prop · GX0331 · 2009-10-15 00:00:00 — 1.sedan minst sex månader har en anställning som uppfyller de krav som anges i 6 kap. 2 § första stycket och avser en tidsperiod om från ansökningstillfället, eller 2.enligt 3 § första stycket 14, 3 a § första stycket 1 eller andra stycket har stark anknytning till en person som beviljats uppehållstillstånd enligt 1. En ansökan om tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt första stycket ska ha kommit in till senast efter det att beslutet att avslå ansökan om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande har vunnit laga kraft. Paragrafen behandlar i vilka fall en utlänning vars ansökan om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande avslagits kan beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för arbete. Första och andra styckena ändras till följd av att en ny kategori skyddsbehövande, alternativt skyddsbehövande, införs i utlänningslagen som den kvarvarande nationella kategorin skyddsbehövande ändrar namn från skyddsbehövande i övrigt till övriga skyddsbehövande. 18 § En utlänning som vill ha uppehållstillstånd i ska ha ansökt om och beviljats ett Prop. 2009/10:31 sådant tillstånd före inresan i landet. En ansökan om uppehållstillstånd får inte bifallas efter Detta gäller dock inte om 1.utlänningen har rätt till uppehållstillstånd här som flykting eller annan skyddsbehövande enligt 1 § eller kan beviljas uppehållstillstånd här med stöd av 21 kap. 2, 3 eller 4 §, 2.utlänningen med stöd av 6 § bör beviljas uppehållstillstånd här, 3.en ansökan om uppehållstillstånd avser förlängning av ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som getts en utlänning med familjeanknytning med stöd av 3 § första stycket 1 eller 2 b eller 3 a § första stycket 1 eller andra stycket, 4.utlänningen kan beviljas eller har tidsbegränsat uppehållstillstånd här med stöd av 5.utlänningen enligt 3 § första stycket 14, 3 a § första stycket 13 eller andra stycket har stark anknytning till en person som är bosatt i och det inte skäligen kan krävas att utlänningen reser till ett annat land för att ge in ansökan där, 6.en ansökan om uppehållstillstånd avser förlängning av ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som med stöd av 10 § har beviljats en utlänning i fall som avses i 6 kap. 2 § första stycket, 7.utlänningen kan beviljas uppehållstillstånd enligt 15 a §, 8.utlänningen med stöd av 10 § har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för studier och antingen slutfört studier som motsvarar 30 högskolepoäng eller fullföljt en termin vid forskarutbildning, eller 9.det annars finns synnerliga skäl. Det som föreskrivs i första stycket gäller inte heller om utlänningen har beviljats en visering för att besöka en arbetsgivare i eller är undantagen från kravet på visering om han eller hon ansöker om ett uppehållstillstånd för arbete inom ett slag av arbete där det råder stor efterfrågan på arbetskraft. En ytterligare förutsättning är att arbetsgivaren skulle förorsakas olägenheter om utlänningen måste resa till ett annat land för att ge in ansökan där eller att det annars finns särskilda skäl. I fråga om uppehållstillstånd för en utlänning som ska avvisas eller utvisas enligt dom eller beslut som har vunnit laga kraft gäller föreskrifterna i 15 a §, 8 kap. 14 § och 12 kap. 1820 §§. Paragrafen reglerar i vilka fall en ansökan om uppehållstillstånd som har gjorts i får beviljas. Andra stycket första punkten ändras till följd av att en ny kategori skyddsbehövande, alternativt skyddsbehövande, införs i utlänningslagen som den kvarvarande nationella kategorin skyddsbehövande ändrar namn från skyddsbehövande i övrigt till övriga skyddsbehövande. 