rfr · GW0WRFR9 · 2009-05-01 00:00:00 — hade som en del i sitt uppdrag att överväga hur en mer individualiserad verkställighet kan uppnås. Kommittén föreslog i sitt betänkande att en individuell verkställighetsplan ska upprättas för samtliga som har dömts till en kriminalvårdspåföljd och att det i denna bl.a. ska anges vad som förväntas av den dömde och vilka mål han eller hon har att sträva efter under verkställigheten. Vidare framhöll kommittén att utformningen av verkställighetsplaner måste ske med utgångspunkten att kvinnors situation skiljer sig från mäns.169 I förordningen om kriminalvård i anstalt regleras att en plan ska upprättas för varje intagen och att planen med hänsyn till anstaltstidens längd och övriga omständigheter ska inriktas på åtgärder som är ägnade att främja den intagnes anpassning i samhället och som förbereder den intagne för tillvaron utanför anstalten.170 Regeringen har även formulerat ett mål som anger att individuel- 165Lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård (LSU). 167Kriminalvården (2007d) och (Sis), . 2007/08:JuU1. 1706 § KvaF. 6 SITUATIONEN FÖR ANSTALTSINTAGNA KVINNOR la verkställighetsplaner ska upprättas för alla intagna. Enligt föreskrifter ska frivården medverka i och samordna planeringsarbetet från början av verkställigheten för intagna i anstalt. Klienter som har hög risk för att återfalla i brott ska prioriteras för mer omfattande insatser. I normalfallet ska planen vara fastställd inom en månad från verkställighetens början både i anstalt och i frivård. För intagna i riksmottagning ska verkställighetsplan upprättas senast efter placering.171 Verkställighetsplanen ska så långt möjligt upprättas tillsammans med den intagne och innehålla bl.a. risk- och behovsbedömningar, delmål och mål med verkställigheten och planerade frigivningsförberedelser. Målsättningarna i den upprättade verkställighetsplanen kan t.ex. avse sådant som ekonomi, bostad, utbildning, arbete och missbruk. Innehållet i planen har också betydelse för vilken sysselsättning den intagne kommer att ha i anstalten. När det gäller olika individuella insatser ska planen så långt möjligt ta hänsyn till det som framkommit i samband med kartläggningen av den dömdes situation och vad som kan behöva förändras i denna. Hänsyn ska även tas till den intagnes motivation och vilja till förändring, och planen kan omarbetas vid behov. Verkställighetsplanen ska följa den intagne oavsett eventuella anstaltsbyten samt även följa med den intagne från anstalt till frivård. Verkställighetsplanen ska vara ett levande dokument som uppdateras och revideras i enlighet med Kriminalvårdens föreskrifter eller när ny information finns att tillägga. Verkställighetsplanen ska fastställas samt omprövas om den återstående verkställighetstiden i anstalt understiger eller om den återstående verkställighetstiden i anstalt är , samt vid behov. Genomförandet av verkställigheten och frigivningsföreberedelserna ska regelbundet tas upp vid s.k. behandlingskollegium som hålls på anstalten. I verkställighetsplaneringen ingår även att följa upp och planera för en bra utslussning och frigivning från anstalt. Det är endast särskilt utsedda tjänstemän som har behörighet att ansvara för planeringen. För att underlätta arbetet med kartläggning och bedömning av insatsbehov använder Kriminalvården bl.a. ASI (Addiction Severity Index) som är ett intervjuinstrument för att dokumentera och systematisera uppgifter om intagna missbrukare m.fl. när det gäller behov av rehabilitering och behandling. Placering och utredning i riksmottagning För kvinnor som dömts till fängelse tillämpar Kriminalvården ett system med placering för utredning i s.k. riksmottagning. Vid riksmottagningen för kvinnor på Hinseberg används två olika risk- och behovsprofiler för utredningen av intagna. Den ena avser verkställigheter , och den andra avser verkställigheter eller mer. Dömda män som ska verkställa fängelse om sammanlagt placeras för utredning i 6 SITUATIONEN FÖR