eunbil · GW0N1A2028 · 2009-01-01 00:00:00 — Rådets möte (transportministrarna) Förslag till och rådets förordning om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen 11990/08 109 TRANS 466 CODEC 995 7141/09 41 TRANS 92 CODEC 290 Fakta-PM 2008/09:FPM78 Frågan har inte tidigare behandlats i . Bakgrund Kommissionen har lämnat ett förslag till Europa-parlamentets och rådets förordning om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen, KOM(2008) 816 slutlig. Förordningen innehåller bestämmelser om information, assistans och kompensation till passagerare i händelse av inställda och försenade turer. Förordningen innehåller också bestämmelser om information och assistans till passagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Vidare innehåller förordningen bestämmelser om hantering av klagomål samt om tillsyn och sanktioner. Förslaget utgör en del i det europeiska arbetet med att stärka passagerarnas rättigheter inom samtliga transportslag. Motsvarande regler har redan antagits på dels luftfartsområdet (och rådets förordning [EG] nr 261/2004 av om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning [EEG] nr 295/91 samt och rådets förordning [EG] nr 1107/2006 av om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet), dels järnvägsområdet (och rådets förordning [EG] nr 1371/2007 av om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer). Ett motsvarande förslag till förordning har även lagts fram gällande busstransporter (Förslag till och rådets förordning om passagerares rättigheter vid busstransport och om ändring av förordning [EG] nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen, KOM[2008] 817 slutlig). En första genomgång av förslaget har genomförts i rådsarbetsgruppen för sjöfart. Alla medlemsstater har därvid förklarat sig stödja det allmänna målet i kommissionens förslag att säkerställa icke-diskriminering av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet samt att stärka passagerares rättigheter i allmänhet. En vanlig uppfattning i arbetsgruppen är emellertid att förslaget behöver anpassas till transportsättets särdrag. I synnerhet anser ett antal medlemsstater att förordningens tillämpningsområde behöver klargöras och anpassas. För det första har ett antal medlemsstater uttryckt tveksamhet mot att tillämpa vissa regler i utkastet till förordning på persontrafik både till havs och på inre vattenvägar, med beaktande av skillnaderna mellan dessa typer av trafik och de villkor på vilka de utförs. Uppmärksamhet har även riktats på det faktum att trafiken på inre vattenvägar ofta är kortvarig, att sektorn består av många små företag och att hamninfra-strukturen ofta är mindre väl utvecklad jämfört med havshamnar. För det andra har vissa medlemsstater uttryckt en del tvivel när det gäller förordningens territoriella räckvidd samt dess tillämpning på trafik-företag i tredjeland. Det är inte helt klart i texten om förslaget är menat att tillämpas på trafik mellan gemenskapshamnar och tredjelandshamnar och i vilken utsträckning. Det är kommissionens uppfattning att den bör tillämpas inte enbart på trafik mellan gemenskapshamnar utan även i någon omfattning och under vissa omständigheter på trafik mellan gemenskapshamnar och tredjelandshamnar. För det tredje har några medlemsstater ifrågasatt den föreslagna förordningens vida tillämpningsområde avseende typ av fartyg och syftet med resan. Den nuvarande texten inbegriper alla typer av fartyg med mer än 12 passagerare, inbegripet kombinerade last- och passagerarfartyg. Den är också tillämplig på alla typer av resor, oavsett trafikens varaktighet. Vidare är den tillämplig på resor där det huvudsakliga syftet inte är transport, utan rekreation (till exempel korta sightseeing- eller andra turistturer). Mot denna bakgrund har beslutats att frågorna rörande förordningens tillämpningsområde nu ska läggas fram för . Rättslig grund och beslutsförfarande Kommissionen har som rättslig grund åberopat artiklarna 71 och 80.2 i EG-fördraget. Rådet fattar beslut med kvalificerad majoritet. deltar i förfarandet i enlighet med artikel 251 (medbeslutande). Svensk ståndpunkt välkomnar i huvudsak förslaget till förordning, då det är angeläget att skyddet för passagerarna stärks. leder på uppdrag