prop · GX0315 · 2009-10-08 00:00:00 — I detta sammanhang kan noteras att en näringsidkare som även bedriver verksamhet och utför transaktioner som faller utanför mervärdesskattelagens tillämpningsom- råde, enligt vad som sägs i föregående avsnitt, ska anses vara en närings- idkare för alla tjänster och varor som denne förvärvar. Genom de nya reglerna är huvudregeln när det gäller omsättningar av tjänster till en näringsidkare att dessa beskattas i förvärvarens land och inte som tidiga- re i säljarens. Det är värt att notera att principen som ligger bakom den nya huvudre- geln kommer till uttryck i olika bestämmelser i den gällande mervärdesskattelagen, vilka motsvarar regler i den gällande lydelsen av mervärdesskattedirektivet. Exempelvis ska varutransporttjänster som påbörjas och avslutas i olika anses omsatta i om förvärvaren är registrerad till mervärdesskatt här i landet och förvärvet har gjorts under angivande av det registreringsnumret till mervärdesskatt (5 kap. 5 a § första stycket 2 ML). Det finns fler regler av detta slag i la- gen. För att korrekt genomföra den nya huvudregeln avseende omsättnings- land bör viss ytterligare reglering införas i svensk rätt utöver den som uttryckligen anges i artikel 44. Lagstiftningen bör mer konkret ange i vilka fall beskattning kommer ifråga här i landet. Enligt förslaget är en tjänst som tillhandahålls en näringsidkare omsatt i om denne har sätet för sin ekonomiska verksamhet här. Utan komplettering kommer denna regel att innebära att omsättningar av tjänster till näringsidkarens fasta etableringsställen utomlands beskattas i . Av artikel 44 framgår emellertid att en sådan omsättning ska beskattas i det land där etableringsstället ligger. Följaktligen kräver EG-rätten att det införs en regel i mervärdesskattelagen som föreskriver att en tjänst inte är omsatt inom landet om den tillhandahålls ett fast etableringsställe som närings- idkaren har utomlands. Kammarrätten i ställer frågan om en näringsidkare helt kan sakna säte eller fast etableringsställe och önskar ett klargörande härvid. Regeringen konstaterar att förslaget, i likhet med det underliggande mer- värdesskattedirektivet, uttryckligen reglerar sådana situationer. Detta ut- gör inte heller någon skillnad mot vad som föreskrivs i den gällande arti- kel 43 i samma direktiv. Frågan om innebörden av begreppet fast etableringsställe tas upp av ett antal remissinstanser. I denna del vill regeringen hänvisa till vad som sägs i avsnitten 6.3 och särskilt 6.3.4. Andra remissinstanser påpekar att det krävs enhetliga riktlinjer inom EG för att avgöra om en tjänst ska anses vara tillhandahållen ett visst etableringsställe eller inte. Regeringen instämmer häri och hänvisar till vad som framförs i avsnitt 6.4.2. Några remissinstanser efterfrågar förtydliganden av innebörden av att förvärvaren av en tjänst agerar i egenskap av näringsidkare och vad som krävs av den som säljer tjänsten för att avgöra om så är fallet. Regeringen konstaterar att avgörande för vilken av de två nya huvud- reglerna (de nya artiklarna 44 och 45 i mervärdesskattedirektivet; försla- gets 5 kap. 5 och 6 §§ ML) som är tillämplig är om en tjänst tillhanda- hålls en näringsidkare som agerar i denna egenskap eller någon som inte är näringsidkare. Härvid bör noteras att tillämpningsområdet för de nya artiklarna direkt sammanhänger med den nya artikel 43 i direktivet (för- slagets 5 kap. 4 § ML) och vad som sägs i beaktandesats fyra i direktiv /8/EG. I praktiken kommer den centrala frågan vara hur säljaren av tjänsten ska avgöra om förvärvaren är en näringsidkare som agerar i den- na egenskap eller inte och därigenom vilken huvudregel som är tillämp- lig. Om säljaren inte med säkerhet kan identifiera förvärvaren av tjänsten som en näringsidkare som agerar i denna egenskap bör han tillämpa arti- kel 45 (förslagets 5 kap. 6 § ML). Vid avgörandet av tillämplig huvudregel bör understrykas att tillhanda- hållandet av en tjänst inte kan delas. Det