rfr · GW0WRFR7 · 2009-02-11 00:00:00 — Det har sagts att de två styrkorna inte ska blandas samman eftersom den ena finns i söder och den andra i norr. börjar detta lösas upp, och de går in på varandras områden. De måste samarbeta. Det är en amerikansk general som leder det hela. Det måste ske ett informationsutbyte. Hur ser du och din organisation på sammanblandningen? Vad kommer afghanerna att märka eller inte märka i detta? , Försvarsmakten: Sjukvårdsberedskapen i är alltid en allvarlig fråga för oss som ska ge resurserna och för förbandschefen på plats. Vi har successivt anmält och diskuterat utnyttjandet av tyska helikoptrar. Då var de grupperade i Termez. är de grupperade i Mazar, precis i samma område som vi själva är. Vi har ett bra samarbete med tyskarna och får samma stöd som ungrare, och alla andra får i området med de resurser som finns. har också tillfälligt kunnat deployera helikoptrar. Så vi har ett bra stöd i västra området. Vi har successivt tillfört splitterskyddade ambulanshelikoptrar och en framflyttad kirurgisk enhet för att säkerställa att den som är förbandschef på plats kan avgöra vilken profil han har i sina uppgifter kopplat till hur väl det OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FÖRHÅLLANDENA I 2008/09:RFR7 ser ut och hur han kan använda sina resurser. Vi kan inte föra in hundraprocentiga resurser på det sätt det skulle vara i . Vi tycker också att förseningen med helikoptern är allvarlig. Jag sade just till en kollega till dig i försvarsutskottet att vi kommer att göra utvärderingar. Jag tror att det är fråga om en form av treenighet. Vi kan själva ha lagt på för höga krav, att man ska kunna göra allting. Vi hade en flygbar helikopter, och sedan ska en Medevacförmåga läggas på. Det är möjligt att vi gick för högt i våra krav. Annars hade vi haft helikoptrar på plats . Bara att ha en helikopter på plats hade varit så mycket bättre. En helikopter med en läkare i hade varit så mycket bättre. En helikopter som kan göra allt hade varit bra. Vi har inte följt upp från industrins sida, , vad som har skett. Sedan har något skett utom vår kontroll som har att göra med konstruktionen av helikoptern och den här varningen har kommit. Det har vi rapporterat till vår uppdragsgivare regeringen. Vi har ett bra stöd av de tyska helikoptrarna. Jag känner inte att jag ger en signal att vi äventyrar våra soldaters män och kvinnor möjligheter att tjänstgöra i med de resurser som finns . Däremot kommer vi fortsatt att skyndsamt jobba för att se om det finns ett annat alternativ att få fram helikoptrar. vilar vi på tyska helikoptrar, och just nu har vi ett bra stöd av norska helikoptrar. Det är ett ständigt problem att rekrytera läkare. Därför prövar vi många olika metoder att göra det. löser vi dem kortsiktigt, och ibland långsiktigt. Om det inte skulle finnas en enda läkare där kommer det att påverka inte men den som är på plats och förmågan att vidta åtgärder. har vi löst det. Vi har också ett gott samarbete med . Det finns ett sjukhus i närheten. Jag följer frågan noggrant. Det är ett av mina mest prioriterade områden. Generalläkaren har ett återkommande ansvar. Han gör inspektioner i Af- ghanistan där han tittar på hälsovården i vid bemärkelse. Vi omhändertar frågorna, men generalläkaren har inte det operativa ansvaret. Det har den som är chef på plats. Men vi har en dialog med varandra. Det är fruktsamt. Då har vi inte advokat men någon som tittar på det hela från andra sidan. Sedan måste det vägas samman. Jag vill inte negligera frågan. Vi tittar på den noggrant från vår sida. Men jag brukar alltid vara ärlig. Det går inte att säga att det ska finnas helikoptrar dygnet runt. Vädret kan vara sådant. Det finns begränsningar för tyskarna, och det finns även begränsningar för norrmännen och det kan finnas begränsningar för svenskarna. Det är därför chefen på plats måste avgöra hur man bör genomföra vissa operationer om man uppfattar att det är ett dåligt underrättelseläge eller en riskbild. , : Frågan till mig gällde hur vi ser på