prop · GX0332 · 2009-10-07 00:00:00 — Denna möjlighet till begräns- ning kan antas underlätta etableringen av besiktningsverksamhet i gles- bygdsområden, särskilt vad gäller lätta fordon. Ett besiktningsorgan ska dock i och för sig kunna ackrediteras för alla fordon som berörs av den föreslagna omregleringen om besiktningsorganet så vill. Enligt 14 § lagen (1992:1119) om teknisk kontroll avses med ackre- ditering en förklaring att ett organ är kompetent att utföra den verksam- het som ackrediteringen avser. Den ackreditering som meddelas av SWEDAC innehåller alltså i sig själv en begränsning för vilken slags verksamhet organet är ackrediterat för. I det sammanhanget uppkommer frågan om det är lämpligt att för ackreditering kräva av en aktör att denne ska erbjuda och utföra besiktningstjänster för alla besiktningsformer för alla typer av fordon som berörs av detta förslag eller inte. En aktör som i så fall vill bli ackrediterad för att kontrollbesikta personbilar skulle inte kunna bli ackrediterad om denne inte också uppfyller kraven för att bli ackrediterad för registreringsbesiktning av t.ex. tunga lastbilar. En fördel med den nämnda utgångspunkten är att den i och för sig skulle medföra att alla nödvändiga besiktningsformer finns repre- senterade i det geografiska område där en aktör valt att etablera sig. Last- fordonsgruppen har pekat på just detta förhållande. Regeringen menar dock att det finns en beaktansvärd risk för att en sådan bred kravbild kommer att innebära alltför höga inträdesbarriärer för företag som vill etablera sig på marknaden. Detta skulle leda till en försämrad konkurrens och dessutom kunna innebära att vissa landsändar riskerar att bli utan en rimligt näraliggande besiktningsverksamhet. Regeringen finner att promemorians förslag om en möjlighet till indel- ning i lätta och tunga fordon i huvudsak är väl avvägd. Regeringen kon- staterar emellertid också att promemorian föreslår att begreppet fordon ska användas i lagtexten. Detta begrepp delas enligt 2 § lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner in i motordrivna fordon, släpfordon, efter- fordon, sidvagnar, cyklar, hästfordon och övriga fordon. Regeringen anser att detta begrepp är mindre ändamålsenligt och föreslår i stället att i lagtexten använda begrepp från lagen om vägtrafikdefinitioner som bättre ansluter till de fordon som faktiskt är underkastade krav på besiktning, dvs. motorfordon och släpfordon till dessa fordon. Vidare bör, liksom i den nu gällande indelningen, traktorer som utgörs av ombyggda bilar nämnas. När det sedan gäller terrängmotorfordon så bör lätta terräng- vagnar och terrängskotrar besiktas av sådana besiktningsorgan som ska besikta motorfordon med en totalvikt av högst . Regeringen anser vidare att det vid sidan av möjligheten att ackreditera sig för den lätta eller tunga kategorin också ska finnas en möjlighet att ackreditera sig för besiktning av traktorer, motorredskap, tunga terräng- vagnar samt släpfordon till dessa fordon, inklusive motorredskap som är inrättade som mobilkranar. gäller att sådana fordon besiktas av två i fordonslagen särskilt utsedda företag, nämligen SMP Svensk Maskin- provning Aktiebolag och . Det rör sig om tämligen speciella fordon och antalet besiktningar är jämförelsevis få. En lång rad remissinstanser har menat att det för just dessa besikt- ningar bör införas en särskild begränsningsmöjlighet. Promemorian har visserligen tagit upp denna tanke men valt att inte lämna ett sådant för- slag med hänvisning till att det skulle innebära en särlösning som delvis skulle bygga på en historisk indelning av besiktningsverksamheten. Regeringen kan dock konstatera att det av remissutfallet har framkommit starka skäl för att en sådan möjlighet till begränsning är motiverad. De nu aktuella besiktningarna utförs av företag vars verksamhet bygger på ett nätverk av besiktningstekniker som täcker hela landet och där besiktningen utförs på den plats där fordonet