gäller även om den används för blandade syften, dvs. för verksamhet som medför skattskyldighet och sådant som ligger utanför mervärdesskattedirektivets och mervärdes- skattelagens tillämpningsområden. En tjänst har därmed också endast ett omsättningsland, om inte lagstiftaren uttryckligen har bestämt annat. Om en tjänst dels används i näringsidkarens verksamhet, dels av denne pri- vat, bör den omfattas av den nya artikel 44 i mervärdesskattedirektivet. Inte alla näringsidkare ska registreras till mervärdesskatt. För att möj- liggöra för den som säljer en tjänst att avgöra om köparen är en närings- idkare eller inte inför direktiv /8/EG nya registreringsskyldigheter i artikel 214 i mervärdesskattedirektivet. Medlemsstaterna ska registrera den som är betalningsskyldig för mervärdesskatt (skattskyldig) avseende tjänster enligt den nya artikel 196 (förslagets 1 kap. 2 § första stycket 2) och den som omsätter sådana tjänster. Detta gäller också näringsidkare vars omsättningar är undantagna från skatteplikt, t.ex. skolor och sjuk- hus. Begreppet agerar i denna egenskap bör förstås mot bakgrund av att en person kan agera i olika egenskaper. Det sagda illustreras bäst med ett exempel. Om en näringsidkare en taxiförare som är egenföretagare klipper sitt hår hos en frisör agerar han inte i egenskap av näringsidkare, medan han gör det om han låter få sin taxibil reparerad på en verkstad. Agerar i denna egenskap har till syfte att tydliggöra vad som omfattas av artikel 44 i mervärdesskattedirektivet. Samma syfte har beaktandesats fyra i direktiv /8/EG där det sägs att tjänster som förvärvas av en näringsidkare eller dennes personal för personligt bruk inte omfattas av artikel 44. I detta sammanhang bör betonas att en näringsidkare som inte agerar i denna egenskap är att betrakta som någon som inte är en närings- idkare vid valet av tillämplig huvudregel. Utgångspunkten för hur den som säljer en tjänst ska avgöra om förvär- varen av den är en näringsidkare som agerar i denna egenskap är köpa- rens registreringsnummer till mervärdesskatt. Säljaren måste dock dess- utom vara i god tro att så verkligen är fallet. Detta innebär att han måste ha vidtagit varje rimlig åtgärd för att försäkra sig om att förvärvaren gör inköpet i egenskap av näringsidkare. Till grund för god tro kan ligga vad kunden uppger om tjänstens användning i kombination användandet av redan existerande verifikationsprocedurer, t.ex. sådana som sammanhän- ger med betalningar. Det bör betonas att det sagda inte innebär att sälja- ren alltid måste begära en sådan förklaring av köparen, utan endast i de fall tjänstens natur påkallar det. I vissa fall kan god tro alltså säkerställas genom att tjänstens natur indikerar om den normalt används av en näringsidkare. NSD ifrågasätter om inte förslaget fått ett alltför stort tillämpningsom- råde, eftersom det t.ex. träffar transporter, värdering och arbete på lös egendom som utförs i tredje land. Regeringen hänvisar i denna del till av- snitt 6.8.14. Bestämmelser som motsvarar artikel 44 i mervärdesskattedirektivet, eller följer av denna, föreslås tas in i mervärdesskattelagen i en ny 5 kap. 5 § ML. Huvudregeln är, som framgår i det följande, förenad med ett antal un- dantag. Omsättning till någon som inte är näringsidkare Regeringens förslag: En tjänst som tillhandahålls någon som inte är näringsidkare är omsatt inom landet, om den som tillhandahåller tjänsten har sätet för sin ekonomiska verksamhet i eller annars ett fast etableringsställe här och tjänsten tillhandahålls därifrån. Det- samma gäller om den som tillhandahåller tjänsten är bosatt eller sta- digvarande vistas i och varken här eller utomlands har ett så- dant säte eller etableringsställe. En tjänst är inte omsatt inom landet om den tillhandahålls från ett fast etableringsställe utomlands. