rfr · GW0WRFR10 · 2009-06-01 00:00:00 — om kultur som kreativ tillväxtkraft Riksdagstryckeriet, , 2009 beslutade att ta initiativ till ett forsknings- och framtidsseminarium på temat kultur som kreativ tillväxtkraft. Syftet med seminariet var att belysa några centrala frågeställningar inom området, såsom vad begreppet kreativa näringar står för och vilken betydelse detta samhällsfenomen har för ekonomin och tillväxten. Till seminariet inbjöds forskare och experter inom området. Följande person medverkade: , publicist, , forskare och lärare vid i samt gästprofessor på , , forskare vid i samt , ordförande och TILLT som arbetar med kultur som en del i personalarbetet. ersatte , vd i som var inbjuden, men som fick förhinder i ett sent skede. Utfrågningen dokumenterades i stenografiska upptagningar. Utskottet bedömer att vad som framfördes under utfrågningen är av allmänt intresse och bör göras tillgängligt för en vidare krets. Därför publiceras här en utskrift från utfrågningen samt programmet för seminariet. Offentlig utfrågning om kultur som kreativ tillväxtkraft Öppnande, (), kulturutskottets ordförande Kulturpolitikens moment 22: Den som förplanerar estetisk förnyelse bäddar för konstnärligt stillastående Kulturekonomi: om kulturens ekonomi och ekonomins kultur , forskare och lärare vid Handelshögsko- lan i , gästprofessor på En kort introduktion till det kulturekonomiska forskningsfäl- tet samt hur man i utbildningssammanhang arbetar dubbel- riktat och interdisciplinärt, mellan kultur och ekonomi Vad är egentligen en kreativ industri? , forskare vid Internationella Handels- Omfattande arbete har lagts ned på hur man ska definiera kreativa industrier och mäta det egentliga värdet av dem. har i princip alla definitioner baserats på vad som produceras, snarare än att man har tittat på vad som faktiskt händer inom själva produktionsprocessen. fokuserar på funktionerna och processerna snarare än slutpro- Var hittar vi egentligen högst grad av kreativitet? Konstens och kulturens roll som utvecklingsfaktor i arbetslivet Hur en långsiktigt hållbar struktur för korsbefruktning byggts upp mellan kulturlivet och arbetslivet i . Verksamheten har uppmärksammats ett flertal gånger av Europeiska kommissionen som det mest genomgripande programmet för hur kultur kan utveckla arbetslivet på europeisk nivå. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KULTUR SOM KREATIV TILLVÄXTKRAFT Avslutning, (), kulturutskottets vice Offentlig utfrågning om kultur som kreativ tillväxtkraft Ordföranden: Jag heter och är kulturutskottets ordförande. Tillsammans med vice ordföranden kommer jag att leda seminariet. På temat forskning och framtidsfrågor hälsar kulturutskott allihop hjärtligt välkomna till dagens seminarium om kultur som en kreativ tillväxtkraft. Kulturen har fått en allt större betydelse för samhällsutvecklingen. I den regionala planeringen får den en viktig roll som lokaliseringsfaktor och som drivkraft för regional tillväxt. Olika former av kultur och upplevelser anses spela en allt större roll för tillväxt och sysselsättning. Men vad står begreppet kreativa näringar för, och vilken betydelse har de för ekonomin och tillväxten? Vi ska under de närmaste timmarna ta del av inledningar som har fyra olika rubriker. Den första är: Kulturpolitikens moment 22 Den som förplanerar estetisk förnyelse bäddar för konstnärligt stillastående. Den andra är: Kulturekonomin, om kulturens ekonomi och ekonomins kultur. Den tredje är: Vad är egentligen en kreativ industri? Den fjärde är: Konstens och kulturens roll som utvecklingsfaktor i arbetslivet. tar vi en kort paus. Därefter blir det utrymme för frågor och diskussion. Jag kommer till den första inledaren, , som jag hälsar varmt välkommen. Han är publicist, tidigare chefredaktör och chef för kulturredaktionen på . inledning heter: Kulturpolitikens moment 22 den som förplanerar estetisk förnyelse bäddar för konstnärligt stillastående. Ordet är ditt, varsågod! : Tack så mycket. Jag ska börja med att hänvisa till en författare som