20 § Beslut om uppehållstillstånd meddelas av . får dock inte bevilja uppehållstillstånd för en utlänning som av allmän domstol har utvisats på grund av brott. Om en sådan utlänning ansöker om uppehållstillstånd som flykting enligt 4 kap. 1 § eller som annan skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 eller 2 a § och finner att utlänningen bör beviljas uppehållstillstånd ska verket inte besluta i ärendet utan med eget yttrande lämna över detta till den migrationsdomstol till vilken verkets beslut om uppehållstillstånd hade kunnat Beslut om uppehållstillstånd får också meddelas av . I paragrafen regleras vilka myndigheter som kan fatta beslut om Övervägandena finns i avsnitt 8.7.4. Av andra stycket, som är nytt, framgår att inte får bevilja uppehållstillstånd för en utlänning som har utvisats på grund av Detta förhållande framgår enligt nuvarande ordning av 12 kap. 16 § ska inte meddela något beslut i ärendet om en utlänning som har utvisats på grund av brott ansöker om uppehållstillstånd och verket finner att han eller hon bör beviljas sådant ska i stället med eget yttrande lämna över ärendet till den migrationsdomstol till vilken verkets beslut i fråga om Prop. 2009/10:31 uppehållstillstånd hade kunnat överklagas. Om en utlänning som har utvisats på grund av brott ansöker om uppehållstillstånd och finner att han eller hon inte ska beviljas sådant tillstånd ska avslå ansökan. Av 4 kap. 6 § framgår att inte får bevilja en statusförklaring för en utlänning som har utvisats på grund av brott. 21 § Av 8 kap. 14 och 21 §§ följer att regeringen och den instans som prövar överklagande av beslut om avvisning och utvisning i vissa fall också får besluta om uppehållstillstånd. I paragrafen upplyses om att regeringen och den instans som prövar överklaganden i vissa fall får besluta om uppehållstillstånd. Ändringen föranleds av att 12 kap. 20 § ändras till följd av att säkerhetsärenden som handläggs enligt utlänningslagen kan prövas av regeringen. Regeringen kan dock fortfarande pröva ärenden om utvisning på grund av brott. 24 § Regeringen får i fråga om en viss grupp av utlänningar meddela föreskrifter om permanent uppehållstillstånd därför att de är övriga skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 a §. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om permanent uppehållstillstånd för utlänningar som är skyddsbehövande i övrigt. Ändringen följer av att bestämmelserna om skyddsbehövande i övrigt flyttas till 4 kap. 2 a § och att namnet ändras till övriga skyddsbehövande. 25 § Regeringen får meddela föreskrifter om att uppehållstillstånd inte får beviljas för övriga skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 a § om det behövs därför att möjligheter att ta emot utlänningar har blivit begränsade. Regeringen ska anmäla sådana föreskrifter till genom en särskild skrivelse . Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om att uppehållstillstånd inte får meddelas för utlänningar som är skyddsbehövande i övrigt. Första stycket ändras till följd av att kategorin skyddsbehövande i övrigt ändrar namn till övriga skyddsbehövande och av att bestämmelserna om dessa skyddsbehövande flyttas till 4 kap. 2 a §. 4 § Flyktingar enligt 4 kap. 1 § och andra skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 eller 2 a §§ ska inte beviljas ställning som varaktigt bosatta i . I paragrafen anges vilka kategorier som inte kan beviljas ställning som varaktigt bosatta i . Ändringarna följer av att en ny kategori skyddsbehövande, alternativt skyddsbehövande, införs i utlänningslagen som den kvarvarande nationella kategorin skyddsbehövande ändrar namn från skyddsbehövande i övrigt till övriga skyddsbehövande. 7 § Ett permanent uppehållstillstånd ska återkallas för en utlänning som är bosatt i . För en utlänning som har vistats här som flykting eller annan skyddsbehövande får dock uppehållstillståndet återkallas tidigast när har förflutit efter det att bosättningen här i landet upphörde, om utlänningen har återvänt till ett land där han eller hon har varit bosatt därför att de politiska förhållandena i landet har ändrats. I paragrafen regleras återkallelse av uppehållstillstånd på grund av att bosättningen i upphört. Andra stycket ändras till följd av att en ny kategori skyddsbehövande, alternativt skyddsbehövande, införs i utlänningslagen som den kvarvarande nationella kategorin skyddsbehövande ändrar namn från skyddsbehövande i övrigt till övriga skyddsbehövande. 