rfr · GW0WRFR12 · 2009-06-01 00:00:00 — Gasfrågan och energisäkerhet i EU:s yttre förbindelser Riksdagstryckeriet, , 2009 anordnade en offentlig utfrågning om gasfrågan och energisäkerhet i EU:s yttre förbindelser utvecklingen till 2020. Syftet med utfrågningen var att belysa olika aspekter på gasfrågan och energisäkerhet i EU:s utrikespolitik, detta sett i ett tioårsperspektiv. Hur ska EU kunna öka energisäkerheten och nå klimatmål? Utfrågningens första del leddes av (), ordförande i utrikesutskottet. (), ledamot i utrikesutskottet, ledde utfrågningens andra del. I den första delen av utfrågningen redovisades fakta om EU och energi och till 2020, i den andra delen stod främst gasfrågan i centrum. Inbjudna medverkande var följande: Bo Diczfalusy, departementsråd, , ambassadör/energisamordnare, , juris doktor, , professor, , , professor i miljöekonomi, , professor, , Utskottet bedömer att vad som framfördes under utfrågningen är av allmänt intresse och därför bör göras tillgängligt för en vidare krets. Därför publiceras här en utskrift från utfrågningen. Utfrågningen finns tills vidare också tillgänglig via webb-tv på webbplats, . Fakta om EU och energi och till 2020 1 Basfakta och prognoser om energi och energinätverk Medverkande: , expert, 2 Aktuell energi- och klimatpolitik i EU Medverkande: Bo Diczfalusy, departementsråd, , , ambassadör/energisamordnare, B. Gasfrågan till 2020 3 Ansvarsförhållanden vid storskalig skada på pipeline på Medverkande: , juris doktor, 4 Energisäkerhet i ljuset av utbud och leveranssäkerhet Medverkande: , professor, , 5 Energisäkerhet och klimat i ljuset av efterfrågan, skatter, prisutveckling och teknikskiften Medverkande: , professor i miljöekonomi, 6 Vad är ett önskvärt tillstånd hur kan vi nå dit? Olika sätt för EU att öka energisäkerheten och nå klimatmål Medverkande: , professor, Gasfrågan och energisäkerhet i EU:s yttre förbindelser utvecklingen till 2020 Denna rapport utgör en stenografisk utskrift från utrikesutskottets offentliga utfrågning om gasfrågan och energisäkerhet i EU:s yttre förbindelser utvecklingen till 2020. Ordförande under utfrågningens första pass var (), ordförande i utrikesutskottet. (), ledamot i utrikesutskottet, ledde utfrågningens andra pass. I rapporten ingår några av de bilder som visades vid utfrågningen. (): Jag hälsar er välkomna till utrikesutskott, som har en offentlig utfrågning för att belysa en väldigt viktig fråga, nämligen Gasfrågan och energisäkerhet i EU:s yttre förbindelser, som vi har valt att ha som titel. Bakom det ligger att gasfrågan och energifrågan står i fokus globalt. Global uppvärmning och klimatfrågan står i fokus på det europeiska planet. EU ska hantera detta, när det gäller såväl klimatfrågan och frågor om energisäkerhet som att bygga en gemensam energimarknad i . Det är också nationella frågor. har som nation ett betydande ansvar både som en medlem av Europeiska unionen och som en global aktör. Det är alltså en viktig fråga för utrikesutskottet att belysa. Vi är därför mycket glada att ha experter här från olika håll, huvudsakligen från . Men jag vill också särskilt välkomna professor från och professor från . Vi är väldigt glada att ni är här . Det är många som har hörsammat vår kallelse, och vi har många frågor att belysa. Därför har vi komprimerat utfrågningen till två och utan paus. Jag tror att vi har den intellektuella kapaciteten att klara av detta . Utfrågningen är uppdelad i två block. Jag själv som ordförande i utrikesutskottet kommer att inleda det första. Min samordförande är , som är socialdemokratisk ledamot i utrikesutskottet. Det vi säger nedtecknas stenografiskt, och det kommer att finnas i handlingar. kommer det därmed att finnas tillgängligt skriftligt för både ledamöter och allmänhet. Därmed kan vi gå in på det första passet. Det är mer faktabetonat och ska ge en bra bas för det andra passet. Det första avsnittet handlar om fakta om Europeiska unionen och energi både och i ett tioårigt perspektiv . Där inleder , som