prop · GX031d32 · 2009-09-21 00:00:00 — Detta blir än tydligare när utvecklingen studeras för olika hushållstyper i tabell 1.2. I absoluta termer har andelen med låg ekonomisk standard bland ensamstående kvinnor med barn minskat med . I relativa termer har denna andel i stället ökat med . För övriga hushåll är den generella bilden att andelen med svag ekonomi, i absoluta termer, har minskat för de allra flesta hushållstyper. Störst har minskningen varit för äldre pensionärer. I relativa termer har andelen med svag ekonomi ökat i de allra flesta hushållstyper. Mest har andelen ökat inom hushållstypen yngre ensamstående män och kvinnor, samt inom hushållstypen ensamstående kvinnor med barn. Den största absoluta minskningen har skett för de äldsta sammanboende pensionärerna och för äldre manliga ensamstående pensionärer.14 Tabell 1.2 Andel med disponibel inkomst av medianen efter hushållstyp Andelar i procent och förändring i procentenheter Andel låg ek. -1,6 -1,1 -3,8 -4,3 -0,6 -1,8 -0,1 -3,5 -18,9 -5,3 Ensamstående kvinnor utan barn -1,8 -10,2 -22,9 Ensamstående män utan barn -0,6 -2,0 -11,1 -27,5 -11,9 -3,2 Anm: Andelar med låg ekonomisk standard avser andelar inom respektive grupp. Källa: SCB, HEK, egna beräkningar. Nivåerna, liksom utvecklingen , skiljer sig mellan grupperna. Exempelvis är andelen med låg inkomst bland ensamstående kvinnor med den relativa inkomstgränsen jämfört med med den absoluta gränsen. I denna grupp finns många som inte har förvärvsarbetat och därför endast erhåller garantipension. 2009/10:1 BILAGA 4 understiger efter skatt av medianinkomst. 1.2.3Hushåll med hög inkomst För att beskriva utvecklingen för individer i olika delar av inkomstfördelningen används ofta s.k. inkomstandelar. Dessa beräknas som den andel av de totala inkomsterna som en viss grupp förfogar över. Av diagram 1.7 framgår att den översta decilens andel av disponibel inkomst ökade från . Därefter sjönk andelen för att sedan återigen öka. I fördelningens nedre del varierar inkomstandelarna något mindre mellan åren. Som jämförelse kan nämnas att inkomstandelen för decil 1 (dvs. de av befolkningen med lägst ekonomisk standard) minskade från 2007. Inom decil 10 har de med de allra högsta inkomsterna störst årlig variation i sina inkomstandelar. I diagram 1.7 redovisas även den översta percentilens andel av disponibel inkomst. Den hundradel av befolkningen som har högst disponibel inkomst ökade sin inkomstandel från , därefter minskade andelen för att sedan åter öka. Diagram 1.7 Den högsta decilens och den översta percentilens inkomstandelar 19912007 Percentil 99 (höger axel) Källa: SCB, HEK, egna beräkningar. 14 Valet av tidsperiod har stor betydelse för vilken slutsats som dras kring utvecklingen för olika hushållstyper. I tabellen redovisas utvecklingen 19912007. Studeras istället perioden 19952007 blir bilden delvis en annan. Se tidigare diskussion om pensionärernas känslighet för variationer i ekonomisk tillväxt. 2009/10:1 BILAGA 4 1.2.4Inkomstfördelningen i ett internationellt perspektiv Trots att inkomstskillnaderna i har ökat har , en internationellt sett, mycket jämn inkomstfördelning. hade , tillsammans med , den jämnaste inkomstfördelningen inom (se tabell 1.3).15 Ginikoefficienten exklusive kapitalvinster var då 0,23, vilket kan jämföras med 0,31 för som helhet.16 15OECD (2008), Growing Unequal? Income Distribution and Poverty in Countries. 