eunbil · GW0N1575D3 · 2009-01-01 00:00:00 — Rubrik: Förslag till och rådets direktiv om industriutsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar) (omarbetning) Dokument: 5381/09, Env 22, Codec 40 dokument: Fakta-PM 2008/2009:FPM2 Direktivsförslaget har tidigare behandlats i : Bakgrund I IPPC-direktivet (och rådets direktiv om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar) regleras tillståndsgivning för anläggningar som släpper ut miljöpåverkande ämnen. Kommissionen har presenterat ett förslag till omarbetning av IPPC-direktivet och föreslagit att IPPC-direktivet slås ihop med flera sektorsdirektiv, bl.a. om stora förbränningsanläggningar och avfallsförbränning. Kommissionens ändringsförslag syftar till att stärka principen om bästa möjliga teknik i tillståndsgivningen. Rättslig grund och beslutsförfarande Artikel 175.1 som innebär att direktivet avses bli ett minimidirektiv. Rådet fattar beslut med kvalificerad majoritet och deltar enligt det s.k. medbeslutandeförfarandet. Förslaget är utformat som ett ändringsdirektiv (recast). Det betyder att medlemsstaterna endast kan påverka de förslag som innebär ändringar i sak. Svensk ståndpunkt Regeringen anser att en övergripande svensk strävan med hög prioritet ska vara att begränsa och om möjligt minska den administrativa belastningen på såväl företag som myndigheter. Kostnader för företag och myndigheter som uppkommer på grund av förslaget ska vägas mot nyttan för miljöarbetet. BREF Regeringens anser att det är viktigt att det även ska vara möjligt att genomföra en samordnad, individuell prövning av alla aspekter. Kommissionens förslag innebär att de övre utsläppsnivåer som motsvarar bästa tillgängliga teknik enligt referensdokumenten för bästa tillgängliga teknik (BREF) i praktiken blir bindande utsläppsvärden. Kommissionens förslag har ändrats i rådsarbetsgruppen och förbättrats på flera punkter. Bl.a. har ändringarna medfört viss ytterligare flexibilitet när det gäller utformningen av villkor för utsläppsgränser. Regeringen kan med nuvarande utformning av förslaget huvudsakligen godta det. Dock krävs att BREF-dokumenten håller en så hög kvalitet att de kan användas på det sätt som förslaget förutsätter. Det är även viktigt att direktivet får en utformning som gör det möjligt att avvika från utsläppsnivåerna i BREF när det inte är rimligt att hålla sig till dem. Minimikrav Regeringen anser att parlamentets förslag att komplettera IPPC-direktivet med minimikrav framtagna i kommittologi eventuellt kan medföra att konkurrensförhållanden inom unionen förbättras och att miljöskyddet ökar. Med bestämmelser om ett sådant skyddsnät finns förutsättningarna för att tillämpningen av direktivet och principen om bästa tillgängliga teknik blir mer harmoniserad i medlemsstaterna. Regeringen anser dock att systemet med ett skyddsnät riskerar att blir krångligt, svårtillämpat och att det kan ta stora resurser i anspråk att försöka skapa det. Det föreslagna skyddsnätet är således acceptabelt som en väg framåt, men är inte en prioriterad fråga. En förutsättning för att regeringen anser att ett skyddsnät ska kunna accepteras är att det inte tillämpas så brett som föreslagits av parlamentet utan att det används restriktivt. Främst bör särskilda minimiregler för utsläpp begränsas till fall där det behövs för att hantera gränsöverskridande föroreningar såsom SOx, NOx, VOC, partiklar och närsalter och till branscher med stora utsläppsproblem. Stora förbränningsanläggningar Regeringen stödjer den tidtabell för kravskärpning som Kommissionen har föreslagit. Motivet till den svenska ståndpunkten är att dessa anlägg-ningar svarar för en stor del av de europeiska utsläppen av luftföroreningar och därigenom bidrar till att försämra luftkvaliteten i , vilket enligt Kommissionens förslag till luftkvalitetsdirektiv medförde betydande samhällsekonomiska kostnader. I andra hand kan SE tänka sig att det introduceras lösningar som medför en ökad flexibilitet för medlemsländerna när det gäller hur kraven ska fasas in för