av ordförandelandet arbetet i rådsarbetsgruppen för sjöfart . Mot bakgrund av detta bör tillsammans med verka för att förhandlingarna om rättsakten bedrivs på ett effektivt och ändamålsenligt sätt med målsättningen att rättsakten ska kunna antas . Vid bör arbeta för att debatten ger en så tydlig vägledning som möjligt inför de fortsatta förhandlingarna i rådsarbetsgruppen. inställning är angeläget om att bestämmelser om passagerar-rättigheter införs . Förslaget Förslaget till förordning innehåller bestämmelser om information, kompensation och assistans till passagerare i händelse av inställda och försenade turer. Förordningen innehåller också bestämmelser om information och assistans till passagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Vidare innehåller förordningen bestämmelser om hantering av klagomål samt om tillsyn och sanktioner. Förordningen omfattar i princip alla kommersiella passagerartransporter till sjöss och på inre vattenvägar inom den Europeiska gemenskapen samt, enligt kommissionens uppfattning, i viss utsträckning även till och från gemenskapen. Det spelar inte någon roll om transporten är en inrikes eller internationell transport. Förordningen gäller i båda fallen. Bestämmelserna gäller samtliga passagerare, det vill säga såväl de som reser i tjänsten som de som reser för privata ändamål. Medlemsstaterna har dock möjlighet att på vissa villkor undanta trafik som upphandlats av det allmänna från förordningens tillämpningsområde. Tanken med förslaget är att på europeisk nivå genomföra en tvingande reglering av grundläggande konsumentskyddsrättigheter för passagerare som reser med fartyg, särskilt vad gäller passagerare med funktions-hinder eller nedsatt rörlighet. Bestämmelserna anknyter till motsvarande bestämmelser på luftfarts- och järnvägsområdet samt till det förslag till förordning som lagts fram rörande busstransporter. Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa I svensk rätt saknas det konsumenträttsligt präglade bestämmelser av den typ som föreslås i förordningen. Vissa regler finns gällande ansvar i förhållande till passagerare vid försening, av funktionshindrade samt handikappanpassad kollektivtrafik. Förordningen kommer emellertid att komplettera och bygga ut dessa regler. Förslaget kommer sålunda att föranleda vissa lagstiftnings-åtgärder. Ekonomiska konsekvenser Förordningen som sådan kan komma att medföra kostnader för transportörer, hamnförvaltningar och myndigheter i medlemsstaterna. Generellt sett gäller att transportörerna kan komma att få vidkännas kostnader för den assistans och den kompensation de kan behöva lämna i samband med förseningar och inställda avgångar. För del behöver dock kostnaderna för kompensation inte bli så höga med tanke på att biljettpriserna vanligtvis är relativt låga vid passagerartransporter till sjöss. Transportörer och hamnförvaltningar kan vidare komma att ha vissa kostnader för ledsagningen av passagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet samt för inköp av materiel för att klara denna. Kostnaderna för en handikappanpassning behöver dock inte bli så stora för del eftersom ett krav på handikappanpassning av kollektivtrafiken redan finns och investeringar för den här typen av utrustning ofta redan har gjorts. Inte heller kostnaderna för själva ledsagningen behöver generellt sett bli så höga för del, då ledsagning såväl i hamnar som ombord på fartyget ofta kan utföras av fartygets egen personal. Utöver detta kan transportörer och hamnförvaltningar få vidkännas vissa kostnader för information till passagerare. Även här gäller att kostnaderna för del generellt sett inte behöver bli så höga då en andel av informationen kan tillhandahållas tillsammans med den allmänna reseinformation som transportörer och hamnförvaltningar tillhandahåller. Förordningen kan också förväntas medföra vissa kostnadsökningar för det allmänna genom att det i förordningen föreskrivs att medlems-staterna ska utse tillsynsmyndigheter, vilka ska övervaka att förordningen efterlevs. Kostnadsökningarna kan dock förväntas bli marginella eftersom en liknande tillsyn redan bedrivs av olika myndigheter med ansvar för konsument- och transportfrågor. Dessa kostnader ryms inom befintliga anslagsramar.