är expert på . Han har författat rapporten i ekonomins och politikens tjänst, som Den innehåller även ett kapitel om den europeiska energiutmaningen. Det finns också ett statistiskt underlag. Med detta hälsar jag välkommen. Fakta om EU och energi och till 2020 1 Basfakta och prognoser om energi och energinätverk : God morgon! Naturgas är en viktig energifråga för . av vår energiförsörjning består av naturgas. Men naturgas är framför allt väldigt mycket en politisk fråga, och jag tror därför att det är ett viktigt och bra initiativ av utskottet att ha denna hearing för att sätta in gasen i sitt totala politiska sammanhang. För egen del är jag glad och tacksam över att ha fått inbjudan att delta med en bit i den mosaik som kommer att läggas . Jag tänkte börja med själva infrastrukturen och tillförseln. Här har jag en bild över hur gasnätet i ser ut och hur tillförseln in till sker. Studerar man den noggrant upptäcker man att det finns någon form av nav i nordvästra där tillförselsystemen möts och varifrån transmissionsledningarna i stor utsträckning utgår. Bilden blir tydligare om man lägger på exportörernas olika marknadsområden i . Nordsjögasen täcker i praktiken hela med undantag för Iberiska halvön. Den andra stora leverantören är och , som täcker hela och i stort sett hela med undantag för , och Iberiska halvön. Den tredje är och ett antal leverantörer av LNG som täcker hela västra , Iberiska halvön, , och till och med även . Det understryker just betydelsen av att är själva navet i det här systemet. har två problem. Det första känner vi alla till, och det är stora beroende av som leverantör av gas och problemen med transiteringen över . Det andra problemet, som kanske inte är lika allmänt känt, är att står inför en gigantisk utmaning i och med att man nu i rask takt måste ersätta Nordsjögasen med leveranser från andra leverantörer. EU har egentligen en lösning på båda problemen, och det är att man ska bygga den så kallade Nabuccoledningen, som för gas från över och in i , och Nord Stream, som är tänkt att gå mellan och . Sedan säger man att man ska bygga LNG- stationer, och problemet är löst. Låt oss titta lite på vad det innebär. I är det i första omgången , , , och som kommer att få problem. Resten av kommer traskande patrull efteråt, . Lösningen för del är ganska enkel. Där bestämde man sig tidigt för att satsa på LNG, och man bygger nu LNG-terminaler och löser sitt problem på det sättet. satsar hårt på sin Nord Stream-ledning, och om den byggs har för överskådlig tid löst sina problem, och delvis också , och till delar . satsar hårt på att få in mer nordafrikansk gas och en del LNG, och de kan också få en del gas via Nabuccoledningen om den byggs. kan klara sina problem. har det mycket svårare. Nord Stream har, vad jag kan se, ingen som helst effekt på försörjningen för , mer än mycket marginellt. De länder som är mest beroende av rysk gas i hjälps över huvud taget inte av Nabucco. Nabucco är, om den byggs, en ledning som framför allt löser situationen i södra . I första omgången är det , , och inklusive som har glädje av den ledningen, och även , , och . Men det handlar om så pass små volymer att om vi slår ut det blir det i alla fall ingen stor effekt i de totala energibalanserna. Jag ska säga några ord om prognoser. Här visar jag en bild över de prognoser som IEA tog fram och en uppdatering av en EU-prognos 2007. De pekar båda på en ökning av energianvändningen till 2020 och framför allt på en kraftig ökning av gasanvändningen. Jag tänker inte gå in på de här prognoserna. Jag är övertygad om att näste talare kommer att säga att den nya energipolitik som EU:s medlemsstater är överens om innebär att de här prognoserna är tämligen passé. Jag delar den uppfattningen. Jag vill dock peka på en fråga, och det är den kraftiga ökningen av gasen. Det har skett en väldigt snabb konvertering av kolkraft till gaskraft i . Jag tror att man måste ifrågasätta om vi kommer att se samma snabba konvertering de kommande tio åren. Det