prop · GX031d8 · 2009-09-21 00:00:00 — Regeringen kommer i resultatskrivelsen att fokusera på hur politiken har genomförts i enlighet med de samstämmighetsambitioner som sattes upp i nystarten av PGU 2008. Utvecklingssamarbetets bidrag till den samlade politiken för global utveckling är en viktig del av resultatredovisningen. Mot bakgrund av den globala ekonomiska nedgången och andra globala skeenden som drabbar utvecklingsländer negativt är de sex globala utmaningarna i allra högsta grad relevanta utgångspunkter vilket belyses av omvärldsanalysen nedan. för samstämmighet för utveckling, Policy Coherence for Development (PCD), granskas då EU:s andra rapport om PCD presenteras av Europeiska kommissionen. verkar, som ordförande i , för att rådet beslutar om tydlig vägledning om hur arbetet med PCD kan stärkas för att bättre bidra till ökad samstämmighet i EU:s samlade politik. samarbetar inom kring samstämmighet för utveckling. bidrar med svenska erfarenheter av PGU men har också mycket att lära från vad andra aktörer gör. stödjer i ett arbete med att utveckla metoder för att göra konsekvensbedömningar hur politik påverkar utvecklingsländer. 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 3.6.2Den globala ekonomiska nedgången och dess effekter på ett bistånd präglat av långsiktighet utgjorde livsmedelskrisen den dominerande utmaningen för utvecklingsländerna. har en finanskris utvecklats i den rika världen som snabbt övergick till en global ekonomisk nedgång vars like vi inte sett sedan den stora depressionen . Inget land i världen undkommer denna nedgång, men den påverkar länder på olika sätt och i olika omfattning. Den ändrar också förutsättningarna för det svenska biståndet på två sätt. För det första drabbas som en liten exportberoende ekonomi relativt hårt av den fallande världshandeln och den svaga internationella investeringskonjunkturen, vilket innebär en prognostiserad negativ BNI-tillväxt på och svag positiv tillväxt på 2010. Eftersom biståndsramen är knuten till BNI- utvecklingen kommer biståndsramen att minska med i jämförelse med innevarande år. Anledningen till att minskningen av biståndsramen är så stor är att biståndsramen fastställdes . BNI-prognosen var då högre än nuvarande prognos . För det andra drabbas utvecklingsländerna och våra samarbetsländer hårt av den globala ekonomiska tillbakagången. Många av de framsteg som gjorts i kampen mot fattigdomen hotas. Omvärldsförändringarna nödvändiggör vissa justeringar inom ramen för existerande bistånd som det är viktigt att långsiktighet och förutsägbarhet kvarstår. För utvecklingsländerna innebär den globala ekonomiska nedgången ytterligare en kris ovanpå en rad andra kriser. Den följer på kriser orsakade av kraftigt stigande priser på livsmedel och olja. beräknar att som en följd av högre livsmedelspriser mellan 20052008 ökade antalet fattiga i världen med närmare 200 miljoner människor. hade världsekonomin i praktiken stagnerat. Den globala tillväxten sjönk till 3,1 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 procent 2008 från 2007. Internationell handel avtog drastiskt och förväntas minskade globala exportvolymer 2009. () förutspår nu en negativ tillväxt för de rika länderna på och en viss återhämtning med tillväxt på . Förhoppningar om att tillväxt- och utvecklingsländerna skulle kunna frikoppla sig från nedgången genom hög inhemsk efterfrågan och ökad integration sinsemellan har inte infriats. Med krympande världshandel, minskad inhemsk efterfrågan och kraftigt minskad tillgång till extern finansiering förväntas utvecklingsländernas tillväxt sjunka kraftigt från 2009. Den globala ekonomiska nedgången slår olika hårt på olika regioner och med stora variationer länderna emellan. Den kraftigaste ekonomiska tillbakagången har skett i , vilket beskrivs mer utförligt i avsnitt 4. Trots att söder om är den minst integrerade regionen i den globala ekonomin är det ur ett utvecklingsperspektiv den region som väntas drabbas hårdast av den globala