ANSTALTSINTAGNA KVINNOR riksmottagning vid anstalten Kumla. Detta innebär att både kvinnor och män som är häktade när domen ska verkställas inledningsvis ska placeras i riksmottagning om förutsättningar för placering i sluten anstalt föreligger och inte särskilda skäl föranleder en annan bedömning. Omfattningen av den fördjupade behovs- och riskutredning som görs vid någon av riksmottagningarna inför slutlig placering ska vara individuellt anpassad, och enligt uppgift från Kriminalvården tar en utredning vanligtvis att genomföra. Under de som den fördjupade utredningen pågår görs en grundlig kartläggning av områdena fysisk och psykisk hälsa, arbete, utbildning, missbruk, kriminalitet, familj och umgänge. Utredningen leder fram till en risk- och behovsprofil som ligger till grund för den fortsatta placeringen inom kriminalvården. När det gäller intagna som är dömda för våldsbrott utreds det psykiska tillståndet och risken för återfall i brott särskilt noga. Utredningen ska ge svar på om den intagna ska arbeta, studera eller genomgå någon form av behandling för missbruk eller kriminalitet. Utredningsperioden kan också ses som en introduktion till kriminalvården då tiden även ägnas till att informera om innehållet i verkställigheten och motivera den intagna till att utnyttja tiden i anstalt på ett bra sätt.172 Kritik mot skillnader i regler I samband med uppföljningsgruppens besök vid Färingsöanstalten framkom kritik från de intagna mot att gränsen för att utredas vid riksmottagning är fängelse för kvinnor och för män. Kvinnorna uppfattade skillnaden som djupt orättvis och menade att utredningarna lika väl skulle kunna göras vid andra anstalter än Hinseberg. Frågan diskuterades även vid uppföljningsgruppens möte med Kriminalvårdens kvinnliga nätverk. Representanterna i var medvetna om att många kvinnor upplever att de blir negativt behandlade i förhållande till män på grund av skillnaden i när utredning vid riksmottagning ska göras. Nätverket motiverade skillnaderna i regler för intagna kvinnor och män med att kvinnorna ofta är mer nedgångna och har ett allvarligare missbruk jämfört med männen när de blir intagna i anstalt.173 Struktur för Kriminalvårdens arbete med ASI-utredning av kvinnor och män När en intagen har fått en plats på en anstalt eller avdelning inleder Kriminalvårdens personal en mer noggrann kartläggning av den intagnes behov av och motivation till behandling genom en ASI-utredning. Bakgrunden till att Kriminalvården började använda ASI-utredningar var bl.a. kritik från Brå och dåvarande om bristande dokumentation. Från det att Kriminalvården började intressera sig för att använda ASI skedde ett 172Hinseberg, intervju . 173Uppföljningsgruppens möte med , . 6 SITUATIONEN FÖR ANSTALTSINTAGNA KVINNOR arbete som innebar att myndigheten började använda instrumentet mer fullskaligt . En ASI-utredning genomförs som en strukturerad intervju och syftar till att ge en bild av hur klienten mår. Intervjun innefattar frågor som rör bl.a. alkohol- och narkotikavanor, psykisk och fysisk hälsa, kriminalitet, arbete, försörjning samt familj och umgänge. och har verkställighetsplaneringen med ASI utgått från ett utredningsformulär som innefattade flera olika delar, ASI-X, ASI-brott och ASI Feedback (AFF). I ASI-X fanns ett antal frågor som var mer inriktade på kvinnor. För att bl.a. underlätta genomförandet av ASI-utredningarna har Kriminalvården infört ett nytt ASI-formulär som fått namnet ASI-grund. Formuläret har tagits fram av metoder i socialt arbete (IMS) inom och används även av . I ASI- grund är alla frågor som ingår gemensamma för både kvinnor och män. Det innebär att vissa av de tidigare intervjufrågorna har utgått medan andra har omdisponerats eller omformulerats.174 Den verkställighetsplanering som genomförs underlättas om klienten utretts med ASI. De klienter som prioriteras för utredning har varit misstänkta narkomaner och klienter där en kontraktsvård har bedömts vara lämplig samt klienter som önskar delta i