16OECD:s och beräkningar av Gini-koefficienten skiljer sig något åt, på grund av olika ekvivalensskalor. Detta gör att siffrorna inte är helt jämförbara, vilket dock inte förändrar den övergripande bilden. Tabell 1.3 Inkomstfördelningen i Nivå i mitten av Källa: (2008). I avsnitt 1.2.3 konstaterades att de högre inkomsterna ökat snabbare än medianinkomsten. Detta fenomen är inte unikt för . Motsvarande utveckling har även observerats i andra länder och uppmärksammats i den ekonomiska litteraturen. Genom att studera utvecklingen av inkomstandelar för den högst betalda tiondelen, hundradelen eller t.o.m. tusendelen av befolkningen kan generella och landspecifika trender analyseras. I diagram 1.8 redovisas den översta tusendelens inkomstandel för ett antal utvalda länder. Redovisningen avser här inte justerade disponibla hushållsinkomster utan individuella bruttoinkomster.17 Inkomstbegreppet inkluderar, för att möjliggöra jämförelser med andra länder, inte kapitalvinster. Den översta tusendelens inkomstandel är lägre i , och än i , och . En indelning av de studerade länderna efter hur utvecklingen sett ut ger samma resultat. Utvecklingen har varit ganska odramatisk i , och medan fördelningen mätt på detta sätt blivit ojämnare i , och . Diagram 1.8 Den översta tusendelens inkomstandel Källor: och (2007), och (2007). varierade andelen mellan i . Därefter har den ökat kraftigt och 1998 erhöll den tusendel med högst inkomster av inkomstsumman. I har de med högst inkomst en betydligt lägre andel av inkomstsumman och under större delen av perioden ligger andelen på nivåer kring en procent. har andelen ökat även i , men i en betydligt lägre takt än i , och . Även om ökningen i ett internationellt perspektiv framstår som mycket liten så ökade ändå den tusendel med högst inkomster sin andel av inkomstsumman från 2006. Denna uppmätta ökning på kan till viss del förklaras av att 17 Data för är hämtade från: , J. & D. (2008), The Evolution of Top Incomes in an Egalitarian : , 1903 2004, 92(12), 366387. Data för övriga länder kommer från: , A. & T. Piketty (eds.). (2007). Top Incomes over the Twentieth Century A Contrast between European and English-Speaking Countries, . 2009/10:1 BILAGA 4 inkomstbegreppet förändrades vid skattereformen 1990/1991.18 Den egentliga ökningen var således lägre. Men även ökade inkomstandelen ganska påtagligt, från . Den ökade koncentrationen av inkomster till den absoluta toppen av fördelningen brukar i inkomstfördelningslitteraturen bland annat förklaras med att den tekniska utvecklingen och globaliseringen förskjuter efterfrågan från lågtill högutbildad arbetskraft och att inkomsterna för de högutbildade därför ökar i en snabbare takt.19 En annan förklaring till att de allra högst betalda drar ifrån är att marknaden numera, genom framför allt media och modern kommunikationsteknik, skapar fokus på de absolut bästa i olika verksamheter. Det möjliggör extrema ersättningsnivåer för dessa individer.20 Detta gäller t.ex. artister, idrottsmän, specialister och personer i ledande befattningar som fått ökade möjligheter att marknadsföra sig på en allt större marknad. Då fler efterfrågar tjänsterna från dem som förefaller vara bäst, driver detta upp ersättningsnivåerna för dessa. Trenden mot ökande inkomstskillnader är dock inte generell. Om detta vittnar inte minst utvecklingen inom EU-området, där det inte finns någon entydig trend mot ökad inkomstspridning. Utvecklingen inom EU har snarare präglats av konvergens än divergens. I länder som , och som historiskt sett har haft en låg inkomstspridning, har inkomstskillnaderna ökat, medan de minskat i länder som och . För EU som helhet har de genomsnittliga inkomstskillnaderna minskat i de äldre medlemsländerna, medan en ökning skett i flertalet av de nya medlemsländerna. 18Se t.ex. , B., Hussénius, J. & , R. (1995), Fördelningseffekter av skattereformen, bilaga 5 till SOU 1995:104. 19För en genomgång av de vanligaste förklaringarna till inkomstfördelningens utveckling se t.ex. , A.B. (2003), Income Inequality in Countries: Data and Explanations, CESifo working paper No. Se även , I. J. (2008), Controversies About the of American Inequality: A Survey, NBER Working Paper 13982. 20Rosen S., (1981), The Economics of Superstars, . 71, 845858. 2009/10:1 BILAGA 4 Den ekonomiska utvecklingen har efter 2007 varit dramatisk och det finns farhågor för att den stigande arbetslösheten kommer att leda till ökade inkomstskillnader. I detta avsnitt görs därför ett försök att skriva fram inkomstfördelningen för åren 20082010. 