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. lig ändring har dock gjorts i regeringens förslag. Remissinstanserna: menar att om en tjänst tillhandahålls en näringsidkare som inte agerar i denna egenskap kan tjänsten inte anses omsatt inom landet med stöd av 5 kap. 5 § ML och inte heller med stöd av 5 kap. 6 § ML. tion påtalar att den föreslagna 5 kap. 6 § ML inte är utformad som en motsats till den föreslagna 5 kap. 5 § ML och frågar sig om inte även en omsättning som tillhandahålls näringsidkare som inte agerar i denna egenskap omfattas av den föreslagna 5 kap. 6 § ML. Skälen för regeringens förslag: Mervärdesskattedirektivets gällande huvudregel om beskattningsland för tjänster finns som framgår av när- mast föregående avsnitt i artikel 43. I det avsnittet redogörs även för mot- svarigheten till denna regel i mervärdesskattelagen. Förutom en ny huvudregel som avser beskattningsland för omsättnin- gar av tjänster till näringsidkare introducerar direktiv /8/EG även en huvudregel för omsättningar av tjänster till personer som inte är närings- idkare (artikel 45 i mervärdesskattedirektivet). Den nya huvudregeln för de sistnämnda omsättningarna är materiellt sett oförändrad jämfört med den gällande artikel 43 i samma direktiv. skränks dock jämfört med vad som gäller genom att den enbart om- fattar omsättningar av tjänster till icke beskattningsbara personer. I föregående avsnitt anges även att ett riktigt genomförande av EG- rätten i nationell rätt kräver, när det gäller den nya huvudregeln för om- sättningar av tjänster till näringsidkare, viss ytterligare reglering i förhål- lande till mervärdesskattedirektivets explicita lydelse. när det gäller den nya huvudregeln för sådana omsättningar till personer som inte är näringsidkare. Även i detta fall handlar det om att inte ska beskatta tjänster som enligt direktivet ska beskattas i ett annat För att uppnå detta bör en regel införas i mervärdesskattelagen som stadgar att en tjänst inte är omsatt inom landet om den tillhandahålls från ett fast etableringsställe utomlands. Utan denna regel skulle bestämmel- sen, som föreskriver att omsättningslandet är det där den som tillhanda- håller tjänsten har sätet för sin ekonomiska verksamhet, placera omsätt- ningen här i landet om sätet ligger här. Vid det svenska genomförandet av artikel 45 bör vissa språkliga över- I den svenska språkversionen av direktivet talas om icke beskattningsbar person. Att beskattningsbar person motsvaras av näringsidkare har redan behandlats i 5.2. Här är fråga om hur negationen bör uttryckas i den svenska lagtexten. Så sker lämpligen genom loku- Prop. 2009/10:15 tionen någon som inte är eftersom det är tillgängligare än icke. De frågor om den nya regelns tillämpningsområde som och Näringslivets Skattedelegation ställer besvaras i närmast föregående avsnitt. Regler motsvarande artikel 45 i mervärdesskatte- direktivet, eller som följer av denna, föreslås tas in i en ny 5 kap. 6 § ML. Vissa undantag från huvudregeln framgår nedan. Utgångspunkten vid tillämpningen av 5 kap. mervärdesskattelagen är vad som stadgas i 5 kap. 1 § ML. Där sägs att all annan omsättning än sådan som anges 5 kap. 216 §§ ML (5 kap. 28 §§ ML) är omsättning utomlands. särregleras ett antal tjänster och övriga tjänster styrs av huvudregeln i 5 kap. 8 § ML. De t.ex. särreglerade fastighetstjänsterna (den gällande 5 kap. 4 § ML) gäller bara fastigheter belägna i och sådana tjänster avseende fastigheter i andra länder är följaktligen enligt 5 kap. 1 § ML omsatta utomlands. Vidare gäller att även om en viss tjänst omfattas av en huvud- eller särregel kan den dock vara att anse som omsatt utomlands enligt 5 kap. 19 § ML (dagens 5 kap. 11 § ML). I förslaget är de två huvudreglerna placerade före undantagen som där- för i enlighet med principen om lex specialis inte behöver anges uttryck- ligen i huvudreglerna. Om ett undantag styr en viss typ av tjänster reg- lerar det således detta slags tjänster i sin helhet förutsatt att undantaget inte innehåller uttryckliga inskränkningar i sitt tillämpningsområde. Om det innefattar sådana inskränkningar är det i stället endera