behandlingsverksamhet. Detta gör att en sammanställning av ASI-data inte visar den genomsnittliga kriminalvårdsklienten. För narkotikamissbrukare bör data ge en ganska rättvisande bild.175 till har uppemot 11 000 ASI-utredningar genomförts och registrerats i den databas som Kriminalvården tagit fram för ändamålet. Huvuddelen har varit av anstaltsintagna, men det förekommer även en liten andel ASI-utredningar av frivårdens klienter. De ASI-utredningar som har genomförts har i av fallen avsett kvinnor.176 Planering av tiden i anstalt När det gäller utredning och planering av anstaltstiden visar en enkätstudie bland kvinnor på motivations- och behandlingsplatser på Färingsö, Hinseberg, Ljustadalen, och att en tiondel av kvinnorna uppgav att de hade planerat sin anstaltstid mycket tillsammans med personalen, medan uppgav att de inte hade planerat sin anstaltstid alls. Huvuddelen av kvinnorna () uppgav att de tillsammans med personalen hade planerat innehållet i sin tid på anstalten något.177 När det gäller planering för utslussning är ett av målen med behandlingen i kriminalvården att klienten frivilligt ska fortsätta med behandling efter den villkorliga frigivningen. Ett sätt att uppnå det målet kan vara att den intagne i 174Kriminalvården, e-brev , . 175Kriminalvården, e-brev . 176Kriminalvården, e-brev . 177Bjerke och (2004). 6 SITUATIONEN FÖR ANSTALTSINTAGNA KVINNOR slutet av fängelsestraffet förbinder sig att fortsätta behandlingen och avsluta verkställigheten genom vårdvistelse. Svårigheter i att planera för utslussning och frigivning har återkommande uppmärksammats . Enkätundersökningen ovan visar även att av kvinnorna inte alls hade planerat tillvaron efter frigivningen, medan en dryg tiondel av kvinnorna uppgav att de tillsammans med personal hade planerat mycket inför frigivningen.178 I en annan studie avseende intagna kvinnor på Hinseberg konstateras att trots att vikten av att påbörja planeringen inför frigivningen tidigt under verkställigheten framhålls i flera rapporter, är det många intagna som menar att planeringen påbörjas för sent och inte har fungerat. I studien svarade av de kvinnor som varit i anstalt tidigare att planeringen inför frigivningen varit dålig eller mycket dålig.179 I avsnitt 6.8 finns ytterligare beskrivningar av utslussning. Utveckling av upprättade verkställighetsplaner och kvalitativa brister Det har i olika sammanhang uppmärksammats att det finns kvalitativa brister i verkställighetsplanerna. Detta framgår även i denna uppföljning. Enligt uppgift från Kriminalvården finns det problem med att hämta kvalitetssäkrad statistik ur verkställighetsplanerna. Uppföljningen har visat att det har förekommit kvalitativa brister i samband med att planerna tas fram och fylls i. Då det inte finns några tekniska hinder för att utelämna viss information, som t.ex. tidigare sysselsättning, i verkställighetsplanen betyder det att kvalitetssäkrad statistik om uppgifter som inte är ifyllda därmed inte går att ta fram. Då verkställighetsplanerna revideras kontinuerligt för att innehålla en så aktuell information som möjligt är det heller inte möjligt att hämta historiska data, t.ex. uppgifter om klientens studiebakgrund.180 Enligt bör man vara medveten om att verkställighetsplaneringen från deras sida används för att se på klientens aktuella behov. Personalen som ska arbeta med klienten vill veta om klienten exempelvis har behov av utbildning , kontakt med arbetsförmedling och socialtjänst m.m.181 Andelen intagna som får en verkställighetsplan upprättad respektive förekomsten av kvalitativa brister i verkställighetsplanerna är frågor som har uppmärksammats . I en revisionspromemoria konstaterar avseende Kriminalvårdens årsredovisning att andelen intagna som har fått verkställighetsplaner upprättade uppgår till . pekade vidare på att det i en intern uppföljning som Kriminalvården genomfört visats på brister i de upprättade planerna. kunde dock inte konstatera vad som orsakade diskrepansen mellan regeringens mål inklusive de interna riktlinjerna och det verkliga utfallet. pekade på en avsaknad av incitament att 179Lindberg (2005). 