2.1Samband mellan makroekonomisk utveckling och inkomstfördelning I finns det inget uppenbart samband mellan arbetslöshet och inkomstspridning mätt med Gini-koefficienten, se diagram 2.1. har inkomstspridningen t.o.m. tenderat att minska av hög arbetslöshet. Detta paradoxala fenomen beror på att det inkomstbortfall som de arbetslösa drabbas av, på grund av höga ersättningsnivåer, är mindre än de inkomstminskningar höginkomsttagare kan få under lågkonjunkturer. Arbetslösheten i sig bidrar till ökad inkomstspridning, men denna effekt döljs ibland av en kraftigare utjämnande effekt från minskade inkomster i toppen av fördelningen där inkomsterna kan svänga kraftigt beroende på makroekonomisk utveckling. Då anslutningsgraden till arbetslöshetskassorna nu är lägre än tidigare kan möjligen ökad arbetslöshet få ett något större genomslag på inkomstfördelningen. Även framöver torde dock höginkomsttagarnas större rörlighet dominera. I ett växande antal studier görs försök att med hjälp av statistik över inkomstspridningen samt relevanta förklaringsfaktorer för olika länder och olika tidpunkter ekonometriskt skatta vad som ligger bakom skillnader i inkomstspridningen.21 Diagram 2.1 Gini-koefficient och arbetslöshet 1980 200722 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998 2000 2002 2004 2006 Källor: SCB, HEK, , egna beräkningar. En lärdom från denna typ av studier är att hur inkomstfördelningen genereras är en ytterst komplex fråga. Ingen enskild identifierbar faktor kan förklara merparten av utvecklingen eller skillnader mellan länder. För svensk del tycks åtminstone de kortsiktiga variationerna bero på variationer i höginkomsttagarnas relativa inkomster. I avsnitt 1 konstaterades att Ginikoefficientens utveckling hänger tätt samman med kapitalvinsterna. Det är därför troligt att det finns ett historiskt samband mellan Ginikoefficienten och sådant som utgör underlag för kapitalvinsterna, dvs. börsutveckling och huspriser. Både börsen och huspriserna har haft en kraftigare utveckling än hushållens andra inkomster som löner och transfereringar. av värdepapper och fastigheter är ojämnt fördelade i befolkningen skapar detta en trendmässigt ökande inkomstspridning. Detta samband bör alltså gälla så länge som värdeökningen av börs och fastigheter är högre än löneökningen och ojämnt fördelad. 21 För en grundlig genomgång av denna litteratur och metodologi se (opublicerat manuskript) The Panel-of-Countries Approach to Explaining Income Inequality: Agenda. Se även (1999), In Search of Smoking : What Makes Income Inequality Vary over Time in Different Countries?, , Vol. 64, pp.585605 samt Burniaux, J., F. Padrini and N. (2006), Labour Market Performance, Income Inequality and Poverty in countries, Economics Department Working Papers, No. 22 Serien för Gini-koefficienten har skapats genom att justera en äldre, inte helt jämförbar, serie för perioden . Arbetslösheten avser åldrarna och en äldre definition av arbetslöshet där kategorin latent arbetssökande heltidsstuderande inte ingår. 2.2Prognos av inkomstspridningen 20082010 I detta avsnitt görs prognoser av inkomstspridningen åren 20082010 med hjälp av två helt olika metoder. Den första prognosen (makro) görs med en enkel metod där nivån på arbetslösheten, aktieindex och huspriser används i enlighet med vad som anfördes i avsnitt 2.1 för att prognosera Gini-koefficienten. Information om dessa variabler finns tillgängliga fram medan inkomststatistik endast finns . I den andra prognosen (mikro) används en metod baserad på individstatistik. Prognosen baseras på framskrivningar med mikrosimuleringsmodellen FASIT, vilket gör att den också tar hänsyn till de förändringar av skatte-, transfererings- och avgiftssystemen som skett samt de satsningar som presenteras i denna budgetproposition. Eftersom metoden genererar en framskrivning på individnivå skapas möjligheter att studera fler aspekter av inkomstfördelningen än enbart Ginikoefficienten. Som framgår av diagram 2.2 ger båda metoderna en likartad bild av utvecklingen och prognostiserar en relativt kraftigt fallande Ginikoefficient med en efterföljande återgång . Enligt makromodellen blir fallet något mindre, och återgången något starkare, varför den slutliga nivån är högre än vad mikromodellen prognoserar. Orsaken till att inkomstspridningen väntas minska är att effekten av lägre kapitalvinster är tillräckligt stor för att motverka effekten av den ökande arbetslösheten. väntas kapitalvinsterna återgå mot mer normala nivåer och inkomstspridningen ökar något. 