ekonomiska nedgången, huvudsakligen genom lägre exportintäkter. Fallande tillväxt i kombination med omfattande fattigdom gör de afrikanska länderna extra sårbara för externa chocker, som ländernas finansiella manöverutrymme för att möta nedgången är starkt begränsat. Regionens tillväxt förutspås nu att sjunka från till 2009 vilket innebär en sjunkande per capita inkomst . Ett sådant brant fall förutses få omfattande och långvariga effekter på regionen som redan innan krisen var den fattigaste, mest sårbara och sämst utrustade för hantering av kriser. I har den globala ekonomiska nedgången slagit mycket hårt. Krisen spred sig snabbt i regionen och på grund av världshandelns kollaps tillhör de exportberoende tillväxtländerna några av de hårdast drabbade. I dessa länder riskerar stora grupper av befolkningen att åter hamna i fattigdom. Än lever två tredjedelar av jordens fattigaste invånare Tillväxten för utvecklingsländerna i väntas sjunka från 2009, den lägsta sedan den asiatiska krisen 19971998. har påverkats allvarligt av den globala ekonomiska nedgången och förutspås få en negativ tillväxt på , men i jämförelse med tidigare kriser i regionen bedöms stå sig relativt väl rustat för en snar återhämtning. En överlag sund makroekonomisk grund med visst utrymme för kontracykliska åtgärder och erfarenhet av tidigare krishantering tillsammans med stigande exportpriser gör att väntas åter positiv tillväxt om 2010. och påverkades inte så hårt av den finansiella krisen men den efterföljande globala ekonomiska nedgången har fått betydande genomslag i regionen. Minskande remitteringar slår hårt mot fattiga befolkningsgrupper. Tillväxten förväntas sjunka från , men med stora variationer länderna emellan. Bäst rustade är de oljeexporterande länderna även om oljepriset sjunkit markant. Utvecklingsländerna har kunnat dra nytta av globaliseringen för att nå hög tillväxt. slår den ekonomiska nedgången tillbaka genom samma kanaler som tidigare möjliggjorde framstegen. Finanskrisen har sitt ursprung i den rikare delen av världen men effekterna av den globala ekonomiska nedgången kommer indirekt att slå hårdast på utvecklingsländerna. Det är framför allt via sjunkande handel, utländska direktinvesteringar, remitteringar, tillgång till den internationella finansiella marknaden och minskade biståndsflöden som utvecklingsländer och fattiga invånare i dessa länder drabbas. Lägre tillväxt i rikare länder, men även i tillväxtekonomier som , leder till lägre global efterfrågan och dramatiskt minskad handel. Världshandeln, som har en viktig roll för tillväxten i utvecklingsländer, förväntas minska med , vilket utgör den kraftigaste nedgången sedan . Lägre råvarupriser i sig en konsekvens av fallande efterfrågan och lägre volymer sänker exportinkomsterna och inkomsterna till statskassan för många utvecklingsländer. För flertalet utvecklingsländer kommer valutareserverna att minska kraftigt och ländernas sårbarhet för ytterligare försämringar ökar. har t.ex. en förhållandevis öppen och internationellt integrerad ekonomi och har haft god och stabil tillväxt. Den globala ekonomiska nedgången får allvarliga konsekvenser då ett flertal nyckelsektorer, främst klädexport och turism, påverkas negativt. Kläder svarar för av den totala exportintäkten. Av totala klädexport går till . I takt med att den amerikanska efterfrågan sjunker får kambodjanska klädproducenter svårigheter. Bara har 60 000 arbetstillfällen, merparten för kvinnor, gått förlorade inom textilindustrin. Det uppskattas att 200 000 kambodjaner som tidigare tagit sig över fattigdomsnivån nu faller tillbaka i absolut fattigdom. Det privata nettokapitalflödet till utvecklingsländerna uppskattas av att falla med jämfört med och därmed i det närmaste att upphöra 2009. Utländska direktinvesteringar har minskat . I flera utvecklingsländer skrinläggs planerade investeringar eller skjuts , inte minst inom infrastruktur. Remitteringar till utvecklingsländer har det vuxit stadigt i såväl volym som betydelse, och