får i så fall betydelse för det europeiska behovet av gasimport. Jag antar att andra talare kommer att kommentera frågan. En prognos som man bör fästa lite mer avseende vid är prognosen över hur den europeiska inhemska gasutvinningen kommer att utveckla sig. Den påverkas inte av några politiska beslut. Den styrs av naturvetenskap. Man kan diskutera hastigheten i nedgången i den inhemska utvinningen, men den finns där. Om EU:s prognos som jag i och för sig just har förkastat är rätt behöver 2020 öka sin import av naturgas med , eller motsvarande för att använda ett svenskt mått. Om gasanvändningen i blir oförändrad måste vi fortfarande öka importen med , eller ungefär . Om gasanvändningen sjunker kanske vi kan komma undan med att öka importen med . Tittar man på alla de planer som finns på att bygga nya ledningar ser det betydande ut. fanns det planer som innebar att vi 2015 skulle öka importkapaciteten i med , alltså två till det behov som finns 2020. Jag tycker att man inte ska bry sig om de olika investerarnas alla projekt. Det är inte relevant att börja titta på dessa, utan vad man ska se på först är vilka länder som kan leverera gas till , hur mycket gas de kan leverera och hur mycket gas vi är villiga att importera därifrån. Det här är ungefär bilden. Nordic kommer inte att nå sin platånivå i gasutbyggnad . De kan öka sin export i under den tiden men inte med några stora volymer. kan också öka sin export i men inte med några stora volymer. Täcker vi in resten av finns det större volymer att hämta, men då finns det också en större politisk osäkerhet att ta hänsyn till. : Hela den diskussionen har hamnat i en diskussion om huruvida gasen ska föras i Nabuccoledningen eller det ryska alternativet South Stream till . Men väldigt lite diskuteras hur mycket gas det egentligen är rimligt att kan exportera till 2020. Jag tror att det finns en betydande risk för att volymerna är mindre än vad man föreställer sig. På lång sikt har kapacitet, men det tar tid att bygga ut den. har naturligtvis en potential som är alldeles otrolig man kan försörja uthålligt . Men frågan är: Hur mycket gas kommer att kunna avvara till , och hur mycket gas vill importera från ? Jag tror att andra talare kommer att gå in mer på den frågan. Det innebär att återstår. har kapacitet att förse oss med den gas vi behöver om vi tecknar avtal med dem. Jag ser det som svårt för att lösa sin gasförsörjning till 2020 utan att på något sätt öka importen från . Därmed är jag klar. Det här var en snabb executive summary. De som vill veta mer hänvisas till underlaget, där fakta och argument finns, och till den rapport som ordföranden hänvisade till. (): Det var en kort och snabb överblick över gassituationen i . Vi har för frågor, och jag har själv en fråga som jag vill inleda med. När du anger möjligheten att tillgodose behovet har du inte räknat på prisfrågan. Om jag har förstått det rätt är det så att gaspriset är beroende av oljepriset, och det innebär att tillgången är beroende av priset, det vill säga vad man kan utvinna. : Självklart är det så. Jag tror att det finns andra i panelen som är bättre på att svara på det än vad jag är, till exempel . Ett högt oljepris ökar naturligtvis intresset för att få fram mer gas, och ett högt oljepris leder då till en ökad gasutvinning. innebär det att många stater som har både gas och olja i det läget ännu mer kommer att prioritera oljeutvinning då den är mer lönsam. Det är bland annat det som gäller i , att man inte har brytt sig om gasen för man tjänar mer pengar på att utvinna olja. (): Tack för en intressant föredragning! Stort hopp knyts till Nabucco, men för att Nabucco ska kunna bli verklighet krävs medverkan. I internationell press spekuleras det om är intresserat av Nabuccoledningen. Som alternativ skulle i stället vara intresserat av att utveckla sin djuphavshamn i för att den vägen ta ut gasen. Jag skulle vilja be dig kommentera roll i Nabucco. : Jag vet inte om jag är rätt person att göra det. har alla