har en speciell aktualitet , nämligen . Det är fatwan mot honom utfärdades. är en person som av detta och andra skäl reflekterat mycket över konstskapandets villkor. Han är en kommersiellt framgångsrik författare. Men han har också en sammansatt syn på det kommersiella i förhållande till litteratur. Han skrev en sagosamling som finns på svenska under . Han skrev den för sina söner och . I en av de berättelserna skildrar han hur ett par rubinklädda skor ska säljas på en auktion. De skorna har en magisk kraft som är hämtad ur . Den som bär skorna kan på föras till sin drömplats och rum. Men rubinskorna är oåtkomliga för alla andra än de superrika. De förvaras bakom skottsäkert glas i auktionskammaren. Sagans magiska kraft har sugits upp av en affärsidé och har därmed förlorat sin befriande förmåga. Marknaden har satt gränser för den mänskliga fantasin. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KULTUR SOM KREATIV TILLVÄXTKRAFT Det finns en amerikansk ekonom som heter . Hon blev hedersdoktor vid . Hon tillhörde den så kallade Chicagoskolan. Det är det ideologiska påvedöme som predikar frisläppta marknadskrafters välsignelsebringande kraft. bytte hon sida. Hon skrev en briljant essä, en uppgörelse med sin tidigare religion. Den heter Missing Ethics in Economy. Där ger hon följande karakteristik av sin trosföreställning: de formar sina handlingsnormer uppträder ekonomer som samhällsingenjörer. I princip kan de lägga fram planer för full sysselsättning eller för utrotningsläger. Samhällsingenjören kommer att invända att han aldrig skulle kunna förknippas med utrotningsläger, men i så fall måste han ange vad han drar den moraliska gränsen. Det är ett etiskt övervägande som ekonomer är föga villiga att genomföra. För McCloskey är nyliberala ekonomers reduktionistiska syn på konstskapande ett centralt problem. I deras tankevärld är det enda som ger konsten legitimitet dess marknadsvärde. En konstnärs framgång avgörs av förhållandet mellan produkt, försäljningsplats och publikintresse. Samspelet mellan dessa faktorer avgör säljbarheten i varje enskilt fall. Det enda objektiva kriteriet för ett konstverks status är dess aktuella prisnivå. En bok som är en klassiker i samhällsvetenskapen heter Homo Ludens, Den lekande människan, och kom ut . Man ska inte glömma när den kom ut. Det var i fascismens . Där ger en holländske historikern en tolkning av mänskligt samspel som nog ger en större rättvisa åt konstskapandets villkor. Leken är den aktivitet som skiljer sig från andra former av samliv genom att den är avsiktslös och inte ett dugg nyttorelaterad. Den ligger utanför vardagens rutiner, och den rymmer för dem som deltar spänning och förväntan. Alla i gruppen som leker följer grundregler. Men de kan förändra reglerna och kan bestämma sig för att handla på impuls. Ingen enskild lek liknar därför någon annan. Jag tror att vi alla kan gå tillbaka till vår barndom och uppleva de kreativa ögonblicken i leken. Stämningen i gruppen är vad som avgör när det är dags att avsluta frispelet. Det finns ingen fastslagen slutpunkt. För mig är nyskapande konst en lek där reglerna bestäms i efterhand. Konstnären, han eller hon, provar nya former utan någon som helst garanti för hur de kommer att tas emot. Hon eller han sätter varje gång sin karriär på spel. Ingen kan förutsäga om någonting i det nya uttrycket kommer att bli bestående. Samspel och konflikter mellan konstnärer, publik och kritiker och för den delen också köpare bestämmer reglerna i varje enskilt fall. Den konstnärliga leken har både skapande och tolkande inslag. I efterhand kan vi se hur verk på alla konstområden har präglat epoker. Det som tydligast skiljer konst från materiella tillgångar är att det immateriella värdet kan bestå över årtusenden. Titta på grottmålningar. Har de ett lägre eller högre värde än annan konst genom världshistorien? Immateriella värden kan inte fastställas i siffertermer. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KULTUR SOM KREATIV TILLVÄXTKRAFT 2008/09:RFR10 Konstnärlig förnyelse förknippas ofta med storstadskultur. Men styrkan i den kollektiva skaparkraften, i att skapa det lekfulla momentet, är inte knuten till en befolknings storlek. Titta på med 300 000 invånare. plats på den internationella konstnärliga scenen med en stad som . Vilken slutsats ska vi dra av detta, att islänningar är mer begåvade än Malmöbor? Den slutsats vi ska dra av detta är att överallt finns skaparkraften latent, förutsatt att vi skapar förutsättningar för den att utlösas. Det är vad det handlar om. är ett mycket litet land. Men och åren därefter var de nordiska länderna de som drev det modernistiska uttrycket i konsten till att bli en europeisk angelägenhet. var den person som förklarade för tyskarna. Det gjorde man därför att man hade självförtroende. Man förstod att det inte var storleken som avgjorde framgången. Jag tror för min del att vi har en emancipatorisk kraft i den elektroniska revolutionen för att utlösa skaparkraften som finns i undertexten hos människor. Den har potentiellt samma möjlighet att fullborda det som tryckkonsten en gång började skapa, nämligen allas rätt och möjlighet att uttrycka sig genom att själva läsa och skriva. Den elektroniska revolutionen, tillgången till digitalteknik och datateknik, ger samma möjlighet att använda sig av bilden, av diverse kombinationer och uttrycksmöjligheter. Men för att det ska bli möjligt måste skolor, bibliotek och all annan fritidsverksamhet se till att människor oberoende av bakgrund kan få tillgång till de möjligheterna. Jag har varit inblandad i ett projekt i som heter . Det handlade om att ge unga människor, tonåringar, möjligheter att göra en minut långa videofilmer. Jag har sällan sett filmer som har gjort ett så djupt intryck på mig. Hur hade de burit sig åt? De hade ställt teknisk utrustning och kompetens att göra och redigera videofilm till tonåringarnas förfogande. Det var inte EU- tonåringar, utan tonåringar från hela , och det var också de från länder på andra sidan . Det visar någonting om den skaparkraft som finns hos alla människor om man bara ser till att utlösa den. Jag tror för min del att om vi skulle placera ut den här sortens utrustning på medieverkstäder, skolor, bibliotek och föreningar där vem som helst har möjlighet att gå in och där journalister, konstnärer, filmmakare frivilligt hjälper till och talar om hur man ska göra så skulle vi få en explosion av konstnärlig skaparkraft. Elitismen säger att det inte är alla som har den här skaparkraften. Det är en av de blockerande faktorerna. Jag ska ge ett personligt exempel från min egen tillvaro. I där jag växte upp kom som mycket ung person en konstnär som hette och var teckningslärare . Min syster, som är än jag, hade lyckan att få honom som teckningslärare. Hon lärde sig teckna, och hon lärde sig också ett helt annat yrke. Hon blev en person som inspekterade blandade skolor i på offi- OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KULTUR SOM KREATIV TILLVÄXTKRAFT Men tecknar hon och målar hon. Det är förtjänst. Jag hade en teckningslärare som var väldigt förtryckande. Jag lärde mig inte teckna. Min syster var kanske mer begåvad, jag vet inte. Men å andra sidan hade jag en svensklärare som lärde mig att skriva. Utan den insatsen hade jag inte kunnat välja det yrke som jag fick. Tack så mycket. Ordföranden: tackar så mycket för dessa tänkvärda ord. Vi går rakt på den andra rubriken. Vi hälsar den andra inledaren, , välkommen. Hon är forskare och lärare vid i och gästprofessor vid . inledning heter: Kulturekonomi om kulturens ekonomi och ekonomins kultur. Ordet är ditt. Jag är van att prata , så jag tycker att detta är jättesvårt. Jag startar en kurs , och jag kan då prata fram om detta ämne tillsammans med mina studenter. Det tycker jag egentligen är ganska lagom tid för att prata kulturekonomi. Det här blir väldigt kort och ytligt, och det tycker jag själv är lite jobbigt måste jag säga. Det är nämligen ett otroligt spännande område som har vuxit något fantastiskt . Jag har hållit på i ungefär med det, först