11 § När en domstol överväger om en utlänning bör utvisas enligt 8 §, ska den ta hänsyn till utlänningens anknytning till det svenska samhället. Domstolen ska särskilt beakta 2.om utlänningen har barn i och, om så är fallet, barnets behov av kontakt med utlänningen, hur kontakten har varit och hur den skulle påverkas av att utlänningen utvisas, 3.utlänningens övriga familjeförhållanden, och 4.hur länge utlänningen har vistats i . En utlänning som är flykting och som behöver en i får utvisas endast om han eller hon har begått ett synnerligen grovt brott och det skulle medföra allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låta utlänningen stanna här. Utvisning får också ske om utlänningen i eller utomlands har bedrivit verksamhet som har inneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning att anta att han eller hon skulle fortsätta sådan verksamhet här. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka hänsyn en domstol ska ta när utvisning på grund av brott övervägs. Det följer av den nya statusregleringen att en utlänning som har flyktingstatusförklaring vid tillämpning av denna bestämmelse ska anses vara flykting. Presumtionen i tredje stycket tas därför bort. 13 § En allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott ska innehålla förbud för utlänningen att återvända till eller utan tidsbegränsning. I ett beslut med ett tidsbegränsat återreseförbud ska utlänningen upplysas om vilken dag förbudet upphör att gälla. I beslutet ska utlänningen också upplysas om den påföljd som överträdelse av förbudet kan medföra enligt 20 kap. I paragrafen regleras återreseförbud för en utlänning som utvisas på grund av brott. Ändringarna är endast språkliga. Begreppet beslut används som en gemensam beteckning för allmän domstols avgörande av utvisningsfrågan. 14 § Om regeringen finner att en allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott Prop. 2009/10:31 inte kan verkställas eller om det annars finns särskilda skäl för att beslutet inte längre ska gälla, får regeringen upphäva beslutet helt eller delvis. Därvid får regeringen meddela beslut också i fråga om uppehållstillstånd och arbetstillstånd. Om beslutet om utvisning inte upphävs kan, i fall som avses i första stycket, ett tidsbegränsat uppehållstillstånd och arbetstillstånd beviljas av regeringen. Utvisningsbeslutet får inte verkställas medan tillståndet gäller. Om en migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen, efter överlämnade av ärendet enligt 5 kap. 20 §, finner att en utlänning som av allmän domstol har utvisats på grund av brott ska beviljas uppehållstillstånd som flykting enligt 4 kap. 1 § eller som annan skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 eller 2 a § får migrationsdomstolen eller Migrationsöverdomstolen upphäva utvisningsbeslutet och bevilja uppehållstillstånd enligt 5 kap. 1 §. Samma befogenhet har migrationsdomstolen eller Migrationsöverdomstolen om en utlänning som av allmän domstol har utvisats på grund av brott har överklagat beslut att inte bevilja uppehållstillstånd som flykting enligt 4 kap. 1 § eller som annan skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 eller 2 a §. Om en migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen inte upphäver beslutet om utvisning får den bevilja ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 1 §. Utvisningsbeslutet får inte verkställas medan tillståndet gäller. I paragrafen regleras upphävande av allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.4. I tredje stycket, som är nytt, anges under vilka förutsättningar en migrationsdomstol och Migrationsöverdomstolen får upphäva ett beslut om utvisning på grund av brott. får enligt 5 kap. 20 § inte bevilja uppehållstillstånd för en utlänning som har utvisats på grund av brott. Enligt samma lagrum ska , om verket finner att en utlänning som har utvisats på grund av brott ska beviljas