alternativ. Man kan gå på den europeiska varianten med Nabucco eller den ryska South Stream-lösningen, eller, som du säger, en LNG-hamn vid . Jag tror att en viktig fråga är att måste bestämma sig för vilka relationer man vill ha med . Ju närmare man binder till , desto lättare är det naturligtvis att få med på den europeiska vagnen. Det är mitt korta svar. (): Jag vill ställa frågan: Finns det reella alternativ till gasen i ? : Inte på kort sikt. På lång sikt finns det naturligtvis sådana, men på de tidsperioder vi pratar om här finns det inte några alternativ. (): Jag vill slutligen ställa en annan fråga, och det gäller perspektivet av målen för klimatsäkerhet. De efterfrågemönster du har givit, hur väl överensstämmer de med EU:s klimatmål? : Det är kanske främst en fråga för näste talare att spekulera över. Det man kan säga är att den klimatpolitik som EU nu har enats om innebär på lång sikt att vi också måste begränsa gasanvändningen på något vis. Vi kan inte uppnå de långsiktiga EU-målen efter 2020, 2050 och därefter med en oförändrad gasanvändning. (): Det finns inga fler frågor just . Därmed tackar vi . Vi går direkt över till nästa punkt och Bo Diczfalusy, som är departementsråd och chef för energienheten i . Han har bred erfarenhet av både nationell energipolitik och EU-politik på området. 2 Aktuell energi- och klimatpolitik i EU Bo Diczfalusy: Tack för att jag fick komma hit! Jag har ombetts att tala om aktuella klimat- och energifrågor i EU. Med tanke på att tiden är kort tänkte jag koncentrera mig på de frågor som rör EU:s energipolitik. Allmänt kan man säga att EU inte har någon formell gemensam energipolitik i den bemärkelsen som när vi talar om till exempel jordbrukspolitik, handelspolitik eller för den delen gemensam utrikes- och säkerhetspolitik, utan de energipolitiska åtgärder som beslutas gemensamt inom EU baseras på andra delar av fördragen. Det kan vara konkurrenspolitik, miljöpolitik, regler om den inre marknaden och så vidare. Det bidrar till diskussioner mellan länder att varje land då har rätt att välja sin försörjning. Man kan fråga sig vad detta är värt i ett mer integrerat , men det är ändå utgångspunkten. Det illustrerar kanske svårigheten att enas om kraftfulla gemensamma åtgärder. Jag har ofta tyckt, liksom många som arbetar inom energiområdet, att det är fruktbart att beskriva målen för energipolitik i allmänhet utifrån de tre hörn som finns i den triangel jag visar på bilden. Det som gäller konkurrenskraft, det vill säga låga priser eller marknadsmässiga priser på energi, miljömässig hållbarhet, som framför allt rör de klimatstörande utsläppen men naturligtvis även andra typer av miljöpåverkan, och slutligen försörjningstrygghet i den bemärkelsen att energin når förbrukarna, att energin kommer fram till brukarna utan avbrott. Man kan exemplifiera strävandena att nå de här målen med olika typer av åtgärder. Man brukar till exempel säga att inremarknadsåtgärder, alltså liberalisering av el- och gasmarknaderna, i första hand är ett sätt att åstadkomma starkare konkurrenskraft, genom att åstadkomma konkurrens. Man beskriver gärna att ytterligare infrastrukturer framför allt skulle vara ett sätt att öka möjligheterna till en säker försörjning i betydelsen en försörjning utan avbrott. Funderar man till förstår man att de här åtgärderna är väldigt sammanflätade. En fungerande inre marknad leder också till att energi kan förflyttas inom EU utan störning och bidrar därmed också till det vi kallar försörjningstrygghet. En inre marknad leder också till att man kan utnyttja de bästa miljömässiga anläggningarna inom unionen om man väljer att utforma styrmedlen så. Min poäng är egentligen: Att öka energisäkerheten är inte bara en fråga om rör och kablar, utan det handlar också om de allmänna regelverken för energipolitiken, som då i bästa fall samverkar. , i samband med att de europeiska statsöverhuvudena möttes i under brittiskt ordförandeskap, kan man säga att förutsättningarna för energipolitiken har