180Kriminalvården, e-brev . 181Kriminalvården, intervju . 6 SITUATIONEN FÖR ANSTALTSINTAGNA KVINNOR följa de interna riktlinjerna eftersom det inte fanns några uttalade krav på åtgärder från Kriminalvården i de fall som målen inte uppnåddes. rekommenderade Kriminalvården att initiera någon form av benchmarking för att komma till rätta med de underliggande orsakerna till att verkställighetsplaner inte upprättas och pekade på att det bör utarbetas någon form av åtgärder som kan vidtas i de fall som uppenbara avsteg från riktlinjerna noteras.182 Kriminalvården återkom med ett yttrande med anledning av revisionspromemoria. I yttrandet redovisades ett antal åtgärder som myndigheten vidtagit för att öka antalet planer som upprättas inom tidsgränserna och förbättra kvaliteten, bl.a. införande av en elektronisk planeringsfunktion, fokus på arbetsorganisation, kompetensfrågor och utbildningsbehov, omorganisation till en myndighet, ASI i samband med personutredning samt åtgärder mot avvikelser. I årsredovisningen redovisade Kriminalvården en ökning av antalet planer och att av alla intagna som hade en fängelsedom hade en verkställighetsplan. Några könsuppdelade uppgifter avseende verkställighetsplaner redovisades inte i årsredovisningen. I årsredovisningen redovisade Kriminalvården att andelen som hade en verkställighetsplan av alla intagna som hade en fängelsedom hade ökat ytterligare och uppgick till för året. Några könsuppdelade uppgifter avseende verkställighetsplaner redovisades inte heller detta år. Kriminalvården lämnade däremot en redogörelse för att man åter genomfört en intern granskning av innehållet i ett urval planer, varvid även ett femtontal anstalter besökts. Enligt fick de besökta anstalterna direkt återkoppling om vad som var bra och vad som behövde förbättras. Enligt visade granskningen att kvalitetsbristerna på många håll var omfattande. Med anledning av de konstaterade bristerna fattades beslut om ett antal insatser, och en åtgärdslista upprättades för att komma till rätta med kvalitetsbristerna. Bland de insatser som genomfördes märks bl.a. organisatoriska förstärkningar och personalutbildning.183 Regeringen redovisar i budgetpropositionen bl.a. att det är avgörande för ett meningsfullt verkställighetsinnehåll att de individuella behoven och förutsättningarna identifieras i ett tidigt skede. Enligt regeringen visar resultaten att en betydligt större andel av kriminalvårdens klienter, såväl i anstalt som i frivård, haft en plan för sin verkställighet jämfört med . Enligt regeringen är det dock anmärkningsvärt att det på många håll fortfarande kvarstår omfattande brister i verkställighetsplanernas kvalitet, detta särskilt mot bakgrund av att det är avgörande för en lyckad rehabilitering att de individuella behoven har identifierats.184 182Revisionspromemoria, dnr 32-2004-0456. 183Kriminalvården (2007b). 2007/08:1 utg.omr. 6 SITUATIONEN FÖR ANSTALTSINTAGNA KVINNOR Enligt årsredovisning hade av samtliga intagna som hade en fängelsedom en verkställighetsplan. Detta gällde anstalter för både män och kvinnor. Av uppgifterna i årsredovisningen framgår inte hur stor andel av verkställighetsplanerna som var fullständiga respektive ofullständiga.185 I en revisionspromemoria med anledning av granskningen av årsredovisningen konstaterade åter att det finns brister när det gäller upprättandet av verkställighetsplaner inom . pekade på att Kriminalvården genomfört en intern utvärdering som syftar till att säkerställa verkställighetsplanernas kvalitet och att utvärderingen visade att andelen fastställda verksamhetsplaner som uppfyllde kraven enligt Kriminalvårdens föreskrifter för vissa regioner var avsevärt lägre än det värde som presenteras i årsredovisningen. Enligt framgår det av Kriminalvårdens interna utredning även att det förelåg brister avseende kvaliteten i verkställighetsplaner vid