befinner sig. Fordonen är långsamtgående och en del av dem får inte framföras på allmän väg utan dispens. En del av de nu aktuella fordonen måste besiktas inte bara enligt fordonslagen utan det tillkommer även krav på andra obligatoriska kon- troller. Upp till nio olika kontroller eller besiktningar kan göras på ett fordon vid ett och samma tillfälle. Detta sammantaget med att fordonen är långsamtgående innebär risker för betydande stilleståndskostnader för de fall besiktningarna och kontrollerna inte kan samordnas på det sätt som är möjligt . Regeringen finner därför att det är ett beaktansvärt önskemål från t.ex. entreprenadbranschen att sådana besiktningar och kontroller kan samordnas och föreslår därför en möjlighet avgränsa ackrediteringen på det sätt som berörts. I övrigt ska samma krav gälla för denna begränsning av ackrediteringen som gäller för de andra, t.ex. ska ackrediteringen omfatta alla relevanta besiktningsformer. Regeringen gör alltså en annan bedömning av denna fråga än som gjorts i promemorian. omfattades mobilkranar av fordonsslaget motorredskap. har en ny definition av EG-mobilkran införts i lagen om vägtrafikdefinitioner. Definitionen följer av Europaparla- mentets och rådets direktiv /46/EG av om fastställande av en ram för godkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon. emellertid fortfarande falla under definitionen för fordonsslaget motor- redskap inrättad som mobilkran. Lagtexten ska beakta detta nya Kontrollbesiktningarna är avgjort flest till antalet och därför den besiktningsform som kan förväntas vara den mest intressanta ur etable- ringssynpunkt, särskilt i glesbygd. De övriga besiktningsformerna är jämförelsevis få till antalet. Likväl är det viktigt att även dessa finns representerade inom ett rimligt geografiskt avstånd. diteras för någon av de indelningar som beskrivits ska därför kunna erbjuda och utföra alla besiktningsformer för den fordonsstorlek eller fordonskategori som omfattas av ackrediteringen. heten ska således hållas samlad med avseende på de olika besiktnings- formerna och besiktningsorganet. Frågan om ett besiktningsorgans utbud fördelat på olika enheter och stationer berörs i avsnittet nedan. Ackrediteringsbeslutet ska ge uttryck för den begränsning som nu berörts och som ska gälla för det enskilda besiktningsorganet. förhållande behöver dock inte anges särskilt i fordonslagen eftersom det ändå följer av 14 § lagen om teknisk kontroll. Däremot behöver det i fordonslagen införas en regel som anger vilka möjligheter till begräns- ningar som ska stå öppna. När det gäller det av gjorda påpekandet är det regeringens uppfattning att förhållandet att besiktningsverksamheten ska hållas samlad med avseende på besikt- ningsformerna och besiktningsorganet framgår bäst genom att detta uttryckligen anges i lagtexten. Regeringens förslag: I ansökan om ackreditering ska sökanden ange det eller de län där besiktningsverksamheten ska bedrivas. Ett beslut om ackreditering ska förenas med villkor enligt 15 § första stycket lagen (1992:1119) om teknisk kontroll om att besikt- ningsorganet i ett och samma län ska erbjuda och utföra alla de besiktningar för de fordon som anges i beslutet. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med promemo- I promemorian benämndes dock det föreslagna villkoret om utbud som ett geografiskt villkor. Vissa redaktionella ändringar har också Remissinstanserna: SWEDAC menar att det är tveksamt om län är den lämpligaste indelningen och har efterlyst klargöranden av vad som avses med en etablering. Eftersom det är viktigt att besiktningstjänster är till- gängliga i hela landet är det nödvändigt att definiera hur tillgängligheten ska säkerställas och det vore därför lämpligt att det överlämnas till Transportstyrelsen att föreskriva närmare åtaganden vad gäller tillgäng- lighet, t.ex. tider för öppethållande. avstyrker förslaget i denna del, och menar att villkoret kan hindra etablering och motverka en utveckling mot