är långt större än det samlade internationella biståndet. I takt med den ekonomiska nedgången i rikare länder och tillväxtekonomier blir alltfler migranter arbetslösa. Detta faktum, sammantaget med ökade levnadsomkostnader för migranter som fortfarande arbetar, innebär enligt att remitteringar nu förväntas sjunka jämfört med tidigare prognoser. Normalt anses remitteringar vara kontracykliska gästarbetare remitterar större summor när hemlandet och anhöriga befinner sig i kris men den simultana globala nedgången innebär ett procykliskt samband. För många utsatta människor har dessa remitteringar utgjort skillnaden mellan att befinna sig ovanför eller under fattigdomsnivån. Drygt 6 miljoner bangladeshier arbetade t.ex. fram till i andra länder och remitterade , ett belopp som är sex gånger högre än det årliga biståndet 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 har remitteringar sjunkit märkbart då färre bangladeshier arbetar utomlands. I likhet med många tillväxtländer hade ett antal utvecklingsländer börjat få tillgång till den internationella finansiella marknaden, men den dörren har i det närmaste stängts. Kostnaderna för dessa länder att ge ut statsobligationer har ökat och flera utvecklingsländer inklusive bilaterala samarbetsländer som , , och har tvingats senarelägga sådana planer. Den allmänna kreditåtstramningen innebär också att handelsfinansiering blivit dyrare och mer svåråtkomlig vilket framför allt påverkar småskalig produktion. Bistånd utgör en icke oväsentlig del av många fattiga länders BNP, i genomsnitt . Dessa länder har inte i någon större utsträckning lyckats attrahera andra finansiella flöden vilket innebär att bistånd blir den absolut största källan av extern finansiering. I snitt utgör bistånd av det externa kapitalflödet till de fattigaste länderna. Vid tidigare ekonomiska kriser i enskilda har biståndet, som så många andra utgiftsposter, minskats i den allmänna budgetära åtstramningen. Det förefaller nu råda insikt om att ekonomiskt stöd till än mer utsatta länder också är en del av den gemensamma lösningen på den ekonomiska nedgången. Indirekt påverkar den globala ekonomiska nedgången emellertid biståndsflödet på ett negativt sätt. Den amerikanska dollarn har apprecierat i relation till de flesta andra givares valutor och dessa valutakursförändringar beräknas minska det samlade värdet av totalt bistånd med 3 till 5 miljarder US- dollar. Effekter på millenniemålen och den fattige individen Den globala ekonomiska nedgången försenar framsteg eller orsakar tillbakagång i uppfyllandet av de av FN antagna millenniemålen för att bekämpa fattigdomen och öka levnadsstandarden i världen . Krisens effekter påverkar alla åtta millenniemålen. FN:s och prognoser tyder på 70 till 100 miljoner fler fattiga än vad som skulle varit fallet utan kris 2009. FN:s livsmedels- och jordbruks- 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 organisation uppskattar att antalet hungrande i världen nu uppgår till drygt 1 miljard människor. Det är framför allt människor som lyckats ta sig över fattigdomsnivån som riskerar att åter falla under nivån. Målet om halverad andel fattiga och hungriga anses emellertid fortfarande vara möjligt att uppnå på global nivå, givet att den ekonomiska nedgången inte förvärras och att en återhämtning kan ske . Millenniemålen rörande mänsklig utveckling, speciellt barn- och mödradödlighet, ser dock inte ut att kunna uppnås på global nivå. I flera utvecklingsländer kommer den ekonomiska nedgången att medföra en krympande hushållsbudget för den fattiga individen och krympande statsbudget, vilket kommer att sätta press på investeringar i förbättrad hälsa. Erfarenheter av tidigare ekonomiska kriser visar att situationen försämras långt snabbare vid en lågkonjunktur än vad den förbättras vid en högkonjunktur. Mellan 200 000 och 400 000 fler spädbarn riskerar att dö om krisen består. Det skulle motsvara att ytterligare 1,42,8 miljoner spädbarn dör på grund av den ekonomiska