problemet OEF och ISAF och hur de kan skiljas åt både i eget och i afghanskt perspektiv. Från början var det alldeles klart. Det här var två distinkt olika missions. De var lätta att hålla åtskilda. De var lätta att veta var 2008/09:RFR7 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FÖRHÅLLANDENA I de fanns geografiskt. ISAF fanns från början bara i , och skötte krigföringen via OEF på alla platser utanför . har både de organisatoriska sambanden och de operativa insatserna blivit alltmer svåra att hålla isär. Det gäller både oss utomstående betraktare och allra mest för afghanerna. I stora delar av , i södra, västra och östra delarna, uppträder ISAF och OEF i gemensamma operationer. Det är ibland lite oklart vem som har gjort vad och vem som ansvarar för dem. ISAF har i vissa provinser kommit att få en mer aggressiv, offensiv, krigförande uppgift än vad ISAF hade ursprungligen. Tittar man på britterna och kanadensarna i söder är det tydligt. Man har också velat från amerikanskt håll fusionera de båda organisationernas ledningar betydligt mer än vad såväl Nato som ISAF har tillåtit, men man har ändå kunnat utnämna en amerikansk general som var OEF-general. Man har sedan utnämnt en general som man har hämtat från till chef för . Det här är förstås ett problem för många av oss när vi vill veta vem som ansvarar för vad. Det är inte så att vi sammanblandar dessa av något slags inkompetens utan det är faktiskt drivet långt i samarbete och delvis i rent organisatorisk samverkan. Ett av de riktigt springande problemen i är att afghanerna inte längre vet vem som är där för att skapa fred och vem som skapar en avsevärd osäkerhet i deras vardagsliv med bomber, attacker och räder och framtvingar nya flyktingströmmar i flera av provinserna. Där ligger vår huvudsakliga kritik och vår uppmaning till uttalad försiktighet med tillhörigheten och det politiska behovet av att göra klart vem den svenska insatsen är tillhörig och var gränsen går. (): Herr ordförande! Jag vill tacka för mycket givande föredragningar. Detta är frågor som berör allt från global storpolitik till enskilda detaljfrågor, som är nog så viktiga. Jag har två frågor som rör lite olika områden. I propositionen föreslås en utökning också när det gäller OMLT- grupperna, alltså mentorerna till . Jag tror absolut att det är viktigt att den afghanska nationella armén blir bättre. Det är det som är lösningen så att vi till slut ska kunna ta oss därifrån. Hur utvärderas resultaten? Det finns ett antal utvärderingar, och föreslås att vi ska ha flera. Jag tror att det är bra. Vi får ofta bilden av att armén går bra men polisen sämre. Går det att säga något mer i detalj? är förslaget att gå ned även på lägre nivå, inte bara på bataljonsnivå. Jag vill gärna ha en kommentar till det. Vad är det som gör att polisen är så mycket svårare? Det är klart att de finns lokalt och agerar mycket mer lokalt och är därför säkert svårare att styra över. föredrog i detalj vad det är som pågår. Med tanke på den fortfarande rätt bristfälliga koordineringen av insatserna, har du någon prognos för detta? Kan de få ordning på detta på någorlunda kort sikt? (): Herr ordförande! Det har varit en lärorik förmiddag. Jag har två frågor. Den ena skulle jag vilja rikta till generallöjtnant . Den gäller helikoptrarna. Jag noterade att generallöjtnanten för egen OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FÖRHÅLLANDENA I 2008/09:RFR7 del ansåg att en helikopter, oavsett om det är en eller inte, skulle göra situationen mycket bättre. Jag har ingen annan synpunkt. Men eftersom det är problem att som ligger framför oss i propositionen tillföra den särskilda sort av helikopter som ni kanske hade önskat är min fråga: Finns det från Försvarsmaktens sida några alternativa lösningar? Vi tycks vara överens om att det viktigaste av allt är att få helikoptern dit. Tänker myndigheten i termer av att rekvirera helikoptrar på annat håll? Jag vet att till exempel hyr civila helikoptrar som man bland annat använder för medicinsk evakuering i