uppehållstillstånd som flykting enligt 4 kap. 1 § eller som annan skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 eller 2 a §, lämna över ärendet till den migrationsdomstol till vilken verkets beslut hade kunnat överklagas. Om migrationsdomstolen delar uppfattning får domstolen enligt vad som anges i tredje stycket upphäva den allmänna domstolens beslut om utvisning och bevilja utlänningen uppehållstillstånd enligt 5 kap. 1 §. Om domstolen inte delar uppfattning och avslår ansökan får utlänningen överklaga beslutet till Migrations- överdomstolen. Av 16 kap. 11 § andra stycket följer att det i ett sådant fall inte krävs prövningstillstånd. Migrationsöverdomstolen har samma möjlighet som migrationsdomstolen att upphäva den allmänna domstolens beslut om utvisning och bevilja utlänningen uppehålls- tillstånd. I fjärde stycket, som är nytt, anges att migrationsdomstolen eller Migrationsöverdomstolen, om den inte upphäver utvisningsbeslutet, kan bevilja ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 1 §. Vidare anges att utvisningsbeslutet inte får verkställas medan ett sådant tillstånd gäller. Motsvarande gäller i ärenden hos regeringen enligt andra stycket. Ett uppehållstillstånd enligt 5 kap. 1 § måste alltid ha en giltighetstid om (5 kap. 1 § tredje stycket). Övriga ändringar är endast språkliga. Begreppet beslut används som en gemensam beteckning för allmän domstols avgörande av utvisningsfrågan. 16 § Avslås eller avvisas en ansökan om uppehållstillstånd eller återkallas ett sådant Prop. 2009/10:31 tillstånd och befinner sig utlänningen i , ska det meddelas beslut om avvisning eller utvisning, om inte särskilda skäl talar mot det. Det som föreskrivs i första stycket gäller inte om ansökan avvisas enligt 5 kap. 1 c § andra stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om beslut om avvisning och utvisning. Första stycket ändras till följd av att bestämmelser om att en asylansökan i vissa situationer ska avvisas införs i utlänningslagen (5 kap. 1 b och 1 c §§). Av andra stycket, som är nytt, framgår att ett beslut om avvisning eller utvisning inte ska meddelas vid beslut om överföring enligt Dublinförordningen. Att asylansökan avvisas vid beslut om överföring enligt Dublinförordningen framgår av 5 kap. 1 c § andra stycket. 18 § I beslut om avvisning eller utvisning som meddelas av , en migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen ska anges till vilket land utlänningen ska avvisas eller utvisas. Om det finns särskilda skäl, får mer än ett land anges i beslutet. Ett beslut av en sådan myndighet som avses i första stycket och som rör avvisning eller utvisning ska innehålla de anvisningar om verkställigheten som omständigheterna i det enskilda fallet kan ge anledning till. Paragrafen behandlar verkställighetsanvisningar som ska tas in i ett beslut om avvisning eller utvisning. Första stycket ändras till följd av att säkerhetsärenden som handläggs enligt utlänningslagen kan prövas av regeringen. I stycket görs även en redaktionell ändring. 19 § När beslutar om avvisning eller utvisning, får beslutet förenas med förbud för utlänningen att återvända till . Ett beslut om avvisning eller utvisning som avser en EES- medborgare eller en sådan medborgares familjemedlem, får förenas med ett sådant förbud som avses i första stycket endast om beslutet har meddelats av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Paragrafen innehåller bestämmelser om återreseförbud. Första stycket ändras till följd av att säkerhetsärenden som handläggs enligt utlänningslagen kan prövas av regeringen. Att kan ge den som förbjudits att återvända till enligt denna paragraf tillstånd att göra ett kort besök här framgår av 20 §. Övriga ändringar i paragrafen är av språklig karaktär. 