urf · GWA5URF2 · 2009-01-01 00:00:00 — med undantag för utkast till europe- las på samma sätt. iska lagstiftningsakter, skall behand- las på samma sätt. Kammaren skall med tillämpning av 4 kap. 1 § för granskning hänvisa des- sa dokument till det utskott inom vars ämnesområde dokumentets innehåll hör Ett dokument får inte delas mellan två eller flera utskott om det inte finns särskilda skäl för det. Vid utskottets granskning av dokumentet är 4 kap. 8 och 11 §§ tillämpliga. Utskott skall inhämta behövliga upplysningar från Utskottet skall avge ett utlåtande till kammaren med anledning av utskottets Vid beslutet om utlåtandet är 4 kap. 15 och 16 §§ tillämpliga. Kammaren beslutar om utlåtandet med tillämpning av reglerna i 4 kap. 10 §, 5 kap. 1, 37 och 10 §§ med tillhörande tilläggsbestämmelser. Beträffande regeringens och andra statliga myndigheters skyldighet att lämna upplysningar till utskotten finns bestämmelser i 4 kap. 11 §. Med anledning av det protokoll som finns fogat till fördraget om av en konstitution för skall pröva om ett utkast till en europeisk lagstiftnings- akt strider mot subsidiaritetsprinci- av 4 kap. 1 och 7 §§ för prövning hänvisa ett utkast till berört utskott av utkastet är 4 kap. 8 § tillämplig. Om en riksdagsledamot anser att utkastet strider mot subsidiaritets- det att utkastet översänts till riksda- Om minst fem ledamöter av ett an- vid sin prövning kommer fram till att utkastet strider mot subsidiaritets- annat fall anmäler utskottet genom utskottet inte funnit att utkastet stri- der mot subsidiaritetsprincipen. Vid beslutet om yttrande är 4 kap. 15 och 16 §§ tillämpliga. om ett utkast strider mot subsidiari- tetsprincipen om en riksdagsledamot eller ett annat utskott efter egen prövning av utkastet anmält detta till fall skall det berörda utskottet beredas tillfälle att yttra sig. Om anser att ett utkast strider mot subsidiaritetsprincipen skall utskottet avge ett betänkande till kammaren med förslag om avgivande av ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. skall också avge ett betänkande till kammaren i frågan om minst etthundrafemton av ledamöter begär det. Vid beslutet om betänkande är 4 kap. 15 och 16 §§ tillämpliga. Om efter prövning enligt första stycket i denna paragraf inte finner att utkastet strider mot subsidiaritetsprincipen anmäler utskottet detta genom protokollsutdrag till kammaren. Kammaren beslutar om betänkandet med tillämpning av reglerna i 4 kap. 10 §, 5 kap. 1, 37 och 10 §§ med tillhörande tilläggsbestämmelser. Initiativ om förenklat förfarande för ändring av fördraget enligt artikel IV-444 skall behandlas i enlighet med 68 §§. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Bilaga 3:3 Kort sammanställning års protokoll om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna samt protokollet om de nationella parlamentens roll i EU Protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna (1997) Enligt artikel 1 gäller att varje institution när den utövar sina befogenheter ska säkerställa att subsidiaritetsprincipen följs. Den ska också säkerställa överensstämmelse med proportionalitetsprincipen, enligt vilken gemenskapen inte ska vidta någon åtgärd som går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå fördragets mål. Enligt artikel 2 gäller att tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna ska ske med iakttagande av de allmänna bestämmelserna och av fördragets mål. Artikel 3 stadgar att subsidiaritetsprincipen inte innebär ett ifrågasättande av de befogenheter som Europeiska gemenskapen på grund av fördraget och i enlighet med domstolens tolkning förfogar över. Vidare anförs i artikeln att subsidiaritetsprincipen tillhandahåller en vägledning för hur dessa befogenheter ska utövas på gemenskapsnivå och att subsidiariteten är ett dynamiskt begrepp och bör tillämpas mot bakgrund av de mål som uppställs i fördraget. Den gör det möjligt att, när omständigheterna kräver det, utvidga räckvidden för gemenskapsåtgärder som vidtas inom ramen för gemenskapens befogenheter, och omvänt att inskränka dessa åtgärder eller upphöra med dem när de är berättigade. Protokoll om de nationella parlamentens roll i EU (1997) Enligt artikel 1 gäller bl.a. att samtliga kommissionens samrådsdokument (grön- och vitböcker och meddelanden) skyndsamt ska tillställas medlemsstaternas nationella parlament. Enligt artikel 2 gäller att kommissionens förslag till lagstiftning ska göras tillgängliga i så god tid att varje medlemsstats regering kan säkerställa att dess eget nationella parlament erhåller dem på lämpligt sätt. Slutligen gäller enligt artikel 3 i protokollet att en sexveckorsperiod ska förflyta mellan den dag då ett lagstiftningsförslag och den dag då förslaget sätts upp på rådets dagordning för beslut, i brådskande