bl.a. anstalterna. Innebörden av att denna information inte har redovisats i resultatredovisningen är enligt att man kan få en uppfattning att hanteringen av verkställighetsplaner är avsevärt bättre än vad den verkligen är. I revisionspromemorian uttrycker att det är positivt att Kriminalvården har vidtagit ett antal åtgärder för att förbättra verkställighetsplaneringen, bl.a. att varje regionkontor nu har en samordnare för verkställighetsplanerna. föreligger det enligt fortfarande brister i hantering och nyttjande av verkställighetsplaner, och det finns indikationer som visar på att innehållet vid fastställandetillfället ofta är översiktligt och inte fullständigt. Enligt rekommendationer bör Kriminalvården tydligare klargöra de presenterade uppgifternas innebörd och validitet i resultatredovisningen. Kriminalvården rekommenderas även att tydliggöra definitionen för en fastställd verkställighetsplan.186 I ett yttrande till med anledning av revisionspromemorian uppger Kriminalvården att man tydligare kunde ha redovisat att det fanns kända kvarvarande kvalitetsbrister som var det huvudsakliga skälet till genomförandet av alla de fortsatta insatser som redovisades i årsredovisningen och att brister kvarstod vid den särskilda granskningen 2007. Enligt har stor kraft lagts på att förbättra kvaliteten, och den ingående kvalitetsgranskningen 2007 har enligt myndigheten lett till en utbildningssatsning för såväl utförare som chefer. Nästa uppföljning av verkställighetsplaneringen kommer enligt Kriminalvården att fokusera på kvalitetsfrågor och efterlevnad av de nya föreskrifterna som ger ett mer preciserat stöd för att upprätta verkställighetsplaner.187 185Kriminalvården (2008a). 186Revisionspromemoria, dnr 32-2007-0696. 187Kriminalvården, dnr 10-2008-9403. 6 SITUATIONEN FÖR ANSTALTSINTAGNA KVINNOR Enligt uppgift från genomför myndigheten 2008 en förstudie avseende kvaliteten i Kriminalvårdens verkställighetsplaner.188 6.3 Sysselsättning i anstalt har vid ett flertal tillfällen uttryckt oro över den minskande sysselsättningsgraden för de intagna och framhållit att Kriminalvården måste arbeta aktivt med att öka densamma.189 betonade utskottet vikten av att fängelsetiden ges ett meningsfullt innehåll. Verkställighet i anstalt ska, enligt utskottet, mer än präglas av arbete, utbildning och deltagande i brotts- och missbruksrelaterade program. Tydliga satsningar på behandling och rehabilitering måste också göras. ansåg utskottet det vara av stor vikt att arbetsdrift och utbildningsverksamhet blir föremål för prioritering och utveckling.190 Regeringen har i sin återrapportering till redovisat att det är viktigt att de intagna motiveras att delta i och fullfölja de program som erbjuds. För att kunna erbjuda rätt program bör, enligt regeringen, arbetet med att utvärdera effekterna av dessa intensifieras. Enligt regeringen är det även av stor betydelse att Kriminalvårdens prioriteringar mellan arbete, utbildning och brotts- och missbruksrelaterade program är väl avvägda för att tiden i anstalt ska kunna användas på ett så effektivt sätt som möjligt. I budgetpropositionen anger regeringen även att man anser att det är angeläget att Kriminalvården fortsätter arbetet med att anpassa programverksamheten efter de intagnas specifika problem och behov och att man i detta sam- manhang uppmärksammar kvinnors specifika behov under verkställigheten.191 6.3.1 Regler om sysselsättning i anstalt En intagen ska enligt lag beredas lämplig sysselsättning i form av arbete, undervisning, utbildning, arbetsträning, särskilt anordnad verksamhet som syftar till att motverka brott eller missbruk eller någon annan lämplig sysselsättning som såvitt möjligt främjar utsikterna för den intagne att efter frigivningen inordna sig i samhället. Med särskilt anordnad verksamhet som syftar till att motverka brott eller missbruk avses vad som inom kriminalvården benämns brotts- och missbruksrelaterade program.192 188Möte mellan justitieutskottets uppföljningsgrupp och . 