prop · GX0360 · 2009-11-26 00:00:00 — Bedömningen innebär att det inte finns någon skyldighet att föra in bestämmelser om tekniska specifikationer, efterannonsering, krav på uteslutning av leverantörer som begår viss typ av brottslighet, interimistiska åtgärder och skadestånd i LOV. Enligt upphandlings- och rättsmedelsdirektiven hade detta annars varit nödvändigt. Skälen för regeringens förslag Arbetsförmedlingen ska tillämpa lagen om valfrihetssystem Utredningen har föreslagit att eller Arbetsförmedlingen ska vara skyldig att upprätta ett valfrihetssystem av introduktionslotsar för nyanlända enligt den lag om valfrihetssystem som då hade förslagits av den s.k. (SOU 2008:58 s. 154). Vidare har utredningen föreslagit att den lagen ska vara tillämplig för alla statliga myndigheter när de upprättar ett valfrihetssystem (a. bet. s. 175). LOV är som tidigare framgått begränsad till att endast gälla för kommunala myndigheter och därmed jämställda myndigheter, 2 kap. 7 § LOV. Utredningen har inte lämnat något lagförslag till utökning av tillämpningsområdet av den då ännu inte beslutade lagen. Konsekvenserna av en utökning av lagens tillämpningsområde så att den kan tillämpas av alla statliga myndigheter har inte heller analyserats av utredningen. Utredningens betänkande ger alltså inte tillräckligt underlag för att gå vidare med frågan om LOV ska gälla för alla statliga myndigheter i detta lagstiftningsärende. Regeringen anser att den lämpligaste lösningen i stället är att i den föreslagna lagen om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare reglera att Arbetsförmedlingen ska tillämpa bestämmelserna i när myndigheten tillhandahåller valfrihetssystem av lotsar för nyanlända. tillämpar LOV bör med upphandlande myndighet enligt 2 kap. 7 § LOV avses Arbetsförmedlingen. Detta bör för tydlighets skull framgå av den föreslagna lagen. LOV gäller endast när en upphandlande myndighet beslutat att tillämpa valfrihetssystem vad gäller de tjänster som anges i den lagen. Regeringens förslag innebär dock att det blir obligatoriskt för Arbetsförmedlingen att tillämpa LOV. Upphandling av valfrihetssystem med etableringslotsar är en tjänstekoncession I lagrådsremissen Nyanlända invandrares arbetsmarknadsetablering egenansvar med professionellt stöd har regeringen gjort den bedömningen att valfrihetssystem med etableringslotsar enligt LOV uppfyller villkoren för att en tjänstekoncession ska anses föreligga. Lagrådet har dock ifrågasatt regeringens bedömning att den aktuella upphandlingen är en tjänstekoncession och anfört bl.a. följande. Efter det att lagen om valfrihetssystem trädde i kraft har meddelat två domar som är av intresse när det gäller den närmare gränsdragningen mellan begreppen tjänstekoncession och ramavtal (domarna i mål nr C-300/07 av och i mål nr C- 206/08 av ). Ett ramavtal definieras som ett avtal som ingås i syfte att fastställa villkoren för tilldelningen av kontrakt , särskilt i fråga om tänkt pris och, i tillämpliga fall, uppskattad kvantitet (artikel 1.5 i direktiv /18/EG när det gäller det aktuella upphandlingsområdet). En tjänstekoncession är ett kontrakt av samma typ som ett ramavtal med den skillnaden att ersättningen för tjänsternas utförande utgörs antingen av endast rätten att utnyttja tjänsten eller av dels en sådan rätt och dels betalning (artikel 1.4 i nämnda direktiv för den nu aktuella upphandlingen). Betecknande för en tjänstekoncession kan med andra ord sägas vara att den upphandlande myndighetens ersättning till leverantören består i en rätt för leverantören att utnyttja vissa tjänster och att leverantören då har en viss ekonomisk frihet att bestämma villkoren för hur denna rätt ska utnyttjas. Förfarandet innebär att leverantören tar på sig den risk som är förenad med utnyttjandet. För att en tjänstekoncession ska anses föreligga måste leverantören stå den övervägande risken vid driften av verksamheten i fråga (se nämnda EG-domar). Förslaget till valfrihetssystem för nyanlända ger, enligt