väl fungerande konkurrens. Förslaget är oklart vad gäller krav på servicenivå, tillgänglighet samt hur kravet ska följas upp av det allmänna. Statskontoret avstyrker förslaget i denna del med motiveringen att det minskar incitamenten för besiktningsorganen att vilja bli certifierade för andra besiktningsformer än de mest lönsamma. Kontoret vill vidare att tillgänglighet i glesbygd tillförsäkras. har riktat kritik mot att promemorian inte analyserar och föreslår en service- eller tillgänglighetsnivå. Förbundet föreslår också införande av mobila besiktningsutrustningar med vilka besiktningsorganen kan genomföra besiktningar på plats hos buss- bolagens depåer och verkstäder. Statens väg- och transportforsknings- institut noterar att det geografiska villkoret är den enda åtgärd i prome- som syftar till att säkra tillgängligheten i glesbygd. Institutet menar dock att promemorian inte på ett övertygande sätt argumenterat för att detta kommer att vara tillräckligt för att säkerställa en önskad geografisk spridning. BIL har särskilt framhållit behovet av att det finns tillgång till en fungerande registreringsbesiktning efter om- regleringen. anser inte att argumenten för att det behövs ett geografiskt villkor är övertygande. Motormännen menar att det inte finns någon substans i förslagets resonemang kring säkerställandet av den geografiska närvaron. MotorCyklister har anfört att det är självklart att det ska finnas besiktningsorgan i hela . Det är viktigt att det ställs krav på att alla stationer som får kon- trollbesikta lätta fordon har utrustning för att kontrollera motorcyklar. har ställt sig frågande inför tolkningen av det geografiska villkoret. Eftersom det är uppenbart att en fast station inte kan bedriva besiktning på annan plats än där den befinner sig har förbundet undrat om det innebär någon begränsning med avseende på fordonsägarens hemvist. har tillstyrkt promemorians förslag om geografiskt villkor men har framfört att möjligheten att bedriva mobila besiktningsstationer bör begränsas eftersom sådana kan användas för att konkurrera ut någon som etablerat en stationär station. De bör därför bara tillåtas i glesbygdslänen och inte inom en radie av från en stationär station. Skälen för regeringens förslag Regeringen finner att det är viktigt att tillgängligheten till besiktnings- tjänster bibehålls eller ökar med en omreglering. Därför behövs det en mekanism som innebär att SWEDAC ställer som villkor att alla de besiktningstjänster som ett besiktningsorgan ackrediterats för också erbjuds och utförs i det eller de områden organet i samband med ansökan förklarat att verksamhet kommer att bedrivas i. Besiktningsorganet måste då i sin ansökan om ackreditering ange vilket eller vilka områden det avser att bedriva verksamhet i. Om verksamhet, efter meddelad ackreditering, trots allt inte etableras i ett visst område föreligger grund att återkalla ackrediteringen såvitt avser det området, på den grunden att ett villkor för ackrediteringen inte uppfylls. Detta följer av 15 § andra stycket lagen om teknisk kontroll. Det bör understrykas att villkoret inte innebär någon begränsning av hur många aktörer som kan etablera sig i ett visst område. En önskvärd konsekvens av villkoret om utbud är att ett besiktnings- organ inte kan erbjuda och utföra t.ex. bara kontrollbesiktningar i ett annat område än det eller de som anges i villkoret. Om detta skulle ske skulle det kunna äventyra kundunderlaget för en annan aktör som etable- rat sig i det andra området och där erbjuder och utför alla besiktnings- formerna. Sökanden ska alltså ange vilket eller vilka län som besiktningsverk- samheten ska bedrivas i och villkoret i beslutet om ackreditering ska alltså ange att besiktningsorganet i ett och samma län ska erbjuda och utföra besiktningar för de fordon som anges i beslutet. Villkoret kommer härigenom att ge uttryck för en geografisk begränsning och det behövs därför ingen särskild regel som stadgar att