kunna ge nytt liv till den svenska opera- och balettkonsten. Ett annat alternativ vore att införa en ny typ av nationalscensbegrepp som innebär att befintliga operainstitutioner i landet tar ett gemensamt ansvar för operakonstens spridning och utveckling. Vidare framfördes synpunkter om att national- scenen borde ha till uppgift att samordna innovation och bidra till föränd- Regeringen bedömer att har stora möjligheter att utveckla och förnya operakonsten genom de samlade resurser som finns nationellt, regionalt och lokalt. Därmed finns också förutsättningar för att utbudet av och tillgången till opera- och balettföreställningar kan förbättras i stora delar av landet. För detta krävs ökat samarbete och nya former för Prop. 2009/10:3 samverkan mellan operaverksamheter. I samarbete med övriga opera- och balettinstitutioner bör , i egenskap av nationalscen, därför ges i uppdrag att analysera förutsättningar och föreslå former för samverkan. Vi bedömer även att uppdrag som nationalscen behöver analyseras vidare innan något övervägande kan bli aktuellt när det gäller ett eventuellt nytt i . Operan bör därför även få i uppdrag att pröva nuvarande uppdrag för nationalscenen och lämna konkreta förslag på förändringar. Analys och förslag bör utgå från erfarenheter och jämförelser med övriga nationalscener i våra nordiska grannländer. Regeringen föreslår därför i budgetpropositionen att tillförs för samverkansuppdraget. 10.5 Ny organisation för den statliga arkivverksamheten Regeringens bedömning: ombildas till en sammanhållen myndighet genom att de sju landsarkiven avvecklas och deras verksam- het inordnas i . förslag överensstämmer i huvudsak med reger- ingens bedömning. Remissinstanserna: I princip alla remissinstanser som kommenterat förslaget tillstyrker eller har inget att invända, däribland och samtliga landsarkiv. Några remissinstanser, däribland , och , påpekar att det i processen måste tas hänsyn till regionala och lokala intressen, bl.a. kring var arkivmaterial ska förvaras . Skälen för regeringens bedömning: och landsarkiven har tillsammans ansvaret för den statliga arkivverksamheten och för arkiv- vården i landet som framgår av arkivlagen (1990:782) och arkivförord- ningen (1991:446). Det rör sig bl.a. om tillsynsuppgifter och ansvar för att ta emot, bevara och vårda material från arkivbildande myndigheter och andra. har överinseende över den offentliga arkivverksamheten och handlägger arkivuppgifter som inte någon annan myndighet ska handlägga. Vid finns som fullgör uppgiften som arkivmyndighet för de myndigheter som lyder under Försvarsdeparte- mentet. Landsarkiv finns i , , , , , Härnö- sand och . Varje landsarkiv har ett distrikt som omfattar ett eller flera län och är arkivmyndighet för de statliga myndigheterna inom dess distrikt. Uppgifterna är i många delar desamma som fast avgränsade till respektive distrikt. uppgifter fullgörs i av stadsarkiv och i av Värm- landsarkiv. De sju landsarkiven är arkivmyndigheter under , vilket innebär att är chefsmyndighet i förhållande till lands- arkiven. Regeringen menar att det finns flera skäl för att ändra denna har en rad s.k. myndighets- koncerner slagits samman vilket innebär att regionala myndigheter lagts ihop med en nationell myndighet till en samlad myndighet. exempel är och . farande sju myndighetskoncerner bland förvaltningsmyndigheterna, men återstår bara två, polisen och arkivväsendet. vandling av den offentliga förvaltningen, som innebär att antalet regio- nala statliga myndigheter har minskat, påverkar också arkivmyndig- heterna eftersom deras respektive ansvarsområden förhåller sig till myndigheternas geografiska indelning. När de flesta myndighetskon- avskaffats har per automatik blivit arkivmyndighet för det stora flertalet myndigheter. Detta talar för att arkivmyndigheternas organisation bör anpassas till den utveckling som skett. ansvarsförhållandet mellan och landsarkiven som det ser ut i dag otydligt i vissa avseenden. bör inte begrepp som chefsmyndighet längre användas eftersom det inte har en tydlig innebörd (SOU 2008:118). har i enlighet med ett uppdrag i regleringsbrevet , redovisat hur de statliga arkivmyndigheternas organisation och uppgifts- fördelning kan utvecklas för att främja större enhetlighet, flexibilitet och samordning inom det statliga arkivväsendet (dnr Ku2009/797/KT). Enligt redovisningen skulle en sammanslagning av och landsarkiven till en myndighet kunna bidra till en bättre samordning och effektivisering av verksamheten. I rapporten framhålls även att ett omfattande arbete ägnats åt att harmonisera de olika verksamhetsgrenarna inom de statliga arkivmyndigheterna. arkivmyndighet bör därför kunna skapas utan större administrativa för- Regeringen föreslår mot bakgrund av vad som ovan anförts att lands- arkiven inordnas i . En samlad myndighet bör ge goda förut- sättningar för samordning av verksamheten, bl.a. bör verk- samhet kunna integreras och utvecklas på ett bättre sätt än . pekar på i sin rapport bör en sammanslagning också ge bättre förutsättningar för enhetliga rutiner och ett samlat bemötande från arkivmyndigheternas sida i förhållande till enskilda och till andra delar av det allmänna. Det är även viktigt att en samlad myndighet kan upp- rätthålla en god dialog med enskilda aktörer på arkivområdet, som näringslivsarkiven och föreningsarkiven, vilka utför ett viktigt arbete för att bevara och tillgängliggöra kulturarvet. som övervägande skäl alltså talar för en samlad arkiv- myndighet, bör det framhållas att landsarkiven fyller viktiga funktioner i Inte minst är det av betydelse för tillgängligheten till det lokala och regionala kulturarvet att det även i fortsättningen finns statliga arkiv på de platser i landet där de sedan gammalt är etablerade. Det är även på den lokala och regionala nivån som många viktiga sam- arbetsprojekt tagit form, mellan landsarkiven och regionala arkivinstitu- tioner, bibliotek och museer. De mål som gäller för verksamheten ska även gälla efter Det bör dock förtydligas att uppdraget även omfattar att ha en nationell överblick över arkivområdet i dess helhet. den sammanslagna myndigheten bör vara . Regeringen avser att dels ge uppdraget att inordna lands- Prop. 2009/10:3 arkivens verksamhet i myndigheten, dels ge landsarkiven i uppdrag att förbereda avvecklingen av respektive myndighet. Avsikten är att den nya organisationen ska gälla fr.o.m. .