prop · GX0340 · 2009-10-23 00:00:00 — Bestämmelsen omfattar inte beskattade varor som flyttas från och där flyttningen påbörjas här. I dessa fall har varorna redan beskattats i en gång. Vid beskattning i i samband med en oegentlighet avseende be- skattade varor bör den skattesats tillämpas som gäller den dag då oegentligheten begicks, eller upptäcktes, här i . I dessa fall är be- skattningen en nationell angelägenhet och punktskattedirektivet be- handlar inte frågan om skattesats. Återbetalning av den tobaksskatt som uppburits i medges i dessa fall enligt 29 § första stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.4. Till paragrafen flyttas nuvarande bestämmelse i 23 § om avsändares skyldighet att upprätta ledsagardokument enligt artikel 18 i cirkulations- direktivet. Bestämmelsen innebär att upplagshavare och registrerade avsändare som inte använder EMCS och som avser att flytta varor under uppskovsförfarandet i 8 b §, april 2010december 2010, alltjämt får flytta varor med nuvarande ledsagardokument på papper. Det krävs inget ledsagardokument på papper vid uppskovsflyttningar som sker enbart på svenskt territorium, vilket framgår av punkterna 13. Paragrafen har utformats enligt Lagrådets förslag. Omfattas de varor som flyttas varken av ett elektroniskt administrativt dokument i EMCS, eller sådant ledsagardokument som avses i denna paragraf, är det inte en flyttning enligt uppskovsförfarandet. Fr.o.m. ska samtliga avsändare av varor vid flyttning enligt ett uppskovsförfarande använda EMCS. Paragrafen kommer då att upphöra (se lagförslag 2.2). Paragrafen behandlas i avsnitt 11. Till paragrafen, som är ny, flyttas nuvarande bestämmelse i 23 a § om mottagares skyldighet att returnera ledsagardokumentets returexemplar. Bestämmelsen gäller till och med . kommer samtliga varuflyttningar enligt uppskovsför- farande att omfattas av elektroniska administrativa dokument och para- grafen behövs inte (se lagförslag 2.2). Paragrafen behandlas i avsnitt 11. I paragrafen regleras förfarandet vid återbetalning av svensk tobaksskatt i de fall där punktskatt för varorna har erlagts i ett annat . Andra stycket anpassas till terminologin i punktskattedirektivet. Tredje stycket anpassas till artiklarna 33.6 och 38.3 i punktskattedirek- tivet. Den som begär återbetalning ska visa att den skatt som ansökan av- ser har betalats i . Vidare förutsätter återbetalning att sökanden gett in ett dokument som visar att skatten betalats i det andra EG-landet. Förfarandet förenklas för aktörerna genom att vissa krav slopas. Det krävs t.ex. inte att ansökan om återbetalning görs innan varorna förs ut från . Fjärde stycket kompletteras med en hänvisning till 28 §. I likhet med varor som flyttas under skatteuppskov, gäller för beskattade varor, som varit föremål för en oegentlighet, att om det kan fastställas i vilken medlemsstat oegentligheten faktiskt begåtts kan beskattningen ske i det landet. Den skatt som uppburits i ska då återbetalas om det andra EG-landets skatteanspråk är befogat (se artikel 38.2 andra stycket samt prop. 2000/01:118, s. 123). Begreppet beskattningsmyndigheten ersätts i samtliga stycken med . Även viss övrig språklig redigering görs för att paragrafen ska överensstämma med terminologin i punktskattedirektivet. Det råder inte alltid identitet mellan den som faktiskt betalat tobaks- skatten och den som senare ska vara berättigad till återbetalning av skatten i samband med en exportsituation. Första stycket korrigeras så att detta kommer till uttryck i regeln. Andra stycket slopas. Den rätt till återbetalning för registrerade varu- mottagare som reglerats i stycket omfattas av bestämmelsen om återbe- talning i 29 § första stycket. Beloppsbegräsningen slopas därmed i dessa fall. ersätter begreppet beskattningsmyndighet i det nya andra stycket, se kommentaren till 29 §. Den som har provianteringstillstånd får under vissa förutsättningar pro- viantera fartyg eller luftfartyg med obeskattade tobaksvaror (se 3, 4 och 7 §§ lagen (1999:446) om proviantering av fartyg och luftfartyg). En kor- rigering görs för att förtydliga att det centrala för rätten att proviantera med obeskattade varor inte är att varorna civilrättsligt köpts av en upp- lagshavare, utan att innehavaren av provianteringstillstånd tar emot varorna från en upplagshavare. Med denna lydelse överensstämmer be- stämmelsen med bestämmelsen om upplagshavarens avdragsrätt i 32 § första stycket 2 och 3. Upplagshavare får således göra avdrag för skatten på varor som fysiskt levereras till och tas emot av den som har proviante- ringstillstånd. Detta även om köpet av varorna rent civilrättsligt görs via andra parter, t.ex. betalningsförmedlare eller ombud. Paragrafen behandlas i avsnitt 10. I nya punkt 1, tidigare punkt 3, tydliggörs att avdragsrätten förutsätter att varorna förs in i ett skatteupplag, dvs. att varorna tas in i uppskovs- ordningen igen. Enlig denna punkt kan t.ex. en upplagshavare, som blivit skattskyldig på grund av att de varor som tagits emot haft karaktären av beskattade varor, göra avdrag för skatten. Punkten omfattar även bestämmelsen om avdragsrätt för varor som återtagits i samband med återgång avköp (nuvarande punkt 1). Bestämmelsen i tidigare punkt 2 flyttas till 18 § första stycket (se kommentaren till 18 §). Avdragsrätten enligt nuvarande punkt 4 och 7 slopas eftersom varorna i dessa fall flyttas under skatteuppskov, dvs. skattskyldighet inträder inte. Detta har kommenterats i samband med 20 §. Punkt 5, 6 och 8 numreras om till punkt 2, 3 och 4. Bestämmelsen i första stycket flyttas till 18 § första stycket och formuler- as om till en bestämmelse om skattefrihet för varor som under flyttning förstörts eller gått fullständigt förlorade på grund av oförutsedda händels- er eller force majeure (se kommentaren till 18 §). I andra och tredje styckena görs följdändringar mot bakgrund av införandet av den nya paragrafen, 28 §. I andra stycket görs vidare en korrigering med anledning av att 16 kap. 1 § SBL upphävts (se prop. 2002/03:99, bet. 2003/04:SkU2, rskr. 2003/04:17, SFS 2003:664). Första stycket ändras mot bakgrund av att begreppet import definieras i 1 §. Genom den hänvisning till 32 § som funnits i andra stycket medges godkända lagerhållare samma rätt till avdrag för skatten på snus och tuggtobak som godkända upplagshavare medges för skatten på de varor de hanterar. När 32 § nu ändras för att överensstämma med regler- na om uppskovsförfarandet i punktskattedirektivet följdändras hänvis- ningen till 32 § avseende lagerhållarnas avdragsrätt. Dessutom behöver lagerhållarnas avdragsrätt i större utsträckning regleras separat för att avdragsrätten ska behållas oförändrad (se även kommentaren till 32 §). Genom hänvisningen till 32 § och bestämmelserna om avdrag i tredje stycket tillförsäkras lagerhållarna oförändrad avdragsrätt avseende skatten på snus och tuggtobak. Genom punkt 2 a förhindras dubbelbe- skattning av varorna vid t.ex. återgång av köp från någon som inte är lagerhållare. En bestämmelse med detta syfte fanns tidigare i 32 § första stycket 1. Med punkt 2 b tillförsäkras avdrag för skatten på varor som innehas av den som godkänns som lagerhållare när godkännandet ges. Skattskyldighet för varorna har i dessa fall i princip alltid inträtt tidigare. Genom bestämmelsen undviks dubbelbeskattning. Punkterna 2 c2 e är med oförändrat innehåll överförda från 32 § första stycket 2, 4 och 7. Ändringarna träder i huvudsak kraft och tillämpas fr.o.m. (punkt 1). Den som är godkänd upplagshavare per ska god- kännas som registrerad avsändare. Någon ansökan krävs inte utan det an- kommer på att se till att de som är godkända upplagshavare per även godkänns som registrerade avsändare. Lag- rådet erinrar om att ett godkännande som registrerad avsändare ska fram- gå av det s.k. , varför upplagshavarens godkännande som registrerad avsändare lämpligen sker genom ett särskilt beslut. Detta bör enligt Lagrådet komma till uttryck i övergångsbestämmelsen. Bestäm- melsen har utformats på så sätt som föreslagits av Lagrådet (punkt 3). För varumottagare som registrerats före ska Prop. 2009/10:40 registreringen ersättas av ett godkännande som registrerad varumottagare enligt den nya lydelsen av bestämmelsen. Inte heller här krävs någon aktivitet från aktören (punkt 4). Bestämmelsen om godkännande som registrerad avsändare gäller fr.o.m. för att förfarandet med ansökan och lämplig- hetsprövning ska kunna genomföras till (punkt 5). 