20 § En utlänning som med stöd av 13, 19 eller 21 § har förbjudits att återvända till eller utan tidsbegränsning får ges särskilt tillstånd av att göra ett kort besök här, om besöket gäller synnerligen viktiga angelägenheter. Om det finns särskilda skäl, får ett sådant tillstånd ges också på ansökan av någon annan än utlänningen. Paragrafen reglerar förutsättningarna för att en utlänning som meddelats ett beslut om återreseförbud ska kunna ges tillstånd att besöka . Andra stycket upphävs till följd av att säkerhetsärenden som handläggs enligt utlänningslagen kan prövas av regeringen. 21 § När ett överklagat ärende eller mål om avvisning eller utvisning avgörs, får också Prop. 2009/10:31 beslut fattas i fråga om uppehållstillstånd och arbetstillstånd. Detta gäller även om dessa frågor inte har tagits upp av utlänningen. Vid prövning av ett beslut om avvisning eller utvisning får en migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen besluta att utlänningen ska förbjudas att återvända till , även om ingen lägre instans har meddelat ett sådant förbud. När , en migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen prövar ett beslut om avvisning eller utvisning, får sådant beslut meddelas angående den som är och som står under utlänningens vårdnad. Detta gäller även om ingen lägre instans har prövat denna fråga. I mål hos en migrationsdomstol och Migrationsöver- domstolen gäller detta dock inte, om det för barnet har åberopats sådana omständigheter som avses i 4 kap. 1, 2 eller 2 a §. I paragrafen behandlas vilka frågor som kan tas upp av en överinstans även om dessa inte behandlats av den lägre instansen. Andra och tredje styckena ändras till följd av att säkerhetsärenden som handläggs enligt utlänningslagen kan prövas av regeringen. Tredje stycket ändras också till följd av att ytterligare en kategori skyddsbehövande införs i utlänningslagen. 8 § eller polismyndigheten får fotografera en utlänning och, om utlänningen fyllt , ta hans eller hennes fingeravtryck om 1.utlänningen inte kan styrka sin identitet när han eller hon kommer till , 2.utlänningen ansöker om uppehållstillstånd som flykting enligt 4 kap. 1 § eller som annan skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 eller 2 a §, eller 3.det finns grund för att besluta om förvar. I paragrafen finns bestämmelser om när en utlänning får fotograferas och avkrävas fingeravtryck. Ändringarna följer av att ytterligare en kategori skyddsbehövande införs i utlänningslagen. Övriga ändringar är redaktionella. 11§ Varje ny prövning av ett beslut om förvar ska föregås av en muntlig förhandling. gäller även en ny prövning av ett beslut om uppsikt, om det inte med hänsyn till utredningens art eller andra omständigheter framstår som uppenbart att en muntlig förhandling saknar betydelse. Bestämmelser som gäller för muntlig handläggning hos en myndighet finns i 13 kap. 1 8 §§. I fråga om muntlig förhandling i domstol finns bestämmelser i 16 kap. I ärenden om förvar eller uppsikt som handläggs av regeringen får ansvarigt statsråd, eller den tjänsteman som statsrådet bestämmer, besluta om muntlig förhandling och uppdra åt en migrationsdomstol att hålla den. Bestämmelserna i 13 kap. gäller i tillämpliga delar vid förhandlingen. Vid den muntliga förhandlingen ska en representant från närvara. får besluta att även andra personer än utlänningen ska höras vid förhandlingen. Paragrafen innehåller bestämmelser om muntlig förhandling inför beslut om förvar och uppsikt. Tredje stycket ändras till följd av att säkerhetsärenden som handläggs enligt utlänningslagen kan prövas av regeringen. Dessutom har stycket förtydligats så att det uttryckligen framgår att ansvarigt statsråd, eller den tjänsteman som statsrådet bestämmer, även kan besluta om muntlig förhandling i ärenden om uppsikt. Övriga ändringar i paragrafen är endast språkliga. 