Lagrådets uppfattning, närmast vid handen att villkoren för etableringslotsens olika uppdrag i allt väsentligt kommer att regleras i det kontrakt som ska upprättas mellan etableringslotsen och Arbetsförmedlingen. Etableringslotsen synes därmed inte ha den grad av ekonomisk frihet vid utförandet av uppdragen som kännetecknar en tjänstekoncession. Det skulle visserligen kunna hävdas, anför Lagrådet, att etableringslotsen riskerar att dennes tjänster inte efterfrågas eller att lotsen inte uppnår önskat resultat. Av väsentlig betydelse vid riskbedömningen är dock, enligt Lagrådets mening, att etableringslotsen inte står någon som helst risk för att inte få betalt för de uppdrag som faktiskt utförs. Det förhållandet att etableringsersättningen till en nyanländ ska utformas så att det stimulerar till aktivt deltagande i etableringsinsatser och bör sättas ned om den nyanlände utan godtagbart skäl inte deltar i aktiviteter är också av betydelse i sammanhanget. Det sist nämnda bör, enligt Lagrådet, rimligen minska risken för att den nyanlände inte fullföljer etableringsplanen och därmed också risken för att etableringslotsen inte uppnår önskat resultat. Det förefaller inte heller troligt menar att etableringslotsen, såsom det tänkta förfarandet har beskrivits i remissen, måste göra betydande egna investeringar i verksamheten eller kommer att ha betydande egna driftskostnader för utförandet av uppdragen. Mot bakgrund av vad som sagts anser Lagrådet att det är tveksamt om det finns tillräckliga skäl för att påstå att etableringslotsen står den övervägande ekonomiska risken vid utförandet av uppdragen. Skäl talar enligt Lagrådets mening i stället för att det är fråga om ramavtal och att tjänsterna bör upphandlas enligt och inte enligt LOV. Enligt Lagrådets mening är det angeläget att frågan om eller LOV ska tillämpas på upphandlingen av de aktuella tjänsterna belyses ytterligare i det fortsatta beredningsarbetet. Regeringen anser att omständigheterna i de två nämnda målen från skiljer sig väsentligt från omständigheterna vid en upphandling av etableringslotsar enligt LOV. I båda målen var fråga om avtal mellan en upphandlande myndighet och en eller ett begränsat antal leverantörer. Av LOV följer att den upphandlande myndighet som beslutat att tillämpa valfrihetssystem löpande ska annonsera, godkänna och teckna avtal med alla leverantörer som uppfyller kraven i förfrågningsunderlaget. Att begränsa antalet leverantörer i ett valfrihetssystem är inte tillåtet. Detta får till konsekvens att en leverantör i ett valfrihetssystem inte kan beräkna hur omfattande konkurrensen kommer att bli samt hur stor volym som denne kommer att få leverera. ska tillämpa LOV innebär alltså att Arbetsförmedlingen löpande ska annonsera, godkänna och teckna avtal med alla leverantörer som uppfyller kraven i förfrågningsunderlaget. Liksom för andra myndigheter som tillämpar LOV får Arbetsförmedlingen inte begränsa antalet leverantörer i systemet. Detta innebär att etableringslotsen i ett kontrakt med Arbetsförmedlingen förpliktar sig att tillhandahålla vissa tjänster åt de nyanlända som har möjlighet att välja denne som etableringslots. Oförutsedda händelser i världen gör dessutom att antalet personer som omfattas av den föreslagna lagen om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare och rätten att välja en etableringslots kommer att variera . Till detta kommer att en av grundpelarna i ett valfrihetssystem är den enskildes rätt att byta leverantör av tjänsten om han eller hon så önskar (se s. 95). Det som anförts får till konsekvens att en etableringslots i ett valfrihetssystem inte med någon säkerhet kan beräkna hur omfattande konkurrensen kommer att bli samt hur stor volym som denne kommer att få leverera. För den enskilde leverantören är det således svårt att beräkna kostnaderna och ange anbud. I ett kontrakt i ett valfrihetssystem ska därför anges vilken ersättning etableringslotsen har rätt till för de olika tjänster som denne åtar sig