som ju är ett mycket besvärligt område. Jag har också en fråga till som jag själv träffade i Af- ghanistan för lite . Historien visar att det är svårt att rekrytera rådgivare från andra myndigheter från polis, från Sida till tjänsterna i . Med din erfarenhet, skulle du vilja utveckla skälen till varför du tror att det har blivit på detta sätt? , : När det gäller varför polisen är svårare finns det rätt så många faktorer som styr det. Den första är att vi började bygga upp den senare än vad vi började med armén. Det är också så att man satsar väldigt mycket när man bygger upp armén initialt på egentligen alla nivåer, från soldater ända upp till generaler. Så gör vi inte när vi startar polismissionerna. Vi har börjat med generalerna och sedan har det inte kommit så långt. Det internationella samfundet har varit splittrat, vilket är synd, men de facto har det varit det. Man har inte haft någon gemensam strategi eller något gemensamt mål. Därmed har man inte kunnat välja väg för hur man skulle komma dit. Det är ett av skälen. Rekryteringen är ett annat. Man har kanske rekryterat bättre individer på de lägre nivåerna till armén än vad man gjort till polisen. Det har varit högre status att vara soldat än att vara polis. Ska man bygga upp ett rättsväsen krävs det dessutom en rätt så teoretisk utbildning. Där är analfabetismen ett stort hinder. Vad gäller fråga är det en ovanlig situation att som icke försvarsmaktsanställd jobba så nära Försvarsmakten. Det är nog det första kriteriet. Det andra kriteriet från min horisont är att levnadsförhållandena är rätt så svåra. Det krävs ett långt engagemang om man ska lyckas. Det tar innan man har kommit någonstans i sina relationer och i sina möjligheter att påverka andra för att jobba åt det håll vi vill. Få är beredda att ställa upp på det med nuvarande regler. Sannolikt skulle det bli lättare om man justerade hemresor och annat. Jag tror inte att lönerna är något större problem. Möjligheten att jobba från för att sedan vara i hade antagligen lättat upp det. Ledningsförhållandena på plats är något som antagligen också har varit ett problem. När man kommer som civil får man var sjätte månad förhandla om alla relationer du har på plats med det nya förbandet eftersom bytena sker så pass ofta. Många små saker gör sannolikt att det är svårt. 2008/09:RFR7 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FÖRHÅLLANDENA I , Försvarsmakten: Vad gäller OMLT sker regelrätta utvärderingar av systemet. är delaktigt i de utvärderingarna. En del i strategin för att en gång kunna lämna är att bygga upp de militära och polisiära säkerhetsstyrkorna och det juridiska systemet. När det gäller de militära styrkorna har man sagt att man ska utöka antalet afghanska förband. På det sättet ska man utöka från en till två brigader i det norra området. En annan utvärdering visar att Kandak ger betydlig effekt i sättet att upprätthålla säkerheten i de områden där de finns. De har även gott renommé om man jämför med de polisiära styrkorna. De kanske rekryteras på ett annat sätt, utbildas på ett annat sätt och uppträder på ett annat sätt. Därför är slutsatsen bland alla chefer som varit på plats och även här hemma att detta är en väsentlig del även för oss, som har så stort ansvar i fyra provinser, att också ta detta ansvar. Det ger oss bättre säkerhet i de operationer som vi gör tillsammans med polisiära och militära styrkor. Det är de som har den juridiska rätten. Vi stöder dem med våra resurser för att koordinera. För att svara på frågan är vi alltså med i denna utvärdering och ser den effekten. Jag håller med när det gäller polisen. Det är lätt att säga att man ska göra OMLT av polis. Jag tyckte dock att det beskrevs ganska bra hur många aktörer det är. Ur ett svenskt perspektiv tror jag att det skulle vara bra om vi hade polisrådgivare. Då skulle vi kunna hjälpa till och få en mer effektiv polis i alla fall där vi verkar. Det kan vara av nationellt intresse och hjälpa till i den stora helheten. Det är självklart att vi kommer att överväga