13 § är handläggande myndighet 1.från det att en utlänning begär att få resa in i landet och till dess att ett ärende som skall prövas av tas emot av verket eller utlänningen har lämnat landet, och 2.från det att myndigheten tar emot ett beslut om avvisning eller utvisning för verkställighet och till dess att verkställighet har skett, även om ärendet är föremål för prövning enligt 12 kap. 1820 §§, dock inte då beslutet inte får verkställas på grund av ett beslut om inhibition eller ny prövning. I paragrafen anges när är handläggande myndighet. Andra punkten ändras till följd av att bestämmelser införs som innebär att beslut om avvisning eller utvisning i vissa fall inte får verkställas innan har avgjort frågan om ny prövning ska beviljas (12 kap. 19 § tredje stycket och 12 kap. 19 a § tredje stycket). I dessa fall kan inte längre besluta om inhibition. 14 § är handläggande myndighet 1. från det att verket tar emot ett ärende som verket ska pröva och till dess verket fattar beslut eller utlänningen har lämnat landet eller polismyndigheten har tagit emot ärendet eller, om beslut överklagas, till dess ärendet tas emot av migrationsdomstolen, och 2. från det att verket tar emot ett beslut om avvisning eller utvisning för verkställighet och till dess att beslutet har verkställts eller ärendet lämnas över till polismyndigheten. I fråga om beslut som gäller är, även om beslutet överklagas, handläggande myndighet till dess domstolen meddelar beslut om inhibition. I paragrafen anges när är handläggande myndighet. Första punkten ändras till följd av att säkerhetsärenden som handläggs enligt utlänningslagen ska handläggas på samma sätt som övriga utlänningsärenden. När migrationsdomstolarna och Migrations- överdomstolen är handläggande myndighet följer av den allmänna bestämmelsen i 10 kap. 12 §. 15 § Regeringen är handläggande myndighet när ärendet har tagits emot av det departement som har till uppgift att bereda ärendet. Beslut i frågor om förvar och uppsikt fattas av det statsråd som ska föredra ärendet. Regeringen får inte fatta beslut om att ta eller hålla kvar någon i förvar eller om att ställa någon under uppsikt. Regeringen får däremot upphäva ett beslut om förvar eller uppsikt. I ett ärende där beslut om inhibition kan meddelas med stöd av 12 kap. 11 § första stycket och 12 § ska regeringen inte anses som handläggande myndighet innan beslut om inhibition har meddelats. I paragrafen anges när regeringen är handläggande myndighet. Tredje stycket ändras till följd av att säkerhetsärenden som handläggs enligt utlänningslagen kan prövas av regeringen. 16 § En migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen är i ärenden, där beslut om inhibition kan meddelas med stöd av 12 kap. 11 § första stycket, handläggande myndighet från det att den meddelar beslut om inhibition. Mot bakgrund av att säkerhetsärenden som handläggs enligt utlänningslagen kan prövas av regeringen har paragrafens nuvarande innehåll förlorat sin betydelse. Paragrafen har tagits i anspråk för regleringen av när en migrationsdomstol är handläggande myndighet i förvars- och uppsiktsfrågor i de fall domstolen prövar en fråga om att upphäva en allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott. Paragrafen anger att en migrationsdomstol respektive Migrations- Prop. 2009/10:31 överdomstolen är handläggande myndighet i fråga om förvar och uppsikt från det att den meddelar beslut om inhibition med stöd av 12 kap. 11 § första stycket. Motsvarande gäller i ärenden hos regeringen (10 kap. 15 § tredje stycket). Av 10 kap. 13 § andra punkten följer att polismyndigheten är handläggande myndighet om något sådant beslut om inhibition inte meddelats. 5 § En utlänning som hålls i förvar ska ha tillgång till hälso- och sjukvård i samma omfattning som den som ansökt om uppehållstillstånd enligt 4 kap. 1, 2 eller 2 a § även om utlänningen inte har ansökt om ett sådant tillstånd. Om en utlänning som hålls i förvar behöver sjukhusvård , ska han eller hon ges tillfälle till sådan vård. Verksamhetschefen för den sjukhusenhet där en utlänning vårdas ska se till att eller den som förestår den lokal där utlänningen ska vistas genast underrättas, om utlänningen önskar lämna eller redan har lämnat sjukhuset. Paragrafen innehåller bestämmelser om hälso- och sjukvård för utlänningar som hålls i förvar. Första stycket ändras till följd av att ytterligare en kategori skyddsbehövande införs i utlänningslagen.