äldre anläggningar. Som ett svar på vissa medlemsländers önskan att senarelägga införandet av en skärpt kravnivå för befintliga anläggningar eller har ordföranden fört fram ett alternativt förslag, att medlemsländerna som ett alternativ ska kunna upprätta nationella planer för minskning av utsläppen från anläggningar som tagits i bruk alternativt 2002, så kallade NERP. NERP ska kunna tillämpas . Regeringen är som utgångspunkt ytterst tveksamt till att NERP införs men kan acceptera det som en del i en i övrigt acceptabel kompromiss under förutsättningen att reglerna om NERP utformas så att det inte leder till en sammanlagd utsläppsökning i det enskilda medlemslandet. Alternativet med en generell senareläggning är troligen en kraftigare försvagning. En del i den kompromiss som ordföranden tycks förbereda gäller vissa äldre anläggningar med kort kvarvarande livslängd ska kunna få ett undantag. Skälet är att det inte anses vara ekonomiskt försvarbart att uppgradera deras reningsteknik. Ordförandens preliminära förslag är att dessa 2019 ska kunna användas under sammanlagt . Regeringen är mycket tveksamt till förslaget men kan acceptera det som en del i en övrigt acceptabel kompromiss. Regeringen vill dock se att den sammanlagda driftstiden avkortas till i första han och i andra hand . Regeringen vill dock se att den sammanlagda driftstiden avkortas till i första han och i andra hand . Utgångspunkten är att det inom ett raffinaderi kan finnas ett flertal anläggningar för att bränna diverse raffinaderiavfall. Ordförandens förslag är innebär att Kommissionen före utgången av 2013 ska lägga fram ett förslag om ett samlat svaveldioxidgränsvärde för dessa. Gränsvärdet ska fastställas av den beslutande kommittén. Regeringen stödjer att möjligheten att utnyttja raffinaderibubblor införs. Normalt är det tveksamt att gränsvärden får fastställas av en kommitté men i detta fall för det trots allt om ett begränsat fåtal anläggningar varför kan acceptera förfarandet. Direktivets omfattning Kommissionens förslag innebär att i några fall måste införa tillståndsplikt för verksamheter som endast är anmälningspliktiga. Vissa av ändringarna synes kunna medföra stora miljöförbättringar och regeringen stödjer i linje härmed förslaget att förbränningsanläggningar kommer att omfattas av direktivets tillämpningsområde redan vid 20 MW. har som ett led i arbetet med att minska företagens administrativa bördor låtit göra en översyn av för vilka verksamheter det är motiverat att ha en tillståndsprövning. Regeringen anser att den utökade tillståndsplikt som blir en följd av förslaget innebär att företagens administrativa börda kommer att öka utan att det ur miljösynpunkt är motiverat. Regeringen anser dock att en sådan utökning kan godtas som en del av en större kompromiss. inställning Parlamentets miljöutskott röstade . Parlamentet röstar i plenum . ändringsförslag avviker inte markant från Kommissionens ursprungsförslag. Det centrala ändringsförslaget från parlamentet innehåller ett förslag till ett European Safety Net (ESN). Innebörden är att Kommissionen, 12 månader efter att en BREF publicerats, ska sätta minimikrav för utsläppsnivåer och krav på övervakning och efterlevnad. Dessa minimikrav ska tas fram i kommittologi. Sådana krav ska inriktas på betydande miljöeffekter från berörda verksamheter och ska baseras på BAT/. Innan beslut fattas i kommittén ska Kommissionen rådgöra med industrin och miljöorganisationer. När det gäller omprövning av tillstånd har miljöutskottet föreslagit att omprövningen ska ske efter att en ny BREF antagits. Förslaget För alla de sektorer som inte har egna direktiv innebär förslaget att minimikrav på utsläppsvillkor införs som är lika med de högre nivåerna i de spann för bästa tillgängliga teknik som anges i kommissionens referensdokument (BREF). Enligt förslaget ska tillstånd till miljöfarlig verksamhet omprövas efter att ett nytt referensdokument antagits. Förslaget innebär dessutom att fler anläggningar, bl.a. impregneringsanläggningar, blir