andra alternativ när det gäller helikoptrar. Vi har redan börjat se på vilket sätt vi ska göra det för att titta på alternativa lösningar. Jag vill säga att det inte är någon kris eller katastrof. Vi har ett gott stöd av tyska helikoptrar som finns där. Man ska inte tro att det inte finns något alls. Det finns både tyska och norska helikoptrar. Man får inte tro att tillförseln av en svensk helikopter gör skillnad från inget till allt, utan det är en viktig del. Det handlar framför allt om att vi ska dela ansvaret med andra länder så att vi på samma sätt tillför den resursen. Därför är det viktigt att vi visar allvaret i detta också. Vi utsätter dock inte våra soldater för någon ökad risk i och med förseningen eftersom det finns andra resurser där. Men det skulle ge oss ökad effekt. Vi samarbetar med norrmännen. De har också en ändlighet på sin del och skulle se mycket positivt på att vi skulle deployera. Svaret på frågan är att vi kommer att titta på alternativa lösningar. (): Jag vill tacka för mycket intressanta inlägg i en viktig och svår fråga. Det är en tragisk konflikt i och området däromkring. Det är bra att FN och ISAF är där. Det är bra att svenska soldater deltar och gör mycket stora uppgifter i fredens tjänst. Det är viktigt att vi diskuterar hur vi i kan bidra på bästa sätt i denna konflikt. hade ett mycket intressant inlägg om balansen mellan militära och civila resurser, vilket även inne på. Jag tror att vi är överens om att vi vill ha så mycket civila insatser som möjligt. Det var även inne på. Balansen är viktig. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FÖRHÅLLANDENA I 2008/09:RFR7 nuläget få säkerhet. och talade båda om den nya administrationen i och vad det kan innebära. Det är nog avgörande för hur detta ska kunna utvecklas. talade om det försämrade säkerhetsläget och om ISAF:s och ansvar i detta. Det finns säkert misstag begångna i detta. Det är inte lätt att bekämpa en fiende som strider på det sätt som sker. talade lite om talibanernas ansvar för säkerhetsläget. Den legitima regimen är ju regeringen . Talibanrörelsen vill störta den och införa sharia. Man vill inte låta kvinnor studera. Man bedriver en urskillningslös och fruktansvärd terror med hemska självmordsdåd och andra dåd med stridsmetoder som är avskyvärda. Man mördar biståndsarbetare och bränner skolor. Detta måste fördömas och förhindras. Det är vi säkert överens om. ISAF är i på FN:s mandat för att stötta och bygga upp den afghanska armén. Att ge mer bistånd är vi överens om. Riskerar dock inte en minskning eller en utebliven förstärkning av de fredsfrämjande insatserna i svenska PRT att öka talibanernas inflytande och belöna deras stridsmetoder? Den avvägningen måste vi också göra. Min fråga till , gärna med kommentarer från övriga som vill, är: I det läge som är, talar du om hela när du förespråkar mer civila insatser och mindre militära eller talar du även om svenska PRT? Min bedömning är att det finns ett behov av att göra en selektiv förstärkning med till exempel helikoptrar och sjukvård i det svenska PRT:et. lägger kanske hälften av sina insatser i civila insatser. Jag tycker att det ska öka, men vi måste ta ett ansvar för den uppgift vi faktiskt har, även militärt, att främja freden i vårt PRT. Behöver inte också detta göras? (): Ni har samfällt gett en bild av hur det ser ut i så att vi förstår. Ni säger allihop att FN:s roll är svag. Ni ger också bilden av att samarbetet är dåligt på olika nivåer. Vi har militären i ett litet område och polisen som kommer via EU på andra områden. Vi har också fått en fin beskrivning av hur arbetar på ett ännu större område. Allas uppgift är att skydda samma land, få samma land att bli ett stabilt land och framför allt att skydda civilbefolkningen. Hur ser samarbetet ut i för att lösa uppgiften tillsammans i ? Finns det någon gemensam långsiktig planering mellan olika myndigheter i ? Ni delar ju uppfattningen hur bilden ser ut. Hur ser det ut med samplanering och påtryckning gentemot FN och EU? Finns det någon strategi