13.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt Fr.o.m. ska all dokumenthantering vid mellanstatliga uppskovsflyttningar ske i EMCS. Bestämmelserna om hantering av ledsagardokument och returexemplar på papper upphävs därför vid ut- gången av december månad 2010. Lagrådet noterar att det i lagråds- remissen föreslås att för varuflyttningar som påbörjas före ska de upphävda paragraferna gälla till dess varuflyttningen av- slutats (se lagrådsremissens övergångsbestämmelse i punkt 2). Lagrådet konstaterar emellertid att det även efter denna tidpunkt kan behöva vidtas vissa åtgärder som är relaterade till varuflyttningen, se t.ex. 28 b § tredje stycket, och som i förekommande fall skulle kunna komma att infalla /2011. Mot denna bakgrund föreslår Lagrådet att övergångsbestämmelsen enklast utformas på så sätt att de upphävda paragraferna fortfarande gäller för flyttningar som har påbörjats före . Bestämmelsen utformas enligt Lagrådets förslag. Paragrafen behandlas i avsnitt 11. 13.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt Se kommentaren till 1 § första och femte styckena lagen (1994:1563) om tobaksskatt (LTS). Till första stycket punkt 7 flyttas 20 § första stycket 1, 32 § första stycket 2 och 33 § första stycket. Till punkt 8 flyttas 20 § första stycket 2. Se i övrigt kommentaren till 18 § LTS. 7 a7 e §§ Se kommentarerna till 8 a8 e §§ LTS. Se kommentarerna till 914 §§ LTS. I paragrafen regleras den registrerade avsändaren. registrerade avsändare, liksom andra aktörer som hanterar alkoholvaror, har att iaktta alkohollagens (1994:1738) bestämmelser. Se i övrigt kommentaren till 15 § LTS. Se kommentaren till 15 a § LTS. Som angetts i kommentaren till 16 § LTS förutsätter distansförsäljning att en vara flyttas från ett annat till den som förvärvat varan i , dvs. till den privatperson som köpt varan. Flyttningen ska ombesörjas av säljaren, eller utföras för dennes räkning. Om säljaren flyttar varan från ett annat till t.ex. en filial eller ett lager i och därifrån flyttar varorna vidare till beställare i är det inte fråga om distansförsäljning. I de fallen är säljaren i stället skattskyldig i enligt reglerna i 8 § första stycket 6 och har att fullgöra skyldigheterna i 16 §. Uppmärksammas ska också att i denna situation får beställaren, enligt bestämmelserna i alkohollagen (1994:1738), inte vara en privatperson. Paragrafen tillförs nytt tredje stycke. Genom bestämmelsen regleras beskattningen i vid sådana överföringar av försändelser av alko- holvaror utan vinstsyfte, dvs. t.ex. mellan privatpersoner, som är att anse som distansförsäljning. Liksom för tobaksvaror ska gälla att skatt inte tas ut vid gåvoförsändelser. Genom bestämmelsen uppnås överensstämmelse med motsvarade regelring av tobaksvaror (jfr prop. 1997/98:100, s. 212, se även avsnitt 8.3). Se i övrigt kommentaren till 16 § LTS. Se kommentaren 16 a § LTS. 15 b och 15 c §§ Se kommentaren till 16 b och 16 c §§ LTS. Se kommentarerna till 17 § LTS. Se kommentarerna till 1925 §§ LTS. Bestämmelsen i första stycket punkt 1 innebär att ett förenklat ledsagar- dokument ska upprättas när beskattade alkoholvaror flyttas till ett annat under sådana förhållanden att skattskyldighet inträder för varorna i det andra landet. Även vid flyttning av beskattade alkoholvaror som i destinationsmedlemsstaten har nollskattesats ska ett förenklat ledsagardokument således upprättas. Att dokumentet ska åtfölja varorna under flyttningen följer av andra stycket och av 9 § förordningen (1994:1614) om alkoholskatt. Se i