prop · GX0376 · 2009-12-21 00:00:00 — De regler som gäller för hur sållningsprov får tas vad avser andra trafikslag ska gälla även provtagningen för sjötrafiken. Regeringen föreslår sammanfattningsvis följande. Alkoholutandnings- prov i form av sållningsprov får tas på den som framför ett fartyg och på den som i övrigt på ett fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss, om fartyget kan antas vara av sådant slag som om- fattas av den nya promilleregeln. Sållningsprov får tas av en polisman och en tjänsteman vid . Blodprovstagning utan misstanke om sjöfylleri Ett sållningsprov förutsätter att den person som provet ska tas på vill och kan medverka till det. Bestämmelserna om sållningsprov kompletteras därför av bestämmelser om en möjlighet att ta blodprov dels på den som vägrar att medverka, dels på den som inte kan lämna ett sållningsprov på grund av att han eller hon har varit inblandad i en trafikolycka. Blodprov får i dessa fall tas trots att det saknas skälig misstanke om brott på vilket fängelse kan följa, vilket annars är en förutsättning för kroppsbesiktning enligt . När det nu föreslås en möjlighet att ta sållningsprov på den som fram- för ett fartyg, med undantag för vissa fartyg, och på den som i övrigt på ett sådant fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för sjösäkerhe- Prop. 2009/10:76 ten är det naturligt att blodprov ska kunna tas på honom eller henne i Även till sjöss kan det förutses komma att in- träffa att en sådan person vägrar att medverka till sållningsprov. För att effekterna av sållningsprovsmöjligheten till sjöss inte ska utebli måste blodprov kunna tas i ett sådant fall. Det kan vidare antas komma att in- träffa sjötrafikolyckor där den enskilde inte kan lämna sållningsprov på grund av fysiska eller psykiska skador orsakade av olyckan. Med hänsyn till att alkohol inte sällan är en bidragande orsak till sjötrafikolyckor är det rimligt att blodprov ska kunna tas för att frågan om sjöfylleribrott ska kunna utredas i ett sådant fall. I sammanhanget måste uppmärksammas regeringsformens regler om att varje medborgare gentemot det allmänna är skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp (2 kap. 6 §) och det skydd för privatlivet som uppställs i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (artikel 8). En utökad möjlighet till kroppsbesiktning i form av blodprov utan brottsmisstanke även för dessa situationer till sjöss får anses stå i rimlig proportion till vad som står att vinna med åtgärden och vara nödvändig för den allmänna säkerheten och för att förebygga brott och skydda övri- ga trafikanters hälsa (jfr prop. 2007/08:53 s. 4448). Regeringen föreslår därför att bestämmelserna om blodprovstagning ska gälla även för sjötrafikens del. Bestämmelserna kommer att gälla till följd av den föreslagna regleringen om sållningsprov. Någon särskild lagändring behövs alltså inte. Lagändringarna bör träda i kraft . De föreslås därför träda i kraft . Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Polisen, , sjukvården och Förslagen i avsnitt 6 innebär att polismän och tjänstemän vid Kustbevak- ningen får en ny arbetsuppgift, att utföra alkoholutandningsprov i form av sållningsprov till sjöss. Dessutom följer att blodprov får tas på den som är skyldig att lämna sållningsprov, om personen i fråga vägrar att medverka till provet eller inte kan lämna ett sådant prov på grund av att han eller hon varit inblandad i en trafikolycka. Sjöpolisen och arbetar redan med att förebygga, upp- täcka och utreda sjöfylleribrott. och dess tjänstemän har samma möjligheter som Polisen och polismän att ta alkoholutandningsprov i form av bevisprov till sjöss, ta såväl be- visprov som sållningsprov på fordonsförare samt inleda och bedriva förundersökning om sjöfylleribrott och därvid använda tvångsmedel. dessa möjligheter infördes tillfördes ett engångsbelopp Prop. 2009/10:76 om från rättsväsendets anslag. För att kunna utföra den nya