huvudregel som är tillämplig i de fall inskränkningarna anger. I övrigt bör undan- tagen tillämpas som , dvs. antingen omfattar undantaget en tjänst av aktuellt slag, tjänsten är då omsatt inom landet, eller så är tjänsten omsatt utom landet enligt 5 kap. 1 § ML. Det sagda kan åskådliggöras med tre exempel. Den föreslagna regeln avseende fastighetstjänster (5 kap. 8 § ML) av- ser enligt sin ordalydelse samtliga fastighetstjänster med anknytning till fastigheter som är belägna i . Undantaget styr således detta slags tjänster i sin helhet, dvs. för både näringsidkare och andra än näringsid- kare. De föreslagna huvudreglerna i 5 kap. 5 och 6 §§ ML är med andra ord inte tillämpliga på dessa tjänster. Om en fastighetstjänst avser en utom landet belägen fastighet är tjänsten, som redan nämnts, omsatt utomlands enligt 5 kap. 1 § ML, eftersom bestämmelsen inte omfattar så- dana fastigheter. Av den föreslagna 5 kap. 7 § ML följer att en förmedlingstjänst som tillhandahålls någon som inte är näringsidkare är omsatt i om tjänsten utförs för någon annans räkning och i dennes namn. Dessutom krävs att den omsättning som tjänsten avser görs inom landet enligt mer- värdesskattelagen. Genom att undantaget är begränsat till andra än näringsidkare styr det endast förmedlingstjänster i sin helhet för dessa. Förmedlingstjänster till näringsidkare regleras i ställets av den föreslagna huvudregeln i 5 kap. 5 § ML. Då 5 kap. 7 § ML uttömmande reglerar förmedlingstjänster när förvärvaren inte är näringsidkare, är en sådan Prop. 2009/10:15 tjänst avseende en omsättning i t.ex. omsatt utomlands enligt 5 kap. 1 § ML. Detta eftersom 5 kap. 7 § ML för sin tillämplighet kräver att omsättningen görs i . Förslagets 5 kap. 9 § ML innehåller bestämmelser om transporttjänster (här bortses i förenklingssyfte från regleringen av befordran av brev och gemenskapsinterna varutransporter till andra än näringsidkare). En sådan tjänst är omsatt i om transporten i sin helhet äger rum här. Re- geln avser alla transporttjänster utom varutransporttjänster till närings- idkare. Undantaget reglerar således uttömmande, för både näringsidkare och övriga, vad som gäller för andra slags transporttjänster än varutran- sporttjänster som tillhandahålls näringsidkare (i sistnämnda fall gäller den föreslagna huvudregeln för omsättningar till näringsidkare). En tran- sporttjänst som utförs i och i något annat land eller helt utanför är således omsatt utom landet enligt 5 kap. 1 § ML, eftersom transporten i sin helhet måste äga rum i för att den ska vara om- satt här enligt 5 kap. 9 § ML. Regeringens förslag: En förmedlingstjänst som tillhandahålls någon som inte är näringsidkare är omsatt inom landet, om tjänsten utförs för någon annans räkning i dennes namn och den omsättning som tjänsten avser görs inom landet enligt mervärdesskattelagen (1994:200). Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: välkomnar förslaget som sådant. Föreningen beklagar dock att den föreslagna regeln inte även avser förmedling av tjänster till näringsidkare. Detta kommer, enligt före- ningen, att leda till betydande administrativa problem m.m., eftersom skilda regler gäller beroende på kundens status. Skälen för regeringens förslag: Mervärdesskattedirektivet reglerar förmedlingstjänster, dvs. tjänster som utförs i annans namn och för dennes räkning, i den gällande artikel 44. Platsen för tillhandahållande av en sådan tjänst är som huvudregel, enligt artikelns första stycke, den plats där den underliggande transaktionen utförs enligt direktivet. Regeln är emellertid inte tillämplig när tillhandahållandet av förmedlingstjänsten har samband med gemenskapsinterna varutransporter (artiklarna 50 och 54 i samma direktiv). Den gäller inte heller tillhandahållanden av ett an- tal i direktivets artikel 56 uppräknade tjänster till köpare som är etable- rade utanför EG eller till beskattningsbara personer som är etablerade i ett annat än tillhandahållaren. Om köparen av förmedlingstjäns- ten