nedgången. I den ekonomiska krisens spår väntas fattiga och utsatta människor bli än mer sårbara och därmed antas också de globala behoven av humanitärt inriktat stöd komma att öka. En rad olika faktorer, såsom bl.a. klimatförändringar och deras negativa inverkan på omfattningen och frekvensen av naturkatastrofer, har redan bidragit till att de humanitära behoven i världen ökat . Denna trend väntas fortsätta, liksom ökningen av antalet internflyktingar som är i behov av humanitärt stöd. Fortsatt höga livsmedelspriser kommer under det närmaste året fortsätta påverka den humanitära situationen för utsatta grupper. Humanitära insatser i form av akut och livsuppehållande livsmedelsbistånd kommer därför fortsatt att efterfrågas. det svenska utvecklingssamarbetets övergripande mål. Demokrati och respekt för mänskliga rättigheter har ett egenvärde och är en del av själva utvecklingsbegreppet. Att bidra till fattigdomsminskning och utveckling innebär att bidra till att skapa samhällssystem utan förtryck och att främja fattiga människors förutsättningar att med egna resurser förbättra sina livsvillkor. På så sätt är demokrati och respekt för mänskliga rättigheter även medel för andra utvecklingsmål. har en betydande minskning av antalet auktoritära stater ägt rum, som nya demokratier vuxit fram. i historien dominerar den konstitutionella representativa demokratiska styrelseformen i världen. är utvecklingen inte lika positiv överallt och har det kommit oroande signaler som tyder på att demokrati och politisk frihet minskar i världen. Stater som är formella demokratier kan falla tillbaka i auktoritärt styre och militärkupper har inte varit ovanliga i utvecklingsländer. Merparten av bilaterala samarbetsländer utgörs av stater med formellt folkvalda regeringar. I många samarbetsländer finns det dock fortfarande stora brister ifråga om respekt för de mänskliga rättigheterna, politiskt deltagande och ansvarsutkrävande. Människor diskrimineras och deras rättigheter kränks. Folkgrupper utsätts för övergrepp. Själva begreppet mänskliga rättigheter riskerar att urholkas när stater försöker relativisera dess innebörd och på olika grunder hävda undantag. Flera av samarbetsländer brister i efterlevnaden av de internationella konventionerna om de mänskliga rättigheterna. Detta gäller särskilt de länder som befinner sig i konflikt- eller konfliktliknande situationer, vilket framgår av de demokratiindex som tas fram för internationella jämförelser. har flera av samarbetsländer skrivit under eller ratificerat centrala mänskliga rättighetskonventioner som konventionen om de medborgerliga och politiska rättigheterna. 3.6.3Demokrati och mänskliga rättigheter samarbetsländers nationella strategier Det politiska system som bäst tillgodoser människors lika värde och rätten att leva i frihet är det demokratiska styrelseskicket. Därav följer att främjandet av demokrati, respekten för de mänskliga rättigheterna och av rättsstatens principer är viktiga förutsättningar för att uppnå för fattigdomsminskning innehåller åtgärder för att stärka den demokratiska styrningen av samhället. Strategierna varierar dock kraftigt mellan länderna ifråga om demokratiskt deltagande och viljan att inkludera åtgärder för ökad respekt för de mänskliga rättigheterna. På liknade sätt som den globala ekonomiska nedgången försenar framsteg eller orsakar tillbakagång i uppfyllandet av millenniemålen kan den ekonomiska nedgången få negativa återverkningar på demokratiutveckling och respekt för mänskliga rättigheter, speciellt i nya demokratier med svaga demokratiska traditioner. I många länder har social oro och politiska omvälvningar följt i den ekonomiska nedgångens fotspår. Politiska spänningar, nationalism och protektionism sätter regeringar under press. Demokratin och rättstatens institutioner spelar en avgörande roll i att öka legitimiteten och ansvarutkrävande av regeringar för de åtgärder de vidtagit för att hantera den ekonomiska nedgången. För att skärpa politik för demokrati och mänskliga rättigheter i utvecklingssamarbetet överlämnade regeringen en skrivelse om demokratibistånd till (Frihet från Förtryck, skr. 2008/09:11). Implementeringen av den politik som skrivelsen lägger fast kommer prägla regeringens arbete för demokrati och mänskliga rättigheter framöver. 