uppgiften behöver prov- tagningsinstrument på alla sina fartyg. Myndigheten måste införskaffa instrument för sållningsprov och även instrument för bevisprov (eviden- zer) med tillhörande mjukvara. Detta kommer att medföra vissa margi- nella kostnader för , vilka dock inte torde vara större än att de ryms inom de ekonomiska ramarna för statsbudgeten. Arbetsupp- giften är tänkt att utföras av befintliga personal. Ut- bildning för personalen är redan planerad. Förslaget kan även få till följd att kommer att inleda fler förundersökningar om sjöfyl- leribrott, se även avsnitt 5, och i anslutning därtill använda tvångsmedel. Detta bör dock kunna finansieras inom ramen för befintliga anslag. Även för Polisens del är den nya uppgiften tänkt att utföras av polis- män inom befintlig organisation. Förslaget kan få till följd att Polisen kommer att inleda fler förundersökningar om sjöfylleribrott, se även avsnitt 5, och i anslutning därtill använda tvångsmedel. De ökade kost- naderna för Polisen är inte större än att de kan finansieras inom ramen för befintliga anslag. Förslaget kan komma att medföra ytterligare blodprov hos sjukvården. En ökning blir dock sannolikt högst marginell. Likaså kan andelen ären- den hos för analys komma att öka marginellt. Eventuella ökade kostnader kan finansieras inom ramen för befintliga anslag. , domstolarna, Kriminalvården och länsstyrelserna Förslagen i avsnitt 5 innebär att det införs en fast, nedre gräns om alkohol i blodet motsvarande per liter i utand- ningsluften för sjöfylleri av normalgraden samt att ett brott normalt är att bedöma som grovt sjöfylleri om den tilltalade haft en alkoholhalt om i blodet motsvarande per liter i utandningsluften. Med en nedre promillegräns är det troligt att antalet ärenden och mål om sjöfylleri hos respektive domstolarna kommer att öka något. Även antalet lagföringar för grovt sjöfylleri kan öka något. De aktuella ärendena och målen kommer dock i normalfallet inte att vara särskilt komplicerade, bland annat eftersom bevisprov eller blodprov kommer att användas som bevismedel. Även Kriminalvården kan komma att påverkas i någon mån. Grovt sjö- fylleri leder normalt till fängelse eller till med fängelse alternativa påfölj- der medan straffet för sjöfylleri av normalgraden som regel är böter. En ökning av antalet personer som döms för sjöfylleribrott kan få kon- sekvenser även för länsstyrelserna och de allmänna förvaltningsdomsto- larna, eftersom antalet körkortsmål kan komma att öka med anledning av att körkortsingripanden kan följa på brotten. Regeringen bedömer sammantaget att eventuella ökade kostnader för de berörda myndigheterna till följd av förslagen inte är större än att de kan finansieras inom ramen för befintliga anslag. 9.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov Alkoholutandningsprov får även i andra fall än som avses i 1 § första stycket tas på 1.förare av motordrivet fordon, om inte fordonet är avsett att föras av gående, 2.förare av maskindrivet spårfordon på järnväg, tunnelbana eller spårväg, 3.den som framför ett fartyg eller i övrigt på ett fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss, om fartyget kan antas vara sådant som avses i 20 kap. 4 § första stycket sjölagen (1994:1009). Bestämmelserna i 1 § andrafjärde styckena ska tillämpas vid provtagning enligt denna paragraf. Dessutom gäller att prov får tas endast på eller i nära anslutning till den plats där personen kontrolleras eller ett ingripande mot ho- nom eller henne sker. Proven ska tas med instrument som kan användas utan dröjsmål och som bara anger om eventuell alkoholkoncentration överstiger ett visst gränsvärde. Prov som enligt denna paragraf får tas på förare av motordrivet fordon får även tas av en bilinspektör som avses i fordonslagen (2002:574). Om den undersökte begär det ska protokoll föras vid provtagningen och bevis om utförd åtgärd utfärdas. Paragrafen innehåller bestämmelser om alkoholutandningsprov i