övrigt kommentaren till 26 § LTS. Se kommentarerna till 2730 §§ LTS. I första stycket görs en följdändring med anledning av omnumreringen av punkterna i 32 § första stycket. Begreppet beskattningsmyndigheten ersätts av i första och andra styckena. Första stycket följdändras med hänsyn till omnumreringen av punkterna i 32 §. I tredje stycket görs en korrigering för att tydliggöra att skattebefriade förbrukare får ta emot varor utan skatt från en upplagshavare. Det centrala för den skattefria hanteringen är inte att varorna civilrättsligt köpts av en upplagshavare, utan just det att den skattebefriade för- brukaren tar emot varorna från en upplagshavare. Med denna lydelse överensstämmer bestämmelsen helt med bestämmelsen om upp- lagshavarens avdragsrätt i 32 § första stycket 4. Upplagshavare får göra avdrag för skatten på varor som tas emot av skattebefriade förbrukare. Det nu sagda gäller alltså även om köpet av varorna rent civilrättsligt görs via andra parter, t.ex. betalningsförmedlare eller ombud. Se kommentaren till 31 e § LTS. Se kommentaren till 32 § LTS. 33 och 34 §§ Se kommentarerna till 33 och 34 §§ LTS. Se kommentaren till LTS. 13.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt Se kommentaren till lagen om ändring i lagen (1994:1563) om tobaks- skatt i avsnitt 13.2. 13.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi Se kommentaren till 1 § femte stycket lagen (1994:1563) om tobaksskatt (LTS). I andra stycket görs följdändringar med anledning av omnumreringen av 4 kap. 1 §. Till första stycket punkt 5 har flyttats bestämmelserna i 7 kap. 6 § första stycket. Se i övrigt kommentaren till 18 § LTS. Kapitlet är nytt. Se kommentaren till 8 a § LTS. I tredje stycket regleras förfarandet med flyttning av bränsle till en direkt leveransplats. Som framgår av avsnitt 6.4. sker en stor del av hanteringen av bränslen i genom att upplagshavare hämtar bränsle vid en an- nan upplagshavares oljecistern. I dessa fall bör den hämtande upplags- havaren således ange tappstället vi hämtningsplatsen som sin direkta leveransplats. Notera att platsen ska anmälas i särskild ordning till innan den första flyttningen dit sker. Som Svenska anfört innebär detta att samtliga bränsledepåer som kommer att användas som direkt leveransplast ska anmälas till Skatte- verket av den som avser att ta emot bränsle på platsen. När denna anmälan är gjord ska platsen inte anmälas till igen inför varje enskild flyttning på svenskt territorium. Närmare bestämmelser kommer att ges i författning på lägre nivå än lag. Noteras bör dock att vid mellanstatliga flyttningar enligt uppskovsförfarandet ska den direkta leveransplasten anges i EMCS. Se i övrigt kommentaren till 8 b § LTS. Se kommentarerna till 8 c8 e §§ LTS. 1 och 1 a §§ Se kommentaren till 9 och 9 a §§ LTS. 2 och 2 a §§ Se kommentarerna till 27 och 28 §§ LTS. Uppmärksammas bör att yrkesmässig verksamhet med att importera bränsle, på samma sätt som , utgör grund för att godkännas som upplagshavare. Import av bränsle kräver viss lagringskapacitet och importfallen omfattas således av punkt 2 (se prop. 1994/95:54, s. 105, jfr 10 § LTS och 9 § lagen [1994:1564] om alkoholskatt). Se i övrigt kommentaren till 10 § LTS. 4 och 5 §§ Se kommentarerna till 11 och 12 §§ LTS. Den som registreras som varumottagare har inte, i denna egenskap, möjlighet att importera bränslen från tredje land. Regleringen av regi- strerade varumottagare skiljer sig därmed något från motsvarande regler- ing i LTS och LAS. Regleringen är föranledd av att registrering som varumottagare på bränsleområdet förbehållits dem som hanterar bränsle inom EG:s skatteområde (se prop. 1994/95:54, s. 110). Se i övrigt kommentaren till 13 § LTS. 7 och 8 §§ Se kommentarerna till 14 och 15 §§ LTS. I paragrafens första stycke, som reglerar bränsleleveranser med fartyg och i rörledning, införs en hänvisning till 8 § och registrerade avsändare. Vidare görs en redaktionell ändring. Se i övrigt kommentaren till 15 a § LTS. Se kommentarerna