ändrats. Då började en diskussion på hög nivå, det vill säga en diskussion på statschefsnivå. Vid varje möte med har energifrågan i någon form tagits upp. Man beställde vid det här tillfället från den första så kallade strategiska energiöversynen, det vill säga ett samlat dokument som visade situationen och angav åtgärder för att förbättra situationen. Denna första översyn presenterades , och den innehöll också en handlingsplan för energiområdet. En viktig del i handlingsplanen var det så kallade 202020-paketet, alltså åtgärderna att minska utsläppen av växthusgaser , att öka andelen förnybar energi och att effektivisera energianvändningen . En annan viktig del av den här första planen var det som har kommit att kallas det tredje inremarknadspaketet för el och gas, det vill säga åtgärder för att fortsätta och kanske fullfölja liberaliseringen av el- och gasmarknaderna. Man kan också säga att de här åtgärderna framför allt var inriktade på de delar av min triangel som rörde dels klimathänsyn, dels konkurrenskraft, alltså förnybara energikällor, energieffektivisering och en utveckling av marknaderna. Däremot fäste man mindre avseende vid frågan om försörjningstrygghet i traditionell bemärkelse, det vill säga åstadkommande av infrastrukturer såsom rör, kablar, lager med mera. , i ljuset dels av att EU har fått nya medlemmar illustrerade det här inte minst medlemmar som är väldigt ensidigt beroende av vissa leverantörer, till exempel gas från , har fokus skiftat till mer traditionellt energiförsörjningsinriktade åtgärder. I den andra strategiska energiöversyn som presenterades har man tagit fasta på det. Man har ökat antalet föreslagna åtgärder som syftar till försörjningstrygghet i mer traditionell bemärkelse. Det här är ett ganska omfattande dokument, och det innehåller åtgärder inom en rad områden. Huvuddokumentet i detta som är under behandling inom EU:s institutioner är den så kallade handlingsplanen för energiförsörjning och solidaritet. Solidaritet har kommit att bli ett ord som handlar om medlemsstaters möjligheter att hjälpa varandra, i synnerhet under försörjningskriser. Planen innehåller också fyra konkreta lagstiftningsinitiativ, och tre av dessa är inom energieffektiviseringsområdet, som gäller byggnader, energiprestanda, energimärkning av konsumentprodukter och energimärkning av däck. Den innehåller också en del som gäller beredskapslagring av oljeprodukter, som just nu är föremål för behandling inom EU:s institutioner. I detta huvuddokument, som kallas handlingsplan, anges åtgärder inom fem huvudområden. Ett sådant är infrastrukturer, där man tar upp sex mer eller mindre konkreta projekt. Ett sådant är , som har nämnts här, eller den södra korridoren i mer vidsträckt mening. den föreslagna förbindelsen, en likströmskabel, mellan de nordiska och baltiska elmarknaderna. En tredje del av dessa infrastrukturer handlar om ett gemensamt europeiskt nätverk för förnybar energi. Det innehåller också, som jag sade, energieffektiviseringsåtgärder, och åtgärder som syftar till att förbättra dialogen mellan EU och framför allt viktiga producentländer. Det pågår, som jag sade, förhandlingar om ett förstärkt oljelagringsdirektiv, som ska ge större möjligheter till att olja ska finnas både i de volymer som efterfrågas och av de kvaliteter som är nödvändiga och för de geografiska platser där den behövs i händelse av störningar i oljeförsörjningen. Med anledning av bland annat försörjningskriserna mellan och har annonserat en förstärkning av det nuvarande så kallade gasförsörjningsdirektivet. Vi väntar före sommarsemestern ett förslag till ett reviderat gasförsörjningsdirektiv som innehåller bland annat tydligare definitioner av vad som menas med en gasförsörjningskris, en tydligare fördelning av olika aktörers roller och organisationen av EU:s gemensamma svar på en eventuell gaskris. (): Vi gör så att vi på en gång tar frågor direkt till Bo Diczfalusy. (): Jag ville ställa en kort fråga. Det har kommit ett antal grönböcker från EU på