form av sållningsprov. Genom ändringen har det införts en möjlighet att ta såll- ningsprov till sjöss. Dessutom har redaktionella ändringar och förtyd- liganden gjorts. Ändringen har behandlats i avsnitt 6. I första stycket har i punkter angetts i vilka fall sållningsprov får tas. Punkterna 1 och 2 innebär inte några ändringar i sak. Innehållet i punk- ten 3 är däremot nytt. Enligt punkten får sållningsprov tas på den som framför ett fartyg eller i övrigt på ett fartyg fullgör en uppgift av väsent- lig betydelse för säkerheten till sjöss, om fartyget kan antas vara sådant som avses i 20 kap. 4 § första stycket sjölagen (1994:1009). Av bestäm- melsen i sjölagen följer ett straffansvar för sjöfylleri med en nedre pro- millegräns eller motsvarande alkoholkoncentration i utandningsluften som omfattar fartyg som uppfyller visst hastighets- eller storlekskriteri- um. Sållningsprov får alltså tas redan vid antagande om att fartyget är av det slaget. En bedömningsmån finns, eftersom proven tas utan närmare utredning om fartygets hastighetskapacitet eller storlek och det därför inte alltid vid provtagningstillfället säkert kan avgöras om fartyget är sådant som avses i promilleregeln. Även om det inte är möjligt att ta sållningsprov kan, om det finns skälig misstanke om sjöfylleri enligt andra stycket i samma paragraf, bevisprov tas. Av andra stycket följer genom hänvisningarna till 1 § att sållningsprov till sjöss får tas av en polisman och en tjänsteman vid . Dessutom följer en befogenhet för en kustbevakningstjänsteman att stop- pa fartyg för sållningsprov. En polismans befogenhet att stoppa fartyg framgår av 22 § polislagen (1984:387). Att våld kan användas följer av 10 och 29 §§ polislagen. Genom hänvisningarna och av andra och tredje meningarna i andra stycket i förevarande paragraf följer vidare hur såll- ningsprov ska tas. Enligt 3 § får blodprov i två olika situationer tas på den som är skyldig Prop. 2009/10:76 att lämna ett alkoholutandningsprov enligt 2 § även om det inte finns förutsättningar för sådan kroppsbesiktning enligt 28 kap. 12 § rätte- gångsbalken. Den ena situationen gäller när den enskilde vägrar att med- verka till ett sållningsprov. Den andra avser fall då den enskilde inte kan lämna ett sådant prov på grund av att han eller hon varit inblandad i en trafikolycka och ådragit sig fysiska eller psykiska skador. Dessa be- stämmelser gäller även den nya kategori som omfattas av 2 §. Av 1 § följer att bevisprov får tas på den som skäligen kan misstänkas för brott som avses i 20 kap. 4 § sjölagen, dvs. både sjöfylleri enligt pro- milleregeln i paragrafens första stycke och sjöfylleri enligt bestämmel- serna i paragrafens andra stycke. 9.2 Förslaget till lag om ändring i sjölagen (1994:1009) Den som framför ett fartyg, som med motordrift kan framföras med en hastighet om minst femton knop eller som har ett skrov med en största längd av , efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkon- centrationen under eller efter färden uppgår till i blodet eller per liter i utandningsluften, döms för sjöfylleri till böter eller fängelse . Det som föreskrivs om den som framför ett fartyg gäller även den som i övrigt på ett sådant fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss. För sjöfylleri döms också den som framför ett fartyg eller i övrigt på ett fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller något annat medel att det kan antas att han eller hon inte kan utföra uppgiften på ett betryggande sätt. Paragrafen innehåller bestämmelser om straffansvar för sjöfylleri. har ändrats genom att ansvaret har utvidgats. och språkliga ändringar gjorts. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.1. I första stycket har införts en ny huvudregel om ansvar för den som framför ett fartyg eller i övrigt på ett fartyg fullgör en uppgift av väsent- lig betydelse för säkerheten till sjöss efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter fär- den uppgår till i blodet eller per liter i Huvudregeln omfattar fartyg som med motordrift kan framföras med en hastighet om eller som har ett skrov med en största längd av . Regeln omfattar såväl yrkessjö- fart som fritidssjöfart. Fartyget måste alltså uppfylla antingen hastighetskriteriet eller stor- kan båda kriterierna vara uppfyllda. riet innebär för det första att fartyget ska ha en installerad motor, som antingen är inbyggd i själva fartygskonstruktionen eller anbringad sepa- rat på fartyget. Fartyget behöver dock inte ha drivits med motorn vid det För det andra ska fartyget med motordriften kunna framföras med en hastighet om . ten som avses, dvs. hastigheten på blankvatten utan hänsyn till påverkan av strömmar eller vind. Avgörande är alltså inte den hastighet som farty- Prop. 2009/10:76 get framförs med vid det specifika tillfället eller den hastighet som skulle kunna uppnås vid det tillfället beroende på de yttre förhållandena där och då. När det gäller segelbåtar som har motordrift ska hastighetskriteriet förstås på samma sätt och bedömningen alltså ske utifrån segelbåtens hastighetsresurser när den förs utan segel. Segelbåtar eller andra fartyg utan installerad motor omfattas av promilleregeln om de har ett skrov med en största längd av . Med skrovets största längd avses skrovets största längd över allt, utan hänsynstagande till t.ex. och roder. Straffet är böter eller fängelse . Det innebär att normalstraffet bör vara böter. Det nya andra stycket innehåller den bestämmelse om ansvar för sjö- fylleri som tidigare fanns i paragrafens dåvarande enda stycke. Bestäm- melsen har inte ändrats i sak. Ansvar enligt andra stycket kan komma i fråga t.ex. när huvudregeln i första stycket inte gäller på grund av att fartyget inte är av sådant slag som avses i det stycket. Är ett brott som avses i 4 § att anse som grovt, döms för grovt sjöfylleri till fäng- else i högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om 1.gärningsmannen har haft en alkoholkoncentration som uppgått till i blodet eller per liter i utandningsluften, 2.gärningsmannen annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, 3.den uppgift som gärningsmannen haft att fullgöra har varit särskilt krävande med hänsyn till fartygets egenskaper eller andra omständigheter, eller 4.framförandet av fartyget har inneburit en påtaglig fara för säkerheten till sjöss. I paragrafen föreskrivs straffansvar för grovt sjöfylleri. Den har ändrats språkligt. Genom det utvidgade straffansvaret i 4 § har den ändrats i sak. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.2. Av hänvisningen till 4 § och punkten 1 i förevarande paragraf följer att i fall som omfattas av den nya huvudregeln i 4 § första stycket ska brottet normalt bedömas som grovt när gärningsmannen har haft en alkoholkon- centration som uppgått till i blodet eller 0,50 mil- ligram per liter i utandningsluften. I sådant fall gäller alltså inte ett krav på att gärningsmannen varit så alkoholpåverkad att han eller hon inte kunnat utföra sin uppgift ombord på ett betryggande sätt. I undantagsfall kan det dock vara så att brottet trots en alkoholkoncentration på i blodet eller motsvarande i utandningsluften inte bör bedömas som grovt. En helhetsbedömning av samtliga omständigheter i det en- skilda fallet får göras. En omständighet som kan ha betydelse är om situ- ationen varit sådan att nöd inte kan åberopas men förhållandena ändå varit nödliknande. Andra förhållanden som kan vara relevanta är hur omfattande trafikuppgifter den enskilde haft att utföra och hur trafiksitua- tionen varit. Å andra sidan kan ett brott vara att anse som grovt även om alkoholkoncentrationen inte varit så hög som anges i punkten 1 men omständigheterna exempelvis varit sådana som anges i punkten 3. Straffet för grovt sjöfylleri är fängelse i högst . Sammanfattning av delbetänkandet Rattfylleri och sjöfylleri (SOU 2006:12) Sjöfylleribrottet ska liksom vara indelat i två