till 1617§§ LTS. Se kommentarerna till 20 § 1, 2 och 8 LTS. I paragrafen, som är ny, regleras den nationella ordningen för uppskjuten beskattning vid hämtning av bränsle på en direkt leveransplats. Bestämmelsen i 1 § 1 b innebär att skattskyldigheten inträder för den upplagshavare som hämtar bränsle från en annan upplagshavares skatte- upplag, när hämtningen sker. Genom den här nya paragrafen föreskrivs dock ett undantag från den regeln som innebär att den hämtande upp- lagshavaren inte behöver redovisa bränslet till , om denne för bränslet till skatteupplag i . (Artikel 30 i punktskattedirektivet medger förenklade förfaranden för uppskovsflyttningar som sker enbart på en stats eget territorium.) Genom denna utformning av bestämmelsen omfattas såväl transaktioner där ett bolag hämtar produkter på ett annat bolags depå och lämnar lasten, eller den del av lasten som inte sålts, i ett eget skatteupplag som de fall där lasten lämnas i ett tredje bolags skatteupplag av undantaget från skattskyldighet. För den del av bränslet som inte förs till skatteupplag inträder dock skattskyldigheten enligt 1 § 1 b. I detta sammanhang bör noteras att när den faktiska redovisningen till ska ske, styrs av reglerna om redovisningsskyldighetens inträde i 10 kap. 30 a § första och andra stycket skattebetalningslagen (1997:483, SBL). Där framgår att till varje redovisningsperiod ska hänföras den skatt för vilken redovisnings- skyldighet inträtt . Enligt samma bestämmelse inträder redovisningsskyldigheten när affärshändelser, som grundar skatt- skyldighet, enligt god redovisningssed bokförs eller borde ha bokförts. Det är rimligt att tillämpa dessa bestämmelser så att det för bränsle, som hämtas hos en annan upplagshavare och inte förs till ett skatteupplag utan säljs, är försäljningen som utlöser redovisningsskyldigheten. Skattskyl- digheten behöver alltså inte redovisas förrän försäljningen ska bokföras. Det kommer alltså även fortsättningsvis att i de allra flesta fall vara möjligt att grunda skatteredovisningen på affärsredovisningen, jfr prop. 2000/01:118, s. 70. För upplagshavare som hämtar bränsle från en annan upplagshavare i kommer sammanfattningsvis redovisningen av skatten av kunna ske på samma sätt som . Som anfört är det inte affärshändelsen i sig som grundar skattskyldighet, utan skatt- skyldighet grundas på någon av de händelser som anges i 5 kap. 1 § 1. Det ovan anförda syftar dock till att tydliggöra förhållandet mellan skattskyldighets inträde och redovisningsskyldighetens inträde enligt SBL. Någon tidsgräns inom vilken bränslet ska ha förts till ett skatteupplag finns inte i bestämmelsen. Liksom för motsvarande ordning bör bedömningen ske utifrån vad som kan anses vara normal tidsåtgång. Endast i undantagsfall, t.ex. vid långa transporter eller oförutsedda händelser, bör en tidsåtgång på accepteras, jfr prop. 2000/01:118, s. 120. Skulle skattskyldighet i ett sådant fall inträda och upplagshavaren därefter för bränslet till ett skatteupplag kan avdrag göras för skatten, se 7 kap. 1 § första stycket 1. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4. Avseende punkt 1, se kommentaren till 20 § 3 LTS. När det gäller punkt 2 och hänvisningen till den som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § 6, se kommentaren till 20 § 5 LTS. För punkt 3 se kommentaren till 20 § 5 LTS. Avseende punkt 1, se kommentaren till 20 § 4 LTS. I punkt 2 görs följdändringar med hänsyn till omnumreringen av 4 kap. 1 §. Följdändring med hänsyn till omnumreringen av 4 kap. 1 §. Av en ny punkt 3 följer att registrerade avsändare som importerar bränsle i stället för att betala skatten till , ska betala skatten till . Noteras bör att skattskyldighet för registrerade avsändare, liksom för upplagshavare, enbart kommer i fråga när denne hanterar bränsle utanför uppskovsförfarandet. Se kommentaren till 34 § LTS. Se kommentarerna till 2222 c §§ LTS. I paragrafen, som är ny, regleras förfarandet när avsändaren önskar ändra flyttningens