området. behandlade en på energisidan för sedan. Dem har du inte tagit upp i din presentation, och jag undrar varför du inte har tagit upp grönböcker, om de inte har något värde eller om det finns andra skäl? Bo Diczfalusy, : Det enkla svaret är att den tid som jag fick anvisad var väldigt kort. (): Vi ska förklara att grönböcker inom EU så att säga är idéutkast som vi också behandlar i . Sedan kommer de ofta tillbaka som vitböcker, och eventuellt som mer hårda förslag. (): Mot bakgrund av ambitionen att ha en solidaritet vad gäller energitillgång: Vad är de tekniska förutsättningarna för att ha det? Är olika överföringssystem nationellt kompatibla med varandra? Vilka behov finns av att utveckla överföringssystemen? Då menar jag inte överföringssystem för att tillföra ny energi in i det som redan finns utan just för att nå detta med en gemensam energimarknad, om man nu vill göra det. Vad behöver göras då, tekniskt sett? Bo Diczfalusy: Jag kan beskriva det här kort. Allmänt sett kan man säga att det på elsidan finns flaskhalsar i elnätet i rätt stor utsträckning. Elförsörjning har varit en nationell företeelse till , kan man säga. har EU som ett indikativt mål att i varje land ska åtminstone av landets totala högspänningsförbindelser vara utlandsförbindelser, alltså gå till andra länder. Man anvisar också medel, till exempel genom programmet för transeuropeiska nätverk. Här kan man ge pengar för förstudier för gränsöverskridande ledningar, alltså framför allt högspänningsledningar och även gasledningar. I den så kallade återhämtningsplan som håller på att beslutas finns det också ganska betydande medel för större investeringar, just för att knyta ihop olika delar av el- och gasnät. Ett sådant exempel är sammankopplingen med , och ett annat exempel är Nabuccoledningen som EU faktiskt aviserar stora investeringar för. Det kanske i alla fall är en början på ett svar på frågan. Allmänt sett är fortfarande graden av sammankoppling inom EU ganska låg. Det gäller framför allt elsidan, men det gäller också gassidan. Det har varit en viktig del av EU:s politik att öka den samlade kapaciteten. (): Jag har själv en fråga som jag inte vet om jag ställer om det är du eller nästa talare som ska svara på den men den gäller European Energy Charter, de gemensamma spelreglerna. I vad mån är de giltiga? De utarbetades ju , om jag minns rätt, och det var ju inte EU egentligen utan en bredare konstellation än EU som kom fram till dem. Vilken roll spelar det regelverket på just gassidan? Bo Diczfalusy: Man kan säga att det spelar en ganska stor roll. Jag är inte främsta expert på detta, men det är ändå som ordföranden sade. Detta är ett avtal som tillkom egentligen, först i form av en så kallad allmän stadga. har det tillförts ett antal protokoll som är bindande, bland annat inom energieffektiviseringsområdet. De innehåller bland annat regler om investeringsskydd och säkra transiteringar, allt i syfte att underlätta och ge incitament till framför allt att västlig teknologi ska kunna etableras i östra och andra delar. Det här systemet innehåller också en förlikningsprocess som handlar om att skydda egendomar och ge just investeringssäkerhet. Det finns ett särskilt skiljedomsförfarande som jag tror man kan säga tillmäts stor betydelse. Sedan kan man allmänt säga att åtminstone ett par stora aktörer ju inte har ratificerat det här energistadgeavtalet, och det gör det möjligen lite mindre värt. Det gäller till exempel , och det gäller också , som inte skrivit på avtalet. (): Tack för det! Vi går vidare. Då är det för ambassadör som är energisamordnare på UD. Det gäller väl då inte UD:s egen energi, utan det gäller mer samordning av ett agerande som i allt högre grad blir internationellt på energiområdet. var stationerad vid ambassaden i i , som är en stor energiproducent, och har dessutom varit verksam i den svenska representationen i . : Tack så hemskt mycket för det! Jag, till skillnad från Bo, har inte ägnat mig åt energifrågorna någon särskilt .