2009/10:1 BILAGA 4 Diagram 2.2 Gini-koefficient för justerad disponibel inkomst 19912010 Källa: SCB, HEK, egna beräkningar. Som anförts i avsnitt 1.2.2 har andelen individer med låg ekonomisk standard24 ökat trendmässigt, framför allt . Detta mått påverkas inte i lika hög grad som Gini-koefficienten av kapitalvinsternas utveckling eftersom vinsterna i huvudsak koncentreras till hushåll med inkomster över medianen. En förklaring till måttets ökning är istället att inkomstökningen är snabbare kring medianen än i de lägre inkomstskikten. Detta beror delvis på att andelen individer som huvudsakligen försörjs av transfereringar är högre i de lägre inkomstskikten. Transfereringarna är vanligen kopplade till prisutvecklingen och växer därmed långsammare än den genomsnittliga löneinkomsten. Som framgår av diagram 2.3, där en prognos gjorts med mikrometoden, förväntas därför en viss ökning av andelen med låg ekonomisk standard ske även . 23 En detaljerad beskrivning av prognosmodellerna ges i underbilagan. 24 Med låg ekonomisk standard avses här individer vars justerade disponibla inkomst understiger av medianinkomsten. 2009/10:1 BILAGA 4 Diagram 2.3 Andel med låg ekonomisk standard 1991 2010 Källa: SCB, HEK, egna beräkningar. 3Effekter av regeringens politik 20062010 I detta avsnitt redovisas effekterna av regeringens politik på drivkrafterna till att arbeta, arbetsutbudet och inkomstfördelningen. Redovisningen avser effekterna av den samlade politiken och inkluderar såväl redan fattade beslut som förslagen i denna proposition. Hänsyn har enbart tagits till de förslag som berör individers och hushålls disponibla inkomst och som är möjliga att beräkna med den använda metodiken.25 Samtliga effekter redovisas på individnivå men hushållsegenskaper påverkar resultaten. Regeländringar som berör en enskild hushållsmedlem kan därför även påverka andra individer inom ramen för hushållets samlade ekonomi. Vissa fördelningseffekter redovisas även med ett helt individbaserat perspektiv. Effekterna har beräknats med hjälp av mikrosimuleringsmodellen FASIT och datamaterial avseende 2007.26 Beräkningarna avseende åren 20082010 bygger därför på en prognoserad befolknings- och inkomststruktur men på faktiska förändringar i regelsystemen. 3.1Ekonomiska drivkrafter till arbete För att finansiera och upprätthålla välfärden krävs en hög sysselsättningsgrad. Människors vilja att arbeta har en tydlig koppling till den avkastning som arbete ger. Om inkomsten av arbete inte är högre än vid arbetslöshet eller sjukdom är de ekonomiska drivkrafterna att arbeta svaga och arbetsutbudet kan därmed förväntas bli lägre. Arbetsutbudet påverkas också negativt om det inte lönar sig att öka sin arbetsinsats för den som redan har ett arbete. I förlängningen kan svaga ekonomiska drivkrafter även medföra att färre väljer att byta arbete eller yrke, utbilda sig eller att flytta till orter där det finns arbete. De ekonomiska drivkrafterna är särskilt viktiga för de ekonomiskt utsatta, som kan drabbas av fattigdomsfällor då samspelet mellan skatte- och välfärdssystemen kan göra det olönsamt att arbeta. Välfärdssystemens utformning har således en central roll för människors möjlighet att genom eget arbete förbättra sin ekonomiska situation. Avvägningarna är i bland svåra då för höga ersättningsnivåer i välfärdssystemen medför att arbete lönar sig i för liten utsträckning. är det viktigt att ersättningarna är tillräckligt höga för att utgöra ett reellt