besiktningsorganet inte får gå utanför det eller de län som kommer att anges i villkoret. Ett besiktnings- organ som går utanför det eller de län som finns i ackrediteringsbeslutet genom att t.ex. utföra kontrollbesiktningar av lätta fordon i ett annat län än det som det ackrediterats för riskerar att få ackrediteringen återkallad. Ett sådant besiktningsorgan kommer ju att utföra besiktningar i andra län än det är ackrediterat för. Regeringen gör bedömningen att län framstår som den lämpligaste geografiska indelningen. Aktiebolaget erbjuder och utför inte alla besiktningstjänster på varje enskild besiktningsstation. Den enskilde kan därför för vissa besiktningstjänster behöva vända sig till en annan besiktningsstation än den han eller hon bor närmast och som erbjuder den efterfrågade besiktningstjänsten. Denna station kan förstås finnas på längre avstånd. Sådana effekter finns alltså redan med dagens upplägg och liknande risker för brister i servicegraden får därför anses vara godtagbara även efter den omreglering som föreslås. SWEDAC har anfört att län inte är den enda tänkbara indelningen. Emellertid finns den redan färdig att användas. Även om den kan vara föränderlig, jfr tillskapandet av och län, kan regeringen inte förutse några avgörande nackdelar av att villkoret om utbud skulle följa sådana förändringar. Alternativt så kan villkorets kon- struktion förstås ändras för det fall sådana förändringar skulle leda till mycket stora geografiska enheter. Ett alternativ vore att skapa en för detta sammanhang särskild geografisk indelning av riket. Regeringen bedömer dock att detta inte är nödvändigt och något underlag för en sådan indelning föreligger inte heller. Om ett redan befintligt besiktningsorgan vill starta verksamhet i ett nytt län kommer det att krävas en formell ansökan om utökning av ackrediteringen. Med anledning av ansökan kommer en fullständig kom- petensprövning av den nya verksamheten att göras. Detta behöver inte regleras särskilt i fordonslagen utan följer av den redan gällande gene- rella ordningen för förändringar av en meddelad ackreditering. För det fall en viss verksamhet ska läggas ned krävs bara en anmälan om detta. Kravet på att tillhandahålla samtliga besiktningsformer inom verksam- hetsområdet fordonsbesiktning innebär naturligtvis en begränsning i möjligheten till fri etablering. Ett antal remissinstanser har dock framfört det beaktansvärda önskemålet att tillgängligheten till besiktningstjänster ska uppvisa en rimlig geografisk spridning. Detta sammantaget med att nu aktuella besiktningar är obligatoriska och påbjudna av staten i förhållande till den enskilde medför enligt regeringens bedömning att ett villkor om utbud är motiverat. Villkoret kommer också att bidra till en bredare kompetens hos besiktningsorganen eftersom de måste behärska alla besiktningsformer. När det gäller Statens väg- och transportforskningsinstituts och Motor- branschens farhågor kan konstateras att villkoret om utbud visserligen inte innebär någon garanti för att aktörer verkligen etablerar sig. Villkoret kommer dock att verka för att de som gör det kommer att bidra till en större geografisk spridning när det gäller besiktningsformer som ur företagsekonomisk synvinkel kan vara mindre lönsamma men som ändå är samhällsviktiga. Villkoret medför alltså sammanfattningsvis en kompetenshöjning hos besiktningsorganen och bidrar till en ökad tillgänglighet för köpare av besiktningstjänster. Det har också en mark- nadsreglerande funktion på så sätt att det hindrar ett besiktningsorgan att enbart erbjuda och utföra de kvantitativt mest efterfrågade besikt- ningarna. Regeringen anser inte att det finns att det finns skäl att ytter- ligare reglera marknaden vad gäller utbud och tillgänglighet, t.ex. öppet- tider, som föreslagits av SWEDAC och . Stationära och mobila besiktningsstationer Regeringen bedömer att det kommer att finnas ett marknadsintresse för att bedriva mobil besiktningsverksamhet. Aktiebolaget