att utföra. Utgångspunkten bör vara att ersättningen är prestations- och resultatbaserad, där övergång till arbete bör ge högre ersättning än övergång till utbildning och där insatser för personer som står längre från arbetsmarknaden och kräver en större arbetsinsats, berättigar till högre ersättning (se avsnitt 9.4). Ersättningen till lotsar för att de utför tjänsterna utgörs således av dels en rätt för lotsen att utnyttja tjänsten och dels betalning. Vid kontraktets ingående kommer etableringslotsen inte att vara garanterad kostnadstäckning för de tjänster som denne åtar sig att utföra eftersom det är osäkert hur många som kommer att utnyttja tjänsten. kommer en stor del av ersättningen till lotsen vara beroende av hur väl lotsen lyckas med att uppnå önskat resultat. I ett valfrihetssystem med etableringslotsar måste lotsen dessutom ha en verksamhet som uppfyller de krav som den upphandlande myndigheten ställer utan att garanteras att denne får en enda kund . Lotsen står därmed också den ekonomiska risk som det innebär att kvalificera sig till ett valfrihetssystem och teckna avtal med Arbetsförmedlingen. Ersättningen till etableringslotsarna ska visserligen betalas av Arbetsförmedlingen. Att det kan föreligga en tjänstekoncession även när betalning inte kommer direkt från tredje man (i detta fall den nyanlände) om leverantören (i detta fall etableringslotsen) bär risken, har behandlats i förarbetena till LOV. Regeringen fann då att det av praxis inte kunde utläsas att betalningen måste komma direkt från slutanvändaren för att det ska vara en tjänstekoncession (a. prop. s. 57). Frågan har inte heller varit föremål för prövning i de nu aktuella målen. Den omständigheten att ersättningen till etableringslotsar i sin helhet betalas av Arbetsförmedlingen kan således inte ensam innebära att upphandling av etableringslotsar enligt LOV inte är att anse som en tjänstekoncession. På grund av vad som ovan anförts anser regeringen att etableringslotsar i ett valfrihetssystem enligt LOV står en betydande risk som är förenad med utnyttjandet av deras tjänster, dels därför att de inte med någon säkerhet kan beräkna omfattningen av efterfrågan på deras tjänster, dels därför att de vid kontraktets ingående inte är garanterade betalning för de uppdrag som de åtar sig att utföra. Detta gäller oberoende av hur etableringsersättningen är utformad och investerings- och driftskostnadernas storlek. Under dessa omständigheter anser regeringen att det inte, som Lagrådet funnit, kan anses vara av väsentlig betydelse vid riskbedömningen att etableringslotsen inte står någon som helst risk för att inte få betalt för de uppdrag som faktiskt utförs. Följaktligen anser regeringen att etableringslotsen står den övervägande risken vid driften av verksamheten i fråga. Regeringen gör därför den bedömningen att valfrihetssystem med etableringslotsar som Arbetsförmedlingen föreslås tillhandhålla enligt LOV uppfyller villkoren för att en tjänstekoncession ska anses föreligga. Enligt 1 kap. 3 § LOV ska förvaltningslagen inte tillämpas vid handläggningen av ärenden enligt LOV. Även om förvaltningslagens regler inte blir tillämpliga kommer grundläggande krav på rättssäkerhet ändå att vara uppfyllda, t.ex. finns jävsbestämmelser för kommunala myndigheter i kommunallagen (1991:900). Eftersom leverantörer enligt LOV får ansöka om rättelse hos allmän förvaltningsdomstol ges också en möjlighet till domstolsprövning (prop. 2008/09:29 s. 63). I 4 kap. 5 § LOV finns vidare en bestämmelse om att det för bedömningen av när en handling ska anses inkommen till den upphandlande myndigheten ska vad som sägs i 10 § förvaltningslagen tillämpas. Eftersom grundläggande krav på rättssäkerhet bör vara uppfyllda även när Arbetsförmedlingen tillämpar LOV föreslogs i lagrådsremissen att bestämmelserna om jäv i 11 och 12 §§ förvaltningslagen i sådana fall bör Om LOV ska göras tillämplig på statliga myndigheter såsom exempelvis Arbetsförmedlingen föreligger enligt Lagrådets