destination. Detta regleras i artikel 21.8 i punktskattedirek- tivet (se även kommentaren till 22 d § LTS). Åtgärden att ändra destination ska skiljas från den åtgärd som benämns splitting. Splitting, som regleras särskilt i artikel 23 i punkt- skattedirektivet, innebär att en flyttning av bränsle under skatteuppskov får delas upp på flera mottagare. Splitting kan enligt direktivet komma ifråga under förutsättning att den totala kvantiteten bränsle inte ändras, att uppdelningen sker på territoriet hos en medlemsstat som tillåter sådan uppdelning, och de behöriga myndigheterna i denna medlemsstat infor- meras om var uppdelningen sker. Cirkulationsdirektivet har inte mot- svarande bestämmelser, men samtidig har direktivet inte heller hindrat en uppdelning av bränsleflyttningar. En del länder bl.a. tillåter mot denna bakgrund splitting, varför punktskattedirektivet i detta avseende enbart reglerar den praxis som gäller. Bestämmelser om splitting kommer att finnas i författning på lägre nivå än lag. Se kommentarerna till 22e26 §§ LTS. Den bestämmelse som funnits i 7 § återfinns i paragrafens fjärde stycke. Se i övrigt kommentaren till 28 a § LTS. Se kommentaren till 28 b § LTS. Paragrafen är ny. Se kommentarerna till 32 § LTS. Bestämmelserna i det tidigare första stycket omfattas av nya 2 kap. 11 § 5 b. Se kommentaren till 18 § LTS. Tredje stycket tydliggörs genom att det uttryckligen anges att den skattebefriade förbrukaren får ta emot bränslet utan skatt eller med nedsatt skatt. Avseende ändringarna i tredje och fjärde styckena, se kommentaren till 31 e § LAS. Se kommentaren till 29 § LTS. Se kommentaren till LTS. 13.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi Se kommentaren till lagen om ändring i lagen (1994:1563) om tobaks- skatt i avsnitt 13.2. 13.7Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) I andra stycket görs en följdändring med anledning av ändringarna i 16 § LTS. Till tredje stycket punkt 1 flyttas tredje styckets nuvarande bestäm- melse. Hänvisningen till 16 § fjärde stycket LTS slopas dock. Detta eftersom det även i dessa fall av distansförsäljning kommer att vara mottagaren som är skattskyldig när säljaren inte ställt säkerhet för skatten. I tredje stycket punkt 24 införs nya bestämmelser som föreskriver deklarationstidpunkten för dem som är skattskyldiga för beskattade varor för att de innehar sådana varor eller för att de tar emot sådana varor vid distansförsäljning. Deklarationen ska i dessa fall lämnas in senast vid den skattepliktiga händelsen. Att skatten i dessa fall ska redovisas i en särskild skattedeklaration för varje skattepliktig händelse följer av första stycket. I innehavarfallen innebär föreskriften att skatten ska redovisas till senast i samband med att varorna kom att innehas, dvs. helt enkelt när man får varorna i sin besittning. För dem som tar emot varor vid distansförsäljning ska deklarationen lämnas senast när varorna förs in till . För mottagare vid distansförsäljning är det alltså viktigt att i samband med att varorna beställs förvissa sig om att säljaren ställt säkerhet. Har säljaren inte gjort det ankommer det på mottagaren att deklarera senast när varorna förs in till . detta sker kan vara svårt att ha exakt vetskap om. Genom att i dessa fall redovisa skatten och lämna in deklarationen i samband med att varorna beställs undviker man risken att drabbas av skattetillägg, förseningsavgift eller lagföring enligt skattebrottslagen (1971:69). Regleringen överensstämmer med de regler som gäller för övriga skattskyldiga som hanterar beskattade varor och som inte ställt säkerhet för skatten (se prop. 2002/03:10, s. 116). Vidare ändras tredje stycket redaktionellt och hänvisningarna till 9 § lagen (1994:1563) om tobaksskatt (LTS), 8 § lagen (1994:1564) om alkoholskatt (LAS) och 4 kap. 1 § lagen (1994:1776) om skatt på energi (LSE) följdändras. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.2 och 8.3. I första stycket punkt 6 görs följdändringar med anledning av att de