skydd mot inkomstbortfall vid oönskade händelser. För låg ersättning vid sjukdom eller arbetslöshet kan ge upphov till försörjningsproblem och dessutom minska tilltron till generella offentliga försäkringar. För att upprätthålla systemens legitimitet och minimera fusk och otillbörligt nyttjande krävs välavvägda ersättningsnivåer som främjar arbete. Det behövs dessutom väl fungerande kontroller av försäkringssystemen. Avvägningen mellan inkomsttrygghet och drivkrafter för arbete är således av central betydelse.27 För dem som har ett arbete mäts oftast drivkrafterna till ett ökat arbetsutbud av marginaleffekten. Den definieras som den andel av en marginell inkomstökning som faller bort i ökad skatt, ökade avgifter och minskade bidrag. En marginalskattesänkning, som bidrar till att sänka 25De förslag som beaktas framgår av underbilagetabell U.2. 26Se underbilagan för en detaljerad redogörelse för hur beräkningarna gjorts och av de begrepp och definitioner som används. 27 Det bör poängteras att resonemangen avser kortsiktiga ekonomiska drivkrafter. Även om man inte tjänar kortsiktigt på att ta ett visst jobb kan det på leda till bättre förhållanden, t.ex. i form av bättre löneutveckling och högre pension. marginaleffekten, kan i teorin ha två motverkande effekter på arbetsutbudet. Å ena sidan innebär den att individen, vid en given arbetsinsats, har råd med mer fritid. Om fritid är en s.k. normal vara, dvs. något som människor konsumerar mer av om deras inkomst ökar, kommer reformerna att ge impulser till ökad konsumtion av fritid. Denna påverkan kallas inkomsteffekt. Å andra sidan innebär den lägre marginalskatten att alternativkostnaden för fritid ökar (priset på fritid är inkomsten från den mängd arbete som går förlorad när man inte arbetar), vilket tenderar att minska fritiden och öka arbetstiden. Denna effekt kallas för substitutionseffekt eftersom den innebär att fritid substitueras mot arbetstid. Från en teoretisk utgångspunkt kan man inte dra någon slutsats om vilken av dessa effekter, inkomst- eller substitutionseffekten, som dominerar. I empiriska arbetsutbudsstudier på svenska data tenderar dock substitutionseffekten att dominera eftersom de skattade inkomstelasticiteterna i regel är mycket små. En skattereform som sänker marginalskatten endast i låg- och medelinkomstskikten får ingen effekt på marginalskatten för individer i de högsta inkomstskikten. Genomsnittsskatten sjunker däremot för dessa individer, och reformen ger endast upphov till en inkomsteffekt som kan förväntas reducera arbetsutbudet. Detsamma gäller för reformer som bidrar till att öka nettobehållningen av icke inkomstrelaterade arbetsfria inkomster. För de som står utanför arbetsmarknaden brukar drivkrafterna till arbete i stället mätas med ersättningsgraden. Ersättningsgraden definieras som den andel av den disponibla inkomsten som hushållet får behålla när individen går från arbete till bidragsförsörjning. En reform som sänker ersättningsgraden (t.ex. jobbskatteavdraget) gör det otvetydigt mer lönsamt att arbeta jämfört med att inte arbeta. 2009/10:1 BILAGA 4 tillsammans med justerade skiktgränser leda till en minskning av marginaleffekten . Den minskade marginaleffekten kan delas upp i en komponent som visar hur stor del av minskningen som beror på direkta regelförändringar, och det som beror på andra faktorer som exempelvis en förändrad populations- och inkomststruktur. Av tabell 3.1 framgår att regelförändringarna i skattesystemet svarat för den största delen av den minskade marginaleffekten. Övriga förändringar som inte direkt kan hänföras till ändrade regler har bidragit till att minska marginalskatten med . I bidragssystemen har effekten av dessa övriga förändringar varit liten, vilket gör att det totalt sett endast är förändringarna i skattesystemet som påverkar marginaleffektens utveckling. Tabell 3.1 Genomsnittlig marginaleffekt, i olika ersättningssystem, 2006 och 2010 -6,6 -5,3 -1,3 -0,1 -0,1 -6,7 -5,3 -1,3 Källa: Egna