3.6.4 Vad kan göra Regeringen har valt att särskilt prioritera tre tematiska områden : demokrati och mänskliga rättigheter, miljö och klimat samt jämställdhet och kvinnors roll i utveckling. Prioriteringarna har valts för att markera en tydlig ambitionshöjning där har ett mervärde och bedöms kunna påverka utvecklingen i rätt riktning. Till skillnad från tidigare praxis att identifiera årliga prioriteringar inom utvecklingssamarbetet spänner dessa , och har medvetet identifierats i avsikt att vara giltiga även i en föränderlig miljö. De tematiska prioriteringarna är lika relevanta som när de introducerades och det finns ingen anledning att tona ner deras betydelse på grund av den globala ekonomiska nedgången. ska även fortsatt vara en förutsägbar och pålitlig givare. Prioriteringarna återspeglas i planering, genomförande och uppföljning av det samlade svenska utvecklingssamarbetet och är en utgångspunkt för dialogen med 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 samarbetsländer och multilaterala utvecklingsorganisationer. De ger också en viktig vägledning för arbete med EU:s utvecklingspolitik. Vid förändringar i biståndets inriktning ska de tematiska prioriteringarna vägas in i de överväganden som görs. Som vid många kriser erbjuder även denna omvälvning en möjlighet till förändring. Demokrati och mänskliga rättigheter förstärks och fokuseras på flera sätt i enlighet med skrivelsen Frihet från Förtryck (skr. 2008/09:11). För att omsätta skrivelsens innehåll i praktiken avser regeringen att besluta om en policy som fokuserar den verksamhet som bedrivs inom sektorn demokratisk samhällsstyrning och mänskliga rättigheter och tydliggör hur ett förstärkt rättighetsperspektiv ska vara en central utgångspunkt inom alla sektorer. Regeringens nya policy för stödet till det civila samhället ska genomföras. Initiativet under det svenska ordförandeskapet om demokratibyggande i EU:s yttre förbindelser ska följas upp. Utgångspunkten för arbetet med att försvara och främja de mänskliga rättigheterna är att de är universella, odelbara och ömsesidigt förstärkande. Ingen människa accepterar frivilligt ett liv i ofrihet och förtryck. Regeringen konstaterar att respekten för de olika opinionsfriheterna (tanke-, samvets-, religions-, yttrande-, åsikts-, förenings- och mötesfrihet) utgör en stomme i det demokratifrämjande arbetet. De medborgerliga och politiska rättigheterna utgör det första fokusområdet under prioriteringen. Yttrandefrihet och framväxten av fria, oberoende medier är centralt både i sin egen rätt och för att säkra andra rättigheter. Detta fokusområde betonar även rösträtten, lokal demokrati samt mötes- och föreningsfriheternas betydelse för demokratisering. Demokratins och rättsstatens institutioner och procedurer utgör det andra fokusområdet parlament och valda församlingar på lokal nivå, nationella institutioner för mänskliga rättigheter, valprocesser, partisystem och väl fungerande förvaltningar och rättsväsende samt säkerhetssektorn. Lösningar måste grundas på grundläggande mänskliga rättigheter samt baseras på nationellt ägarskap och existerande lokala förhållanden och system som har potential att vinna trovärdighet och legitimitet hos människor 2009/10:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 som lever i fattigdom. Långsiktighet och kvalitet är avgörande för framgång i det svenska stödet. Inom det tredje området, demokratiseringens aktörer, prioriterar förändringsaktörer på global, nationell, regional och lokal nivå inom offentlig sektor, civila samhället, universitet, media, kulturliv och privatsektorn. Det civila samhället har en central roll. Stödet till försvarare av mänskliga rättigheter ska särskilt