och främst på och också på . Den förändring som fältet som sådant gått igenom är fascinerande. Jag ska bara börja med en liten anekdot, och sedan ska jag komma in mer på fakta. När jag började och sade att jag skulle börja forska om det här fältet på tittade mina kolleger på mig som om jag vore fullkomligt vansinnig. Kan du inte hålla på med något viktigt och riktigt i stället som till exempel ? Det här med kultur hade ingenting med ekonomi att göra. Ekonomin var det nyttiga som skulle driva samhället framåt. Sedan kunde man hålla på med kultur vid sidan av. Det var helt okej. Men inte hade det någonting med ekonomi att göra. Jag stod ändå på mig och gjorde en kompromiss. Parallellt upplevde jag också ett visst problem i kultursektorn. Den första person jag ringde, en teaterregissör och sedermera teaterchef, sade: Om jag pratar med dig som skriver en doktorsavhandling vid blir jag korrumperad för livet. Det är en berättelse från detta fält och hur det har förändrats. Jag kommer tillbaka till hur det har förändrats. Kulturellt och kommersiellt stod väldigt starkt emot varandra i något slags föreställningsvärld. Därmed inte sagt att det inte funnits några länkar i praktiken. Det har det självklart. Men i den vetenskapliga föreställningsvärlden där vi gärna skilt saker åt har det stått bitvis isär, och bitvis på goda grunder som har varit inne på. Dock skulle jag vilja säga att vi här ser den stora förändringen. Tittar vi på oss ekonomer är vi på närmare 20 stycken som på OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KULTUR SOM KREATIV TILLVÄXTKRAFT 2008/09:RFR10 olika sätt berör kulturens ekonomi. Kulturen har fått en ekonomisk betydelse. Det handlar om de kreativa industrierna, som ska prata om, men vi har också börjat tänka i de termerna för ordinärt, traditionellt näringsliv. Flödena går åt bägge håll. Kulturen i sig har också tagit till sig ekonomin, och de ekonomiska förutsättningarna har blivit mer aktuella. Gränsverksamheten som växer fram i skärningspunkten mellan det kulturella och det kommersiella är förstås en viktig aspekt. Det handlar om de kreativa näringarna men också näringar såsom HM, och traditionella svenska företag. De har självklart hämtat mycket från den kulturella sfären. Det är förstås en väsentlig del av fältet. En annan är att titta på den traditionella kultursektorn, som kanske aldrig kommer att bli kommersiell och aldrig kommer att klara sig på marknadens villkor, och de ekonomiska förutsättningarna för den. De flesta ekonomer skulle ändå hävda att det finns ett samband häremellan. Har vi inte en livskraftig grundläggande infrastruktur kanske vi inte heller når spetsen vare sig konstnärligt eller ekonomiskt och kommersiellt. Detta sysslar vi med. Jag är företagsekonom. Det är en viktig skillnad för oss. Det betyder att det inte är framför allt de samhällsekonomiska effekterna utan de företagsekonomiska förutsättningarna som vi sysslar med. Jag ska ge ett par exempel på forskning. Jag tänkte att jag skulle ge en överblick, men det är helt omöjligt . Det blir snarare ett par exempel, ett par nedslag, på vad den kulturekonomiska forskningen kan handla om. Ett sådant exempel kan vara vad vi som företagsekonomer sysslar med. Om vi nu ser att de kreativa näringarna, kulturindustrin, det som växer fram i skärningspunkten mellan det kulturella och kommersiella, är en väsentlig del av ekonomin och samhället, finns det då specifika affärs- och organisationslogiker? Det är en sådan typisk sak som ekonomer kan syssla med. En sak är att hantera balansen mellan det kulturella och det kommersiella, som trots allt också finns kvar. Vissa delar kan inte i första hand sträva efter att bli kommersiellt gångbara, för om de gör det så blir de inte det. Man måste sätta det kulturella i första hand. Det gäller även de mer industriella delarna av kulturekonomin. Detta kan glömmas bort . Men för att långsiktigt bli nyttig kan man behöva vara väldigt konstig. Det finns också några mer specifika, ekonomiska bitar. Det handlar t.ex. om en osäker