beräkningar. Regeringens politik har 2010 sänkt den genomsnittliga marginaleffekten i samtliga inkomstintervall (se diagram 3.1).28 Jobbskatteavdragets fokusering på låg- och medelinkomsttagare har inneburit att marginaleffekten sänkts mer i botten av fördelningen än i toppen. Därigenom har incitamenten till arbete och egenförsörjning stärkts mest för dem med svagast förankring på arbetsmarknaden. beräknas den genomsnittliga marginaleffekten i befolkningen minska , från till . I princip förklaras hela minskningen av de förändringar som skett i skattesystemet. Införandet av jobbskatteavdraget 2007, och förstärkningen av denna reform i tre steg , beräknas 28 Indelningen görs här efter hushållets disponibla inkomst. Görs indelningen i stället efter individens arbetsinkomst har ingen förändring skett av marginaleffekten för de med inkomster över skiktgränsen 2010. 2009/10:1 BILAGA 4 Diagram 3.1 Genomsnittliga marginaleffekter per inkomstintervall 2006 och 2010 Disponibel inkomst () Källa: Egna beräkningar Regeringens förslag i denna propositione beräknas minska den genomsnittliga marginaleffekten . Hela minskningen kan förklaras av det förstärkta jobbskatteavdraget. Den största minskningen sker för dem som arbetar deltid (se diagram 3.2). Kvinnor arbetar deltid i större utsträckning än män, vilket gör att marginaleffekten minskar mest för kvinnor. Diagram 3.2 Förändring av de genomsnittliga marginaleffekterna i olika arbetstidsklasser till följd av regeringens förslag i budgetpropositionen -0,2 -0,4 -0,6 -0,8 -1,0 -1,2 -1,4 -1,6 -1,8 Källa: Egna beräkningar. Generellt sett är marginaleffekterna högre för män än för kvinnor. Detta beror främst på att männens genomsnittliga inkomster är högre än kvinnornas, vilket ger högre marginalskatter. Även marginaleffekten från andra bidragssystem skiljer sig mellan kvinnor och män, vilket framgår av tabell 3.2. marginaleffekter från ekonomiskt bistånd och familjestöd än män. Tabell 3.2 Genomsnittliga marginaleffekter per kön och inkomstkälla 2010 Källa: Egna beräkningar. Marginaleffekten ökar med stigande inkomst men dess sammansättning skiljer sig mellan olika inkomstgrupper. I de lägre inkomstgrupperna är marginaleffekter från familjestödssystemen och ekonomiskt bistånd vanliga, medan det framförallt är skattesystemet som ger upphov till marginaleffekter högre upp i inkomstfördelningen. Regeringens reformer av arbetslöshetsförsäkringen, sjukförsäkringen och skattesystemet syftar till att stärka arbetslinjen och göra det mer lönsamt att arbeta. Skillnaden mellan att vara i arbete och att få sin försörjning från socialförsäkringssystemet har därför ökat. Det är viktigt att notera att den beräknade ersättningsgraden från de offentliga systemen kan bli både större och mindre än den kompensationsgrad som individen är berättigad till från de offentliga försäkringssystemen. Detta beror på kombinationseffekter av skatter, inkomstprövade bidrag och inkomster över taket.30 Sedan regeringen tillträdde 2006 har arbetslöshetsförsäkringen och med i sjuk- och aktivitetsersättningen (se diagram 3.3). Den genomsnittliga ersättningsgraden vid sjukdom, arbetslöshet samt sjuk- och aktivitetsersättning beräknas 29Med familjestöd avses underhållsstöd och bostadsbidrag. 30Beräkningarna av ersättningsgraden utgår från hushållets disponibla inkomst, vilket innebär att ersättningsgraden för en enskild individ påverkas av samtliga hushållsmedlemmars inkomster. Ökade kostnader i form av resor, måltider etc. som följer av att arbeta har inte beaktats. heltidsarbetande innebär det att inkomsten vid sjukdom i genomsnitt är av den inkomst som individen erhåller vid lönearbete. Beräkningarna avser endast ersättningar från de offentliga ersättningssystemen, utöver detta tillkommer i många fall även avtalad ersättning. Det innebär att ersättningsgraden i praktiken oftast är högre än vad som anges i denna framställning. Bristande dataunderlag gör dock att det inte finns någon möjlighet att beakta detta i beräkningarna.