är registrerad till mervärdesskatt i ett annat än den medlems- stat i vilken tjänsten utförs gäller inte huvudregeln undantagslöst (artikel 44 andra stycket). I ett sådant fall är förmedlingstjänsten tillhandahållen i det som tilldelat köparen registreringsnumret som användes vid köpet. Slutligen kvalificeras den gällande regeln om förmedlingstjänster av att vissa sådana tjänster kan vara särskilt reglerade, t.ex. styrs förmedlingstjänster med anknytning till fast egendom av den gällande artikel 45. Dessa regler har genomförts i svensk rätt i den gällande 5 kap. 7 a § Prop. 2009/10:15 ML. Följaktligen är en förmedlingstjänst omsatt inom landet om tjänsten avser en vara eller tjänst som omsätts i . Härifrån undantas dock förmedlingstjänster som förvärvats under angivandet av ett registrerings- nummer för köparen i ett annat (samma lagrum punkten 1). Vidare gäller att en förmedlingstjänst, som avser en vara eller tjänst som är omsatt i ett annat , är omsatt här i landet om tjänsten har förvärvats under angivandet av ett svenskt mervärdesskatteregistrerings- nummer (samma lagrum punkten 2). Precis som i EG-rätten begränsas i svensk rätt den generella regeln om förmedlingstjänster av särreglering, se 5 kap. 4, 5, 5 a, 6 a och 7 §§ ML. Genom direktiv /8/EG får regleringen av förmedlingstjänster ett reducerat tillämpningsområde (nya artikel 46 i mervärdesskattedirektivet) jämfört med den gällande regleringen av dessa tjänster (gällande artikel 44 i samma direktiv). Den förstnämnda artikeln avser enbart tillhandahål- landen av tjänster till icke beskattningsbara personer. I likhet med är förmedlingstjänsten i ett sådant fall dock tillhandahållen där den un- derliggande transaktionen utförs enligt direktivet. Däremot ska förmed- lingstjänster som tillhandahålls en förvärvare som är näringsidkare enligt de nya reglerna bedömas enligt huvudregeln för omsättning till närings- idkare, dvs. enligt den nya artikel 44 (den föreslagna 5 kap. 5 § ML). Motiveringen härför är att eftersom tjänster som omsätts till en näringsid- kare generellt sett används för att producera varor och tjänster, och kost- naden för tjänsterna inkluderas i försäljningspriset för det producerade, bör sådana omsättningar regelmässigt beskattas där näringsidkaren är etablerad. Följaktligen är tjänsten i ett sådant fall normalt tillhandahållen där förvärvaren har sitt säte eller ett fast etableringsställe. Dessa regler ersätter de gällande bestämmelserna om att omsättningslandet i visst fall avgörs av köparens registreringsnummer till mervärdesskatt. Vissa för- medlingstjänster omfattas dock även i fortsättningen av specialregler i andra artiklar i mervärdesskattedirektivet, t.ex. vissa sådana som ankny- ter till fast egendom (artikel 47). När det gäller Svenska Resebyråföreningens synpunkter kan regeringen endast konstatera att EG-rätten är utformad på ett sådant vis att förmed- ling av tjänster till näringsidkare inte omfattas av den aktuella regeln. Slutligen erinras om att om en förmedlare i eget namn men för någon annans räkning deltar i ett tillhandahållande av tjänster ska han anses själv ha tagit emot och tillhandahållit tjänsterna i fråga (artikel 28 i mer- värdesskattedirektivet vilken motsvaras av 6 kap. 7 och 8 §§ ML). Motsvarigheter till ovan angivna och i direktiv /8/EG föreskrivna regler föreslås införas i en ny 5 kap. 7 § ML. Regeringens förslag: En tjänst med anknytning till en fastighet är omsatt inom landet, om fastigheten är belägen i . Den gällande 5 kap. 4 § mervärdesskattelagen (1994:200, ML) ska betecknas 5 kap. 8 § ML. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Näringslivets Skattedelegation (NSD) efterfrågar ett klargörande om den ändrade svenska lydelsen av regeln innebär en utökad tillämpning eller inte, eftersom uttrycket anknytning i allmänna ordalag tycks ha en vidare betydelse än uttrycket avser. tillstyrker i princip att de nuvarande svenska reglerna behålls. Föreningen ser dock helst att de föreslagna huvudreglerna i 5 kap. 5 och 6 §§ även gäller vid förmedling av hotelltjänster. En orim- ligt stor administrativ börda kommer, enligt föreningen, att läggas på resebyråer som i stor omfattning förmedlar hotellrum till affärsresekun- der om de tvingas registrera sig i alla de medlemsstater där hotellen är belägna. Skälen för regeringens förslag: föreskriver mervärdesskatte- direktivet att platsen för tillhandahållande av tjänster med anknytning till fast egendom, skall vara den plats där egendomen ligger (artikel 45). Be- stämmelsen exemplifierar vilka tjänster den omfattar genom att bl.a. uttryckligen omnämna fastighetsmäklartjänster. Mervärdesskattelagen stadgar att tjänster som avser en fastighet är omsatta inom landet, om fastigheten är belägen i (5 kap. 4 § första stycket ML). Vidare föreskrivs i samma lagrums andra stycke att förmedling av en tjänst som avser en viss fastighet ska anses som en tjänst som avser fastigheten. Vad som är en fastighet framgår av 1 kap. 15 § ML. har i dom i mål C-315/00, mot Fi- nanzamt Augsburg-Land, 2003, s. I-563, erinrat om att fast egen- dom är ett gemenskapsrättsligt begrepp. 1993/94:99 s. 177 framgår att den svenska regleringens avvikande ordalydelse har samma innebörd som direktivets regel. Direktiv /8/EG lämnar i princip den gällande EG-rättsliga regle- ringen för tillhandahållande av tjänster med anknytning till fast egendom oförändrad i sak. Den får dock en något ändrad lydelse. inklude- ras t.ex. hotellogi och olika närmare angivna former av semesterlogi ut- tryckligen i exemplifieringen av vilka tjänster som omfattas av reglerin- gen (den nya artikel 47 i mervärdesskattedirektivet). Vidare kan konsta- teras att den nya artikeln avser omsättningar av tjänster till både närings- idkare och personer som inte är näringsidkare. En fråga vid genomförandet av direktiv /8/EG är om den svenska motsvarigheten till den nya artikel 47 i mervärdesskattedirektivet på samma vis som artikeln bör innehålla en exemplifiering av tjänster som har fastighetsanknytning. Artikeln talar bl.a. om experttjänster och fastig- hetsmäklartjänster samt tjänster för förberedelse och samordning av byggnadsarbeten, såsom tjänster som tillhandahålls av arkitekter och inspektionsföretag. Generellt sett är exemplifieringar en något osäker lagstiftningsteknik. En uppräkning av exempel kan i rättstillämpningen komma att betraktas som uttömmande när det gäller att avgöra en be- stämmelses tillämpningsområde, även om så varken är avsikten eller fal- Prop. 2009/10:15 let i realiteten. I mervärdesskattelagen föreslås därför enbart föreskrivas att en tjänst med anknytning till en fastighet är omsatt inom landet, om fastigheten är belägen i . De aktuella exemplen bör i stället tas in i specialmotiveringen till denna bestämmelse. Av samma skäl behövs inte en motsvarighet till den gällande bestämmelsen i 5 kap. 4 § andra stycket ML om förmedling av fastighetsanknutna tjänster. Alla tjänster som har direkt anknytning till fastigheter omfattas av den föreslagna regeln. NSD undrar om det förhållandet att anknytning används i förslaget i stället för avser, som i den gällande lydelsen av bestämmelsen, innebär att regeln fått ett utökat tillämpningsområde. Regeringen vill understryka att ändringen enbart är språklig och föranledd av den lydelse som mer- värdesskattedirektivets motsvarande regel har. Den föreslagna regelns tillämpningsområde är således detsamma som den gällandes med undan- tag för vad som sägs nedan om förmedling av tjänster, med indirekt an- knytning till fastighet, till näringsidkare. gör olika påpekande avseende förmedling av hotellrum och regleringen av tjänster med anknytning till fastigheter. I promemorian anges i författningskommentaren till 5 kap. 8 § ML att för- medling av hotelltjänster omfattas av paragrafen om hotellet är beläget här i landet. Enligt regeringens mening bör frågan om vilka regler som styr beskattningslandet för detta slags tjänster övervägas på nytt.