efterfrågan som gäller många. Vi vet inte i förhand vad vi vill ha. Det går inte att veta vad marknaden vill. Arbetet styrs av en inre vision. Det blir inte bra dansföreställningar av att göra en marknadsundersökning. Vi kan inte på förhand tänka ut vad vi vill ha. Det är såtillvida en osäker efterfrågan, ett riskfyllt företagande som styrs av en inre vision och som återigen behöver göra det för att det ska bli bra. Det handlar också om sådana saker som standardiseringen. Det är grundläggande i kulturekonomin. Standardiseringen, rationaliseringen, har inte OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KULTUR SOM KREATIV TILLVÄXTKRAFT kunnat följa den övriga industrin. Det ligger i konstens och kulturens natur att ha en oändlig variation och att bryta ny mark. Detta skapar också specifika förutsättningar för företagandet på området. Det är en kostnadsstruktur som förstås varierar lite grann. Men i stora delar handlar det om att det är höga produktionskostnader, låga reproduktionskostnader och kanske till och med en sjunkande betalningsvilja. Upphovsrätten hinner vi inte med , det kan jag säga på en gång. Det är dock en oerhört central frågan inom kulturekonomin. Att titta på detta är en del av det kulturekonomiska fältet. Hur ser det ut? Betyder det att vi behöver tänka i andra termer? Hur ser kostnadsstruktur, företagande och affärs- och organisationslogik ut? Det finns ett annat exempel som jag själv är lite småförälskad i. Jag tycker att det är väldigt spännande. Vi som företagsekonomer, eller i varje fall den del som jag tillhör, vill gärna vidga de mentala föreställningarna. Det är en viktig aspekt i det hela. Det handlar om att vidga rummen och hur vi tänker om olika områden. Kulturfinansiering är ett typexempel på det. Jag jobbar mycket på i ett näringsliv. Där tror man alltid att all kultur är offentligt finansierad, brukar jag säga. Det är väl att ta i. Men det finns en väldigt stark föreställning om det. Det handlar om att spränga föreställningen att allt är offentligt finansierat, vilket vi vet absolut inte är fallet. Tvärtom är det hushållen och på så sätt marknaden som står för den stora delen av kulturfinansieringen i . Självklart finns också privat kulturfinansiering. Det är ett hjärtebarn för mig. Jag håller just på med projekt om stiftelser. Vi är i överens om att vi behöver en kultursektor. Hur ser de ekonomiska förutsättningarna ut för den? Behöver vi komplettera den offentliga finansieringen med andra delar, självklart med hushållen och marknaden? Vad finns mer? Det är den privata kulturfinansieringen. Där tänker vi, tycker jag om jag ska vara lite elak, snabbt i termer av sponsring. Det är sponsring som är lösningen. Vi talar enbart om sponsring när vi tänker på samarbete mellan kultur och näringsliv? I själva verket finns det ofta många andra sätt att samarbeta som kan ge mycket mer djupgående effekter. Det handlar om att vidga formerna och titta på andra typer av samarbeten och andra typer av privat kulturfinansiering. Det är väsentliga bitar. Fungerar det annorlunda? Vad har vi för föreställningar? Ni som sitter i kulturutskottet känner säkert till det, men siffrorna som kom har i varje fall rubbat föreställningarna. Vi har talat om som ett så stort land för kultursponsring. Det har vi hört, eller hur? Tittar man på de siffror som kom nu visar de på att sponsringen utgör av kulturfinansieringen i . De amerikanska siffror jag har är jag lite osäker på. Jag är osäker även på de brittiska. Jag litar inte på statistiken om jag inte har gjort den själv. Jag vill varna för det, men det får en åtminstone att tänka. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KULTUR SOM KREATIV TILLVÄXTKRAFT 2008/09:RFR10 I talar vi kanske om av kulturfinansieringen. Det är ändå inte en så stor skillnad på det som kommer från sponsring. Är det i ? Den privata kulturfinansieringen räknar vi där som sponsring, privata donationer och stiftelser. Den står totalt för av kulturfinansieringen. Det är inte heller så stort som vi kanske ibland har gjort gällande. Sådant är viktigt att lyfta fram och problematisera. Som kulturekonom tycker jag att det är otroligt väsentligt. Jag kan ta ett exempel när vi talar kulturfinansiering. Vi säger att sponsringen står för 90 miljoner i av kulturfinansieringen. Vi mäter troligtvis inte allt. Vi mäter inte alla samarbeten och inte hela den privata kulturfinansieringen. Jag kan ta ett litet exempel. Sparbanksstiftelserna stod , det är något vi håller på att räkna på just , för drygt 100 miljoner till kulturen. Det är mer än sponsringen totalt. Men det fanns inte över huvud taget med när vi tänkte. Det är sådant vi sysslar med. Vad händer om vi vidgar föreställningarna? Det handlar kanske inte bara om att tänka kommersiellt och offentligt som vi lätt gör. Vi har offentlig finansiering, och så går vi till marknaden, sponsring, entreprenörskap och bla, bla, bla. Det finns också det som är civilt med en annan logik med ändamål i fokus. Här finns det vissa lagstiftningsaspekter som vi inte ska gå in på just . Det är samma sak som med upphovsrätten. Vi har inte tid. Men det är oerhört väsentligt. Det var exemplen. Vad gör vi? Det handlar om att titta på kulturens ekonomiska förutsättningar och kulturens logik ekonomiskt. Det handlar om att titta på kulturfinansieringen och återigen försöka hitta exempel. Vi jobbar just nu med Sparbanksstiftelserna i en skrift som förhoppningsvis kommer här i vår. Det är oerhört spännande, och tyvärr oerhört sorgligt med tanke på att det ser ut som det gör där. Det gäller över huvud taget att vidga och tänka till. Det gör vi forskningsmässigt och självklart utbildningsmässigt. Det är här man helst vill ha de . I mitt personliga fall har jag jobbat mest dubbelriktat. Det ena är att föra in ekonomi, företagande och entreprenörskap i konstnärliga utbildningar, i mitt fall på . Men vi försöker nu även samla alla konstnärliga högskolor. Det är inte så lätt alla gånger. Vi behöver utöka kunskapen. Hur kan man göra det på bästa sätt? Hur utbildar man i företagande i en sektor där kanske kommer att driva eget företag? Det är jätteväsentligt. Det finns fortfarande mycket att utveckla. Det är vansinnigt spännande och vansinnigt roligt men mycket att utveckla. Vi får dock inte tro att det kommer att lösa allt. Det vill jag verkligen lägga till. Att man kan entreprenörskap eller några grundläggande företagsekonomiska teorier kommer inte att skapa en marknad. Man får ta det med en viss varning. Jag brukar säga att man behöver undervisa på ett sätt som är både OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KULTUR SOM KREATIV TILLVÄXTKRAFT pragmatiskt och kritiskt på det här fältet i de konstnärliga utbildningarna, eller i det här fallet på . Vi ska också försöka samla ihop alla konstnärliga högskolor och diskutera tvärsöver. Hur gör vi på bästa sätt för att utbyta de bästa metoderna? Jag tror att det är väsentligt. Nästa grej som vi har tappat bort i våra föreställningar är något som är lika väsentligt, om vi nu ska tro på kulturekonomin, det som sker i gränslandet mellan kultur och ekonomi, mellan det kulturella och det kommersiella. Det är den motsatta strömningen. Det handlar om konst, kultur och humaniora i exempelvis ekonomiska utbildningar. Det är lika väsentligt. Det talar vi alldeles för lite om enligt min uppfattning. Det gäller självklart inte bara det ekonomiska. Det var mitt exempel. Jag hörde tala om skaparkraften, att vidga rummen, den befriande förmågan och etiken, allt detta som står så högt på dagordningen. Det finns inte den handelshögskola som i dessa tider inte tänker: Vänta, har vi gjort något fel? Vad gjorde vi fel, med tanke på hur krisen ser ut ? Det finns inte någon som inte rannsakar sig själv. Internationellt kan man definitivt se en tendens till att många plockar in konst, kultur och humaniora som ett sätt att beröra värden, värderingar, det grundläggande varför finns vi? och reflektion, som ett sätt att fundera mer över vilket samhälle vi vill skapa. Jag upplever att det finns ett stort intresse från studenternas sida.