mening inte de särskilda skäl som motiverat undantag från förvaltningslagens tillämpning. Lagrådet har därför föreslagit att det i den föreslagna lagen om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare föreskrivs att Arbetsförmedlingen vid tillämpning av LOV ska tillämpa förvaltningslagen i dess helhet. I förvaltningslagen finns regler om förfarandet av ärenden hos förvaltningsmyndigheter. Förvaltningslagens bestämmelser gäller så länge inte några avvikande bestämmelser har meddelats i någon annan författning. I sådana fall ska bestämmelserna i förvaltningslagen inte tillämpas (3 § första stycket förvaltningslagen). LOV anvisar särskilda förfaranderegler för upphandling av valfrihetssystem som avviker från förvaltningslagens. Exempelvis kan en leverantör som inte godkänts av den upphandlande myndigheten inte överklaga ett sådant beslut utan får ansöka om rättelse (9 kap. 1 § LOV). Avsikten är således att förvaltningslagens regler om överklagande inte ska gälla. Avsikten är också att förvaltningslagens bestämmelser om muntlig handläggning, kommunikation och omprövning inte ska gälla. Att i den föreslagna lagen om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare föreskriva att förvaltningslagen ska tillämpas i dess helhet, såsom Lagrådet föreslår, skulle innebära att två uppsättningar av förfaranderegler med delvis olika syften konkurrerar vid Arbetsförmedlingens upphandling av valfrihetssystem. Detta skulle i sin tur innebära risk för tillämpningsproblem och konflikter i förhållande till syftet med den särskilda regleringen i LOV. För att undvika denna konfliktsituation mellan regelsystemen bör enligt regeringens mening förvaltningslagen inte göras tillämplig i dess helhet när Arbetsförmedlingen upphandlar valfrihetssystem. På det viset blir det också tydligt för Arbetsförmedlingen att det är förfarandereglerna i LOV som ska gälla vid sådana upphandlingar. I enlighet med vad som föreslogs i lagrådsremissen finns det däremot behov av att låta jävsbestämmelserna i 11 och 12 §§ förvaltningslagen vara tillämpliga när Arbetsförmedlingen genomför sådana upphandlingar. Regeringen föreslår därför att dessa bestämmelser i förvaltningslagen ska vara tillämpliga i de fallen. Tjänster som Arbetsförmedlingen ska anskaffa enligt lagen om valfrihetssystem LOV omfattar hälsovård och socialtjänster, s.k. B-tjänster kategori 25 i bilaga 3 i med CPV-referensnummer 74511000-4, och från 85000000-9 till 85323000-9 (utom 85321000-5 och 85322000-2) enligt förordningen 2195/2002/EG av (1 § LOV). De angivna CPV-referensnumren omfattar en rad tjänster inom hälso- och sjukvårdsområdet samt socialtjänster. trädde förordningen 213/2008/EG av i kraft. Förordningen innehåller en omarbetad CPV-nomenklatur som ska användas vid all annonsering i EUT/. Arbetsförmedlingen bör försöka hitta de CPV-koder för etableringslotsens tjänster som stämmer så väl överens med behoven som Som framgår av avsnitt 9.1 bör lotsen tillhandahålla tjänster i samband med etableringsplanens genomförande, såsom t.ex. personalförmedling, coachning, studie- och yrkesvägledning och jobbsökaraktiviteter. Det är således närmast fråga om en rådgivnings- och vägledningstjänst i kombination med vissa andra tjänster med särskilt fokus på arbetsmarknadsetablering. Regeringen gör därför bedömningen att etableringslotsens tjänster bl.a. kan hänföras till kategori 25 hälsovård och socialtjänster med CPV-referensnummer 79611000-0 jobbsökningstjänster (förordning 213/2008/EG, tidigare benämnd jobb-letningstjänst med CPV-referensnummer 74511000-4 enligt förordning 2195/2002/EG). Andra tjänster som är relevanta för etableringslotsens arbete och som kan hänföras till kategori 25 är tjänster som omfattas av CPV-referensnummer 85312300-2 vägledning och rådgivning, 85312310-5 vägledning och 85312320-8 rådgivning. Etableringslotsens tjänster kan också hänföras till kategori 22 rekrytering och urval av personal med CPV-referensnummer 79600000-0 till 79635000-4 (utom 79611000-0, 79632000-3, 79633000-0), och från 98500000-8 till 98514000-9) enligt förordning 213/2008/EG. Tjänster av relevans i denna kategori kan vara t.ex. 79610000-3 personalförmedling, 79620000-6 förmedling av personal, även tillfälligt anställda och 79634000-7 yrkesvägledning. Vidare kan en tjänst som innefattar coachning hänföras till kategori 27 till de tjänster som omfattas av CPV-referensnummer 79998000-6. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att Arbetsförmedlingen ska tillämpa LOV när Arbetsförmedlingen upphandlar samt ingår avtal med etableringslotsar om tjänster som är upptagna som B-tjänster i kategori 22, 25 och 27 (CPV-kod 79998000-6 coachning) i bilaga 3 till lagen om offentlig upphandling. Arbetsförmedlingens skyldighet att tillämpa LOV innebär att Arbetsförmedlingen vid inrättandet av ett valfrihetssystem måste förfara i enlighet med vad som anges i LOV. Enligt 2 kap. 1 § LOV ska den upphandlande myndigheten i ett förfrågningsunderlag ange de villkor som leverantören ska uppfylla för att bli godkänd. En särskild bestämmelse i den föreslagna lagen om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare som föreskriver att Arbetsförmedlingen ska tillhandahålla intresserade lotsar ett förfrågningsunderlag såsom föreslagits av utredningen får därför anses obehövlig. Begreppet förfrågningsunderlag är detsamma som återfinns i (jfr prop. 2006/07:128 s. 300 och 301). I förfrågningsunderlaget ska den upphandlande myndigheten ange de krav som samtliga sökande ska uppfylla för att bli godkända samt övriga avtalsvillkor. Det ska i förfrågningsunderlaget finnas en kravspecifikation, kontaktuppgifter, uppgifter om avtalstider, regler för avtalets tecknande samt regler för uppföljning och kontroll, villkor som ska gälla samt hur uppdraget ska fullföljas . Av förfrågningsunderlaget ska framgå alla de krav som leverantören ska uppfylla för att bli godkänd och få teckna kontrakt. valfrihetssystem bygger på kvalitetskonkurrens i stället för Prop. 2009/10:60 priskonkurrens ska även grunden för den ekonomiska ersättning som leverantören erhåller framgå av förfrågningsunderlaget. Att kraven ska vara proportionerliga och relevanta i förhållande till de mål som eftersträvas följer bl.a. av 1 kap. 2 § LOV. Eftersom tjänsternas art och omfattning kan variera framgår det inte av LOV vilka krav som ska ställas. Alla leverantörer måste emellertid uppfylla de krav som uppställs i svensk lagstiftning, bl.a. skatte- och arbetsrättslagstiftning. Med svensk lagstiftning avses även myndigheters föreskrifter. I sin verksamhet ska Arbetsförmedlingen beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Arbetsförmedlingen får således inte sätta upp några osakliga krav som inte står i proportion till ändamålet och som skulle innebära att leverantörer behandlas olika. Om en lots anser att något krav är oproportionerligt eller på annat sätt diskriminerande har lotsen möjlighet att hos allmän förvaltningsdomstol begära rättelse (10 kap. För att möjliggöra att avtalsvillkoren kan revideras inom ramen för ett valfrihetssystem som principen om likabehandling av alla leverantörer tillämpas, bör den upphandlande myndigheten försäkra sig om möjligheten till omförhandling av avtalsvillkoren. Krav som Arbetsförmedlingen kan eller bör ställa på lotsar kan t.ex. gälla följande. -Kunskaps- och erfarenhetsbakgrund; t.ex. vilken kompetens personalen ska ha. -Kvalitetssäkring och trygghet för den enskilde; rutiner för klagomålshantering, rapportering av fel och brister samt anmälan om missförhållanden. -Skyldighet att lämna de uppgifter som krävs för att deras rätt till ersättning ska kunna bedömas. -Uppföljning av verksamheten; medverka vid uppföljning eller bistå Arbetsförmedlingen med underlag som behövs för att Arbetsförmedlingen ska kunna följa upp etableringsinsatserna för nyanlända. -Skyldighet att ta uppdrag eller att ta emot alla som väljer lotsen och den nyanländes rätt att välja om. Även när uppdraget ska påbörjas bör framgå. -Eventuell