grader, sjöfylleri och grovt sjöfylleri. När det gäller normalgraden av sjöfylleri föreslår utredningen att en nedre promillegräns om införs i 20 kap. 4 § sjölagen (1994:1009). Från den nedre promillegränsen undantas den som framför eller i övrigt fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för sjösäkerheten på maskindrivet fartyg med en längd och vars maximifart inte överstiger sju knop, på segelfartyg med en längd samt på fartyg under rodd. Den nedre promillegränsen ska, liksom övriga regler om sjöfylleri, till- lämpas i samtliga farvatten och såväl på den som framför ett fartyg som på den som i övrigt fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerhe- ten till sjöss. Den nya regeln ska i lagtexten placeras före den nuvarande regeln. Den nuvarande regeln blir då tillämplig dels då det inte finns någon bevisning om alkoholhalten, dels då någon varit påverkad av annat medel än alko- hol, dels på de fartyg som undantagits från den nedre promillegränsen. Som en logisk följd av utredningens förslag om att införa en promille- gräns för sjöfylleri som inte är grovt, föreslår utredningen att en direkt tillämpbar promilleregel med de avgränsningar som föreslagits för sjöfyl- leri av normalgraden, införs även för grovt sjöfylleri. Med en sådan regel blir det inte nödvändigt att först göra en klinisk bedömning av om gär- ningsmannen varit så påverkad av alkohol eller annat medel att det kan antas att han eller hon inte på ett betryggande sätt kunnat utföra vad som ålegat honom eller henne utan den uppmätta alkoholkoncentrationen blir direkt avgörande för om straffansvar för grovt brott kan följa. En sådan ordning har många praktiska fördelar bland annat genom att bevisföring- en underlättas. Den enskildes rättssäkerhet kan också sägas bli stärkt genom att subjektiva bedömningar kan undvikas vid bevisprövningen. Den nedre gränsen för grovt sjöfylleri bör som fastställas till alkohol i blodet eller per liter utandningsluft. För den som på grund av fartygets storlek eller karaktär inte omfattas av de föreslagna promillereglerna ska nuvarande bestämmelser i fråga om grovt sjöfylleri gälla oförändrade. Polisman och kustbevakningstjänsteman ska ges befogenhet att genom- föra rutinmässiga alkoholutandningsprov enligt 2 § lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov på den som framför ett fartyg eller i övrigt fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss. Rutin- mässiga alkoholutandningsprov ska inte genomföras i de fall det är up- penbart att fartygets storlek eller karaktär utesluter en tillämpning av promillereglerna. Kustbevakningstjänsteman ska också ges möjlighet att på samma sätt som polisman genomföra alkoholutandningsprov enligt 1 § lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov på den som är skäligen misstänkt för brott enligt 20 kap. 4 och 5 §§ sjölagen (1994:1009). Nuvarande lydelseAlkoholutandningsprov får även i andra fall än som avses i 1 § första stycket tas på förare av motordrivet fordon samt på förare av maskindrivet spårfordon på järnväg, tunnelbana eller spårväg. Prov enligt denna paragraf får dock inte tas på förare av motordrivet fordon, som är avsett att föras av gående. Delbetänkandets (SOU 2006:12) lagförslag 1Förslag till lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkohol- utandningsprov Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1976:1090) om alkoholutand- ningsprov skall ha följande lydelse. Alkoholutandningsprov får även i andra fall än som avses i 1 § första stycket tas på förare av motordrivet fordon samt på förare av maskindrivet spårfordon på järnväg, tunnelbana eller spårväg samt på den som framför ett fartyg eller i övrigt på fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss. Prov enligt denna paragraf får dock inte tas på förare av motordrivet fordon, som är avsett att föras av gående eller, på den som framför ett fartyg eller i övrigt på fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss i de fall det är uppenbart att fartyget inte omfattas av be- stämmelserna i 20 kap. 4 § första stycket sjölagen (1994:1009). Bestämmelserna i 1 § andra stycket skall tillämpas vid provtagning en- ligt denna paragraf. Dessutom skall iakttas att prov får tas endast på eller i nära anslutning till den plats där föraren kontrolleras eller ett polisin- gripande mot föraren sker. För proven får endast användas instrument som kan brukas utan dröjsmål och som bara anger om eventuell alkohol- koncentration överstiger visst gränsvärde. Om den undersökte begär det skall protokoll föras vid provtagningen och bevis om utförd åtgärd utfärdas. Denna lag träder i kraft . 2 Förslag till lag om ändring i sjölagen (1994:1009) Härigenom föreskrivs att 20 kap. 4 och 5 §§ sjölagen (1994:1009) skall ha följande lydelse. Den som framför ett fartyg eller i övrigt på fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerhe- ten till sjöss och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller något annat medel, att det kan antas, att han inte på ett betryg- gande sätt kan utföra vad som därvid åligger honom, döms för sjöfylleri till böter eller fängelse . Den som framför ett fartyg eller i övrigt på fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerhe- ten till sjöss efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter färden uppgår till i blodet eller per liter i utand- ningsluften döms för sjöfylleri till böter eller fängelse . För sjöfylleri enligt första styck- et döms också den som framför ett fartyg eller i övrigt på fartyg full- gör en uppgift av väsentlig bety- delse för säkerheten till sjöss och då är så påverkad av alkoholhalti- ga drycker eller något annat me- del, att det kan antas, att han eller hon inte kan utföra vad som ålig- ger honom på ett betryggande sätt. Första stycket gäller inte på maskindrivet fartyg vars längd understiger och vars maximifart ej överstiger sju knop eller på segelfartyg vars längd understiger eller fartyg under rodd. Är ett brott som avses i 4 § att anse som grovt, skall dömas för grovt sjöfylleri till fängelse i högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beak- tas om 1. gärningsmannen har haft en alkoholkoncentration som uppgått till i blodet eller per liter i utand- ningsluften, Är ett brott som avses i 4 § för- sta eller andra stycket att anse som grovt skall dömas för grovt sjöfyl- leri till fängelse i högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om 1. gärningsmannen har haft en alkoholkoncentration som uppgått till i blodet eller per liter i utand- ningsluften, 2.gärningsmannen annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, 3.den uppgift som gärnings- mannen haft att fullgöra varit särskilt krävande med hänsyn till fartygets egenskaper eller andra omständigheter, eller 4.framförandet av fartyget har inneburit en påtaglig fara för sä- kerheten till sjöss. varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, 3. den uppgift som mannen haft att fullgöra varit särskilt krävande med hänsyn till 4. framförandet av fartyget har inneburit en påtaglig fara för sä- kerheten till sjöss. Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanser (SOU 2006:12) Efter remiss av delbetänkandet Rattfylleri och sjöfylleri (SOU 2006:12) har yttrande lämnats av ombudsmän, över och , Hovrätten för Nedre , , , , , Kammarrätten i , Länsrätten i län, Justitiekanslern, , Åkla- garmyndigheten, , Kriminalvården, Brottsföre- byggande rådet, , , , , , Kust- bevakningen, , , Läkemedels- verket, , i , Läns- styrelsen i län, och annan transporträtt vid , vid , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , , , , , , , ad- vokatsamfund, , , , , för Trafiksäkerhetens Främjande, Tjänstemännens central- organisation, i , , , för mindre passagerarfartyg, , , , , , sjöfolk, , , , , , Sjösportens Samarbetsdelegation och . vid , kommuner och landsting, och Akademikers har avstått från att lämna synpunkter.