2005/06:JuU1, bet. 2006/07:JuU1. 2007/08:JuU1. 2008/09:1. 19210 § första stycket KvaL. 6 SITUATIONEN FÖR ANSTALTSINTAGNA KVINNOR omfattar förordningen (2006:1481) om stöd för nystartsjobb, förordningen (2007:414) om jobb- och utvecklingsgaranti samt förordningen (2007:813) om jobbgaranti för ungdomar även en person som dömts till fängelse och är beviljad vistelse utanför anstalt enligt lagen om kriminalvård i anstalt193 eller är villkorligt frigiven men inte fullgjort av prövotiden, samt är arbetslös och anmäld hos den offentliga Arbetsförmedlingen. När det gäller sysselsättning inom ramen för programverksamheten får enligt Kriminalvårdens föreskrifter den ordinarie tiden för programverksamhet inte överstiga och under en normalvecka inte understiga . Verksamheten ska förläggas på vardagar, men kan förläggas till annan tid om så krävs med hänsyn till programverksamhetens art. En intagen är skyldig att delta i den verksamhet och ha den sysselsättning i övrigt som anvisats honom eller henne. Den som vägrar att delta i anvisad sysselsättning kan tilldelas en disciplinär påföljd och får inte någon ersättning från anstalten. Undantag gäller för den som får ålderspension eller viss annan ersättning från socialförsäkringssystemet. Även personer som får socialförsäkringsförmåner kan i viss utsträckning åläggas sysselsättningsplikt. Så kan t.ex. vara fallet om lämplig sysselsättning kan hittas åt en person som får sjukbidrag.194 Sysselsättningens omfattning och förläggning regleras i Kriminalvårdens föreskrifter. Eftersom sysselsättning kan bestå inte bara av arbete och utbildning utan också av deltagande i något annat slags program används termen programtid för den tid som en intagen deltar i ordnad sysselsättning. 6.3.2 Ersättning till intagna för sysselsättning i anstalt Enligt tillämpar myndigheten olika ersättningstyper beroende på vad de intagna är sysselsatta med. Det vanligaste är att de intagna får ca för deltagande i normalt arbete, klientutbildning och/eller brotts- och missbruksrelaterade program. För ackordsarbete kan som högst betalas ca . För arbete utanför ordinarie programtid betalas utöver ordinarie ersättning ca . För deltagande i annan strukturerad programverksamhet betalas ca till de intagna. Intagna som deltar i verkställighetsplanering och frigivningsförberedelser ges samma ersättning som de skulle ha haft för den verksamhet som de tillfälligt lämnat för att delta i planering och frigivningsförberedelser.195 6.3.3 Utvecklingen av sysselsättning inom anstalterna Av de kvinnor som frigavs från anstalt hade varit sysselsatta med arbete, medan en fjärdedel hade kombinerat arbete med studier eller behandling. Detta kan jämföras med (1992) då av kvin- 19354 § KvaL. 19412 § KvaL. 195Kriminalvården, e-brev . 6 SITUATIONEN FÖR ANSTALTSINTAGNA KVINNOR norna hade arbete som huvudsaklig sysselsättning i anstalt och hade kombinerat arbete med studier eller behandling.196 pekade i sitt betänkande på vikten av sysselsättning som en del i det återfallsbyggande arbetet. konstaterades att lagens krav på att intagna ska tillhandahållas lämplig sysselsättning i anstalt vid det tillfället inte uppfylldes, bl.a. på grund av sysselsättningsbrist. Kommittén ansåg det vara ett problem att Kriminalvården inte kunde anordna sysselsättning till de intagna motsvarande . De senaste årens satsning på påverkansprogrammen hade fått till följd att utvecklingen av arbetsdriften, yrkesutbildningen och utbildningsverksamheten hade stannat av eller t.o.m. försämrats. Arbetsdriften borde därför enligt kommittén moderniseras och utvecklas så att den så långt som möjligt liknar den privata när det gäller produktivitet och kvalitet. Det borde finnas ett brett utbud av olika former av arbete, arbetsträning och utbildningar så att den enskildes behov av utveckling tillgodoses. Kommittén betonade också att det måste vara fråga om ett aktivt deltagande; det var t.ex. inte acceptabelt att sysslolöshet på en verkstad registreras som arbete, vilket förekom.197