geografisk, branschmässig eller målgruppsbaserad begränsning av uppdraget. Information om förändringar; förändringar av verksamheten ska med- delas Arbetsförmedlingen. -Ekonomisk stabilitet; lotsen ska ha en sådan ekonomisk bas att lotsen kan upprätthålla ett långsiktigt åtagande. Här kan krav på soliditetsmått och likviditetsmått anges. -Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. -Kvalitet; lotsen ska rapportera till Arbetsförmedlingen om sin verksamhet. Lotsen ska bedriva ett systematiskt kvalitetsarbete, kontroll och uppföljningar ska kunna göras. -Samverkan med andra aktörer. Lotsen bör tillse att en tolk anlitas när det behövs, alternativt ha egen personal som behärskar det främmande språket. Kostnaden för tolk bör ingå i ersättningen. Lotsens tjänster bör präglas av professionalism. Krav bör därför ställas på att lotsen ska svara för att företaget har tillgång till personal som har relevant kompetens och erfarenhet för de tjänster lotsen ska utföra. Det bör lämpligen finnas personer som har erfarenhet av arbetsmarknads- och arbetslivsfrågor och personer med goda kunskaper om hur det svenska samhället och dess institutioner fungerar. Lotsen bör ha god kunskap om arbetsmarknad, utbildningsutbud, näringsliv och ha ett nätverk bland potentiella arbetsgivare. Lotsen bör ha kunskaper om individens rättigheter och skyldigheter gentemot kommun, stat och potentiella arbetsgivare. Då uppdraget innebär många löpande kontakter med bl.a. Arbetsförmedlingen, kommuner, anordnare av svenskundervisning för invandrare, företag och branschorganisationer är det viktigt att lotsen kan samordna och koordinera berörda parters insatser. Såsom påtalats av dåvarande bör vidare krav ställas på kunskap och insikter ur ett jämställdhetsperspektiv kring rådande situation på arbetsmarknaden och om de olika hinder och villkor som finns för nyanlända kvinnor och män. Flera remissinstanser har påtalat vikten av att lotsar inte ska kunna neka att ta emot vissa nyanlända, eftersom det då kan finnas risk att vissa nyanlända bortsorteras på grund av utbildnings- och yrkesbakgrund, kön, ålder, etnicitet, sexuella läggning eller funktionsnedsättning. Regeringen instämmer i detta. De nyanlända är ingen homogen grupp och erfarenheter och yrkes- och utbildningsbakgrund kan variera. Krav om en skyldighet att ta emot alla som väljer lotsen kan och bör emellertid inte få hindra en specialisering av lotsar, t.ex. för att kunna arbeta med personer med vissa funktionsnedsättningar eller vissa yrkeskategorier såsom exempelvis hälso- och sjukvårdspersonal eller tekniker och personer med en viss utbildningsnivå. Vidare bör det vara möjligt att i förfrågningsunderlaget begränsa lotsens uppdrag geografiskt och i kapacitet, dvs. antalet nyanlända som en lots maximalt kan ta emot. En specialisering av lotsar med särskild kompetens är önskvärt och bör tillåtas, liksom geografisk begränsning och kapacitetsbegränsningar. Arbetsförmedlingen behöver således inte tillämpa samma valfrihetssystem för alla nyanlända. Kravlistan bör kunna anpassas och vid behov preciseras av Arbetsförmedlingen. Det är därför inte lämpligt att, såsom utredningen föreslår, särskilt föreskriva om vad förfrågningsunderlaget ska innehålla. Alla etableringsinsatser för nyanlända bör vara av god kvalitet och vara kunskapsbaserade, ändamålsenliga, individfokuserade, effektiva och jämlika. Insatserna bör sättas in så snabbt som möjligt från det att uppehållstillstånd beviljats och delgetts den nyanlände. Arbetsförmedlingen ska enligt regeringens förslag vara ansvarig för att upprätta etableringsplaner och ha ett samordnande ansvar för att underlätta och påskynda den nyanländes etablering. Arbetsförmedlingen har även ansvar för att tillhandahålla arbetsförberedande insatser, dvs. aktiviteter för att underlätta och påskynda den nyanländes etablering i Avtal behövs därför när Arbetsförmedlingen låter någon Prop. 2009/10:60 annan utföra myndighetens uppgifter. Ansvaret för att den föreslagna