ning bedriver sådan mobil verksamhet som fungerar väl. Möjligheten att bedriva mobil besiktningsverksamhet förbättrar service- graden ytterligare i glesbygdsområden och ska givetvis vara möjlig att bedriva även i fortsättningen. Samma höga krav på kvalitet, tillförlitlig- het och besiktningens omfattning ska gälla för mobil som för stationär besiktningsverksamhet. Den mobila verksamheten måste för att vara praktiskt meningsfull kunna vara tämligen snäv med avseende på vilka besiktningstjänster som varje enskild mobil enhet kan utföra. Av samma konkurrensskäl som behandlats i det föregående kan det inte få förekomma att mobila besikt- ningstjänster erbjuds och utförs i andra län än de som anges i villkoret om utbud i ackrediteringen. Däremot uppkommer inget hinder mot att en mobil enhet är länsöverskridande i sådana län som omfattas av besikt- ningsorganets villkor. Det är det ackrediterade besiktningsorganets sak att avgöra vilken eller vilka besiktningsformer varje enskild besiktningsstation ska kunna utföra. En förutsättning är dock att besiktningsorganet i ett och samma län kan erbjuda och utföra alla de besiktningar för vilka organet ackre- diterats. Det spelar i det sammanhanget ingen roll om verksamheten bedrivs med stationära eller mobila enheter. Den mobila besiktningsverk- samheten ska lyda under samma reglering som all annan besiktnings- verksamhet såväl vad gäller kraven på verksamheten som det ovan berörda villkoret om utbud. Den mobila besiktningsverksamheten be- höver därför inte regleras på något särskilt sätt i fordonslagen. Transport- styrelsen kan däremot behöva meddela t.ex. utrustningskrav som särskilt avser mobila enheter. En positiv konsekvens av den nu angivna utgångs- punkten är att ett ackrediterat besiktningsorgan inom ett och samma län är fritt att avgöra inte bara hur många stationer det vill driva utan också vilket utbud av besiktningstjänster varje station ska ha. Ett besiktningsorgan kommer inom ett och samma län kunna flytta gamla eller starta nya besiktningsstationer efter ansökan till SWEDAC. SWEDAC kan sedan göra en bedömning av om stationen kan börja arbeta under besiktningsorganets ackreditering. Vidare registreras statio- nerna i ackrediteringsbeslutet. För tydlighetens skull ska understrykas att villkoret inte ska tolkas på det sätt som ställt sig undrande inför. Villkorets konstruktion hänför sig bara till var besikt- ningsorganet erbjuder och utför besiktningar och inte till var köparen av besiktningstjänsten är bosatt. Det är alltså möjligt för en köpare av besiktningstjänster som är bosatt i ett län att besikta sitt fordon hos ett besiktningsorgan verksamt i ett annat län. Detta kan antas motverka att länsindelningen kommer att ge upphov till oönskade hinder för etablering utefter länsgränserna, eftersom kunderna är fria att besikta på andra sidan gränsen. För det fall det med tiden ändå skulle visa sig uppkomma oönskade sådana effekter av betydelse kan olika öppningar i villkoret övervägas. När det gäller de besiktningar som och utför är de praktiska och faktiska förutsättningarna lite speciella eftersom besikt- ningarna utförs i fält av kringresande ingenjörer. Ingenting hindrar dock att ett besiktningsorgan väljer alla län i landet som geografiskt område. Företaget behöver i så fall förstås påvisa att det har erforderlig kompe- tens och kan erbjuda och utföra besiktningarna i hela landet. SWEDAC behöver i och för sig känna till var de olika besiktnings- stationerna befinner sig för att kunna utföra sin fortlöpande tillsyn på ett tillfredsställande sätt. Att detta skulle utgöra ett praktiskt problem på grund av möjligheten att flytta en gammal, starta en ny station eller driva en mobil enhet framstår dock som så långsökt att frågan inte påkallar någon reglering. Detsamma gäller förhållandet att regeringen föreslår att öppna en möjlighet att ackrediteras för att utföra sådana besiktningar som i praktiken alltid utförs i fält. har framfört