prioriteras, liksom kvinnors, ungdomars och barns rättigheter och deltagande. Regeringens särskilda satsning om på demokratisering och yttrandefrihet, som initierades innevarande år, fortsätter och ökar i volym till . fortsätter att ge ett omfattande basbudgetstöd till kontoret för FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter. UNDP:s arbete för bl.a. god samhällsstyrning, demokrati och mänskliga rättigheter kommer också att erhålla fortsatt svenskt stöd. arbete med att fullgöra åtagandena om barns rättigheter och genomförande ges prioritet. FN:s befolkningsfonds (UNFPA) arbete med sexuella och reproduktiva rättigheter är fortsatt en prioriterad fråga för . Regeringens satsningar inom den tematiska prioriteringen miljö och klimat fortsätter att inriktas på fyra områden: anpassning till klimatförändringarna, energi, miljö och säkerhet, samt vatten. avser regeringen anta en ny policy om miljö- och klimatfrågor i utvecklingssamarbetet. Regeringen prioriterar även klimat och utveckling under det svenska ordförandeskapet i EU. Insatser inom miljö- och klimatområdet kan även ha sysselsättningsskapande och kostnadsreducerande effekter vilket är en anledning till att det är viktigt att fortsätta dessa insatser även i tider av kris. En viktig källa till inspiration i klimatarbetet är slutrapporten från den internationella Kommissionen om klimatförändring och utveckling, initierad av regeringen . Kommissionen har fokuserat på anpassning till klimatförändringarna, dess kopplingar till naturkatastrofriskreducering, och framhåller att anpassning är kontextspecifik. Centralt för att bemöta klimatförändringarna är att lyfta den lokala nivåns betydelse och den mänskliga dimensionen av anpassningsfrågan. Utvecklingssamarbetet bör användas katalytiskt för att generera andra typer av finansiering för anpassning, bistånd och icke-bistånd, offentliga och privata medel. Inga nya mekanismer och institutioner behövs utan styrning och samordning av existerande sådana måste stärkas menar . Klimatsatsningen förlängs med , från tre till , och gäller om sammanlagt . Målet för klimatsatsningen och dess vägledande principer kvarstår. Målet är att på effektivaste sätt bidra till långsiktigt anpassningsarbete främst i de fattigaste länderna, samt att bidra till utvecklingsländers åtgärder för att minska halten av växthusgaser. I detta arbete ingår bl.a. satsningar inom mark- och jordbruk. Inom ramen för regeringens fyråriga klimatsatsning kanaliseras genom Sida för regionala och nationella insatser inom områden som t.ex. miljö, vatten och energi. Länder som berörs av satsningen är , , , och . Ett svenskt extrabidrag till den internationella utvecklingsfonden i () kommer att ge stöd för finansiering av anpassningsåtgärder till klimatförändringarna och underlätta för utvecklingsländernas klimatarbete under den ekonomiska nedgången. Som en del av klimatsatsningen bidrar också till fond för ren teknologi (CTF) som fokuserar på utsläppsbegränsningar. En strategi för miljölån antogs som ett komplement till den nya förordning (2009:320) om finansiering av utvecklingslån och garantier som trädde i kraft . Miljölånen ska bidra till en bättre miljö och minskad sårbarhet till följd av klimatförändringar. Därigenom ska, i enlighet med politiken för global utveckling, levnadsvillkoren för fattiga människor förbättras. Strategin möjliggör långivning för miljöinsatser, bl.a. vad gäller energi och vatten. Regeringen förväntar sig att denna nya satsning ska öka möjlighet att bidra till olika typer av miljöinvesteringar i samarbetsländer, och därmed främja en hållbar utveckling. Som ett led i strävan att stärka näringslivets medverkan i utvecklingssamarbetet ska samverkan genom närmare dialog, erfarenhetsutbyte samt ömsesidigt tillvaratagande av kompetens utvecklas. Arbetet med prioriteringen jämställdhet och kvinnors roll i utveckling blir allt viktigare i flera avseenden till följd av de globala kriserna. Studier visar att kriserna får andra konsekvenser för