för att långsiktigt öka arbetet? Eller arbetar vi i fortfarande i våra stuprör för att sedan träffas i och försöka lösa uppgiften via samarbete? , : Utgångspunkten för fråga måste vara följande. Det har gått västvärlden interfererade i för att få bort talibanerna. Det såg möjligen lite lovande ut initialt, , men därefter har det gått utför. Säkerheten har blivit sämre och sämre, både för militären och inte minst för civilbefolkningen. Trots det har det aldrig funnits så 2008/09:RFR7 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FÖRHÅLLANDENA I mycket soldater som det finns i . Det görs fler stridshandlingar vad gäller bomber, vare sig man räknar i antal bombardemang eller fällda bomber, än vad det mestadels har gjorts i . Det är alltså en mycket kännbar effekt av krigföring som den afghanska befolkningen år ut och år in är utsatt för. Det är i det perspektivet man måste se hur den afghanska befolkningen ser på den utländska militära närvaron och där förstå varför det har gått åt detta håll. Det finns alldeles riktigt en legitim regering. Den är folkvald. Den hade hög trovärdighet till att börja med. Den hade något att säga till om. Men den utländska militären, framför allt OEF, har upprepade gånger fullständigt nonchalerat vad regeringen har bett om, vädjat om, tagit upp i internationella forum och i samarbetet på ambassaderna i : inte våra byar om det inte sker i någon typ av samarbete oss emellan! Gör inga byräder! Förnedra inte vår befolkning! Vi kan inte bibehålla någon legitimitet med den typen av militära insatser. Därför har det hänt allteftersom åren gått att man ser negativt på den militära närvaron som har varit ovanligt kännbar för befolkningen och för all del också på en del av den västerländska närvaron över huvud taget. Då har talibanerna hittat utomordentligt bra nischer att driva propaganda i, nämligen just den bristande legitimiteten hos den folkvalda presidenten och regeringen och regeringens allierades dåliga uppförande som skapar osäkerhet för befolkningen. Det är befolkningsperspektivet på detta. Det har fått en väldig spridning. Det är medlidande, sympati och kränkning av den nationella suveräniteten. Det är alla möjliga slags känslor som är mycket märkbara. Medan jag fullständigt fritt kunde åka runt i i alla provinser bara och mestadels höra stöd för det som pågick är det nästan omöjligt att utanför regeringskretsen hitta någon som entydigt säger så. Jag har fördelen att kunna ett av språken, jag rör mig på egen hand och jag har gamla nätverk som jag kontaktar. Jag har alltså helt andra källor än vad man behöver skaffa sig på officiellt håll. Det tog ändå jag hittade en enda person som sade att han gillade detta och gav det sitt stöd. Det gällde inte specifikt någon enskild nations militär. De regionala skillnaderna är jättestora. Jag har försökt fånga in lite mer än bara det som sker i , norr eller nordost. Detta är summan av besök i 17 provinser och bekantskap med som jag har delat med mig av. I det läget blir det inte logiskt att tänka sig att säkerheten blir bättre om det bara blir fler soldater. Det går bara med mer civilt bistånd och mer stöd till civilsamhälle, statsapparat och så vidare. Med talibanerna som fiende måste man utan tvekan också ha militära muskler, men det går inte att öka den militära närvaron utan att fundamentalt ändra den strategi som vi har sett inte fungerar. , : Vi befinner oss just nu där vi med all säkerhet kommer att se en förändring av strategin. En ny administration är på väg in i som i allmänhet och inte bara när det gäller har en annan syn på till exempel använd- OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FÖRHÅLLANDENA I 2008/09:RFR7 ning av diplomati och icke-militära metoder jämfört med den tidigare. Det finns därför anledning att vara hoppfull om att strategin i på det stora hela kommer att förändras. är det viktigt i en situation där det finns problem med både den afghanska befolkningens lojalitet med regeringen och synen på utländsk trupp att ISAF-styrkorna kan interagera