önskemål om mobila besikt- ningsmöjligheter för bussar. Regeringen konstaterar dock att detta i första hand är en fråga om vad som är tekniskt möjligt sammantaget med de närmare regler om besiktningarnas utförande som Transportstyrelsen kommer att meddela. Promemorians förslag lämnar dock det formella utrymmet för att besiktningarna ska kunna utföras på det viset som Buss- branschens önskar. Som framgått i det föregående utförs också en del besiktningsverksamhet på detta sätt . Med anledning av synpunkt vill regeringen framhålla att det inte kommer att finnas något krav på att samtliga stationer kommer att kunna besikta motorcyklar men väl på att det ska vara möjligt någonstans i det län som besiktningsorganen är etablerat i. Regeringen delar inte A-Katsastus Oy:s farhågor vad gäller mobila be- siktningsstationer. Det ligger inget egenvärde i att fordonsbesiktningarna utförs på stationära stationer. Skulle det i ett visst geografiskt område Prop. 2009/10:32 inom ett län ur företagsekonomisk synvinkel visa sig vara mest ända- målsenligt att bedriva bara mobil besiktningsverksamhet så ser reger- ingen inget problem med detta. Det ska dock hållas i åtanke att den aktör som bedriver en mobil anläggning, med avseende på länet, måste upp- fylla villkoret om utbud och därför erbjuda och utföra även de lite mer ovanliga besiktningarna. Regeringens bedömning: Det behövs en möjlighet för SWEDAC att återkalla ackrediteringen såvitt avser en viss av besiktningsorganets besiktningsstationer. En sådan möjlighet följer dock redan av 15 § lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte berört frågan närmare. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 15 § första stycket lagen om teknisk kontroll ska beslutet om ackreditering ange de villkor som ska gälla för verksamheten. En och samma juridiska person meddelas enligt den ordning som SWEDAC tillämpar bara en ackreditering oavsett om den bedriver olika slags verksamhet eller verksamhet på olika platser. Förhållandet att ett företag kan ha skiftande behov av ackrediteringens omfattning eller vilja bedriva verksamhet på olika platser tillgodoses alltså inte genom att flera olika ackrediteringar meddelas. Behovet till- godoses i stället genom att ackrediteringsbeslutet ger uttryck för vilken slags verksamhet man är ackrediterad för och innehåller villkor. meddelas bara ett beslut för varje företag. Enligt 15 § andra stycket lagen om teknisk kontroll kan en ackre- ditering återkallas för det fall det ackrediterade organet inte längre upp- fyller fordringarna för ackreditering eller i något väsentligt hänseende bryter mot de villkor som gäller för verksamheten. En sådan återkallelse behöver inte innebära att hela ackrediteringen återkallas utan den kan väl innebära att ackrediteringen återkallas bara delvis, t.ex. för verksamheten på en viss plats. Regeringen bedömer att det behövs en möjlighet till partiell åter- kallelse. En ackreditering ska omprövas om det råder sådana missför- hållanden som avses i 15 § andra stycket lagen om teknisk kontroll. Däremot är det inte rimligt att missförhållanden som råder bara på en besiktningsstation innebär att hela ackrediteringen återkallas, dvs. även såvitt avser besiktningsorganets övriga besiktningsstationer. De andra besiktningsstationerna kan ju mycket väl fungera klanderfritt. En åter- kallelse av ackrediteringen för företagets samlade verksamhet skulle också riskera att skapa svårigheter för enskilda fordonsägare. Det behövs därför en mekanism som gör det möjligt att återkalla ackrediteringen för en avgränsad del av ett besiktningsorgans verksam- het, t.ex. en besiktningsstation. Detta eftersom missförhållanden när det gäller t.ex. utrustning eller kompetens men i någon mån också slarv ofta kan förväntas vara lokalt betingade. Regeringen konstaterar att den reglering i lagen om teknisk kontroll som beskrivits innebär att den Prop. 2009/10:32 mekanism som behövs för att lösa problemet redan finns.