tillståndspliktiga. Kommissionen föreslår bestämmelser om bättre tillsyn. Förslaget innebär att en samordning sker med och rådets rekommendation om införande av minimikriterier för miljötillsyn i medlemsstaterna (Tillsynsrekommendationen) varvid IPPC-direktivets tillsynsinriktade bestämmelser ska fokusera på sakfrågor under IPPC medan Tillsynsrekommendationen ska fungera som en ramverk. Vidare föreslås förenklingar och förtydliganden av vissa bestämmelser om tillstånd, kontroll och rapportering. Förslaget innehåller ett krav på verksamhetsutövare som bedriver verksamhet som kan leda till föroreningar ska att upprätta en så kallad statusrapport innan en verksamhet påbörjas och om tillståndet omprövas. När verksamheten avslutas ska marken återställas till det skick som beskrivits i statusrapporten. Kommissionen föreslår att utsläppskraven för stora förbränningsanläggningar skärps till att ungefär motsvara de övre värdena i BREFs BAT-intervall. Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa De rättsakter som påverkas har införts i svensk lagstiftning på följande sätt: Direktiv Rekommendation Infört huvudsakligen genom IPPC (2008/1/EG, f.d. 1996/61/ EG) , förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd Stora förbränningsanläggningar (2001/80/EG) föreskrifter (NFS 2002:26) om utsläpp till luft av svaveldioxid, kväveoxider och stoft från förbränningsanläggningar med en installerad tillförd effekt på 50 MW eller mer Avfallsförbränning (2000/76/EG) Förordningen (2002:1060) om avfallsförbränning,, föreskrifter (NFS 2002:28) om avfallsförbränning VOC (1999/13/EG) föreskrifter (NFS 2001:11) om begränsning av flyktiga organiska föreningar förorsakade av användning av organiska lösningsmedel i vissa verksamheter och anläggningar Avfall från TiO2-industrin (1978/176/EEG) Avfallsförordningen ( 2001:1063) Kontroll av TiO2-industrin (1982/883/EEG) Avfallsförordningen ( 2001:1063) Eliminera avfall från TiO2-industrin (1992/112/EEG) Avfallsförordningen ( 2001:1063) Rekommendation om minimikriterier för miljötillsyn (2001/331/EG) , förordningen (1998:900) om tillsyn enligt har ingen tillverkning av titandioxid (TiO2) varför vi inte är berörda av dessa delar av förslagen. Förslagen i övrigt behöver införas som ändringar i samt i förordningar och föreskrifter. Ändringarna i kan bli betydande både i sak och till omfattning. Ändringen i föreskrifter, NFS 2002:26; är stor i sak men inte så omfattande textmässigt. Erforderliga ändringar i regelverket om avfallsförbränning och VOC-direktivet är inte så omfattande. Ekonomiska konsekvenser Förslagen om stora förbränningsanläggningar och anläggningar för avfallsförbränning är statsfinansiellt neutrala. Ökade krav på omprövning kan innebära ökade kostnader för myndigheter, domstolar och verksamhetsutövare. Om det uppstår ökade kostnader för myndigheter ska en utgångspunkt vara att detta finansieras inom befintliga anslagsramar. För de anläggningar som kommer att bli tillståndspliktiga kommer tillståndsförfarandet bli en kostnad. Det är svårt att beräkna hur stor kostnaden är eftersom det beror på omständigheterna i det enskilda fallet. Utökningen av tillämpningsområdet kommer att innebära kostnader för ansökan om tillstånd m.m. för de anläggningar som genom ändringsdirektivet görs tillståndspliktiga. Förslaget till nya regler om förorenade områden kommer att medföra kostnader för verksamhetsutövare i form av kostnader för mark- och vattenundersökningar. Förslagen om stora förbränningsanläggningar och anläggningar för avfallsförbränning betyder att anläggningarnas ägare kan behöva uppgradera anläggningarnas reningsutrustning. Kostnaderna bedöms dock i de flesta fall vara marginella i förhållande till de totala kostnaderna för anläggningarna. Förslagen kommer att bidra till en viss regional förbättring av luftkvaliteten. För del kommer det även att bli påtagligt att importen av gränsöverskridande luftföroreningar minskar. Sammantaget ger det minskad hälsopåverkan och minskat nedfall av försurande och övergödande luftföroreningar.