med befolkning och lokala myndigheter. Om beskrivningen som vi har hört från våra militära kolleger stämmer, nämligen att man ska hantera 40 kommuner med den trupp man har, är möjligheten att interagera med befolkningen mycket begränsad. Just i en situation där det finns misstänksamhet eller fientlighet från befolkningen mot utländska styrkor rent allmänt är det naturligtvis viktigt att kunna öka nivån av interaktion mellan de svenska styrkorna i dessa provinser och befolkningens representanter. Det är alltså inte alls nödvändigtvis så att en ökning av den militära närvaron betyder att man får större problem med befolkningen. Det kan faktiskt vara tvärtom. , Försvarsmakten: Vad gäller stuprören arbetar jag på en myndighet och kan inte recensera hur regeringen jobbar. Sedan rapport har dock Försvarsdepartementet och startat en koordinering. En sådan har de självklart alltid, men är även Försvarsmakten och Sida med och hoppas vi även . Det ska vara en coordination board för att kunna koordinera insatser och kunna förstå varandra och därigenom komma fram till bättre och klokare beslut. Det känns positivt och som en framgång. Då jobbar vi inte i stuprör längre utan har lämnat Axel . Den långsiktiga delen är en sak för er. Det är i och regeringen som man jobbar med EU. Självklart är det ett grannlaga arbete som också berör . jobbar också med FN, både civilt och militärt. Vi jobbar också militärt i Nato, och vi finns politiskt. Som tjänsteman tycker jag att det är viktigt att man har en svensk nationell policy som integreras i den internationella där man självklart från politisk sida har att framföra den ordning man vill ha. Att vi har en nationell svensk policy tycker jag är bra. Det är inte civilt eller militärt. Det är inte det ena som är lösningen utan allt tillsammans. Det gäller dock att hitta rätt balans, och det är ansvar. , : Jag är chef för polisens utlandsstyrka. Jag vill göra ett påhäng på det som sade om rekrytering och det som sade beträffande myndighetssamverkan. Vi ser inga problem med att kunna rekrytera poliser till insatsen i . Det som däremot är synnerligen angeläget är att ta hänsyn till farlighet i uppdraget och förändringen av mandatet. Vi ser att EU kommer att vilja driva på att jobba mer offensivt mot framför allt terrorister i området. Det har inte varit ofarligt tidigare, och det kommer inte att bli mindre farligt i fortsättningen. Det ställer krav på vilka poliser vi skickar dit, hur vi utbildar och utrustar dem och hur vi följer upp hur de fungerar i området. Det sista vi vill se är att någon kommer hem i en form som vi inte vill se dem i. Det ställer extremt höga krav på att vi förändrar synen på hur vi förbereder personerna, både vad gäller rekrytering och 2008/09:RFR7 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FÖRHÅLLANDENA I Vi ser dock inga problem med att kunna rekrytera folk till de uppdrag som vi får att hantera i . Vi får dock mer jobb att göra. Vad gäller myndighetssamverkan får vi ytterst våra pengar från UD: Var vänlig leverera poliser till 18 missioner! Vi vill gärna kunna koordinera det med andra insatser, till exempel bistånd, där koordinationsdelen visar betydande tecken på utvecklingspotential. De samlade insatserna när man går in i ett område är präglade av långsiktighet. De är präglade av att vi som poliser inte kan göra allt själva. Det behövs kriminalvårdare för att ta hand om dem vi arresterar. Det behövs åklagare för att åtala folk, och det behövs domare. Delar av säkerhetsproblematiken kan vi lösa med våra kompetenser, men militära kompetenser behövs i allra högsta grad för att lösa andra säkerhetsdelar som logistik, boende och sjukvård. Där har vi oerhört bra samarbete med Försvarsmakten, inte minst i Kosovo och . Det är exempel på hur svenska insatser kan koordineras, samlas till större områden och ge mervinster som är svåra att sätta på pränt. Mycket av det sker för vår del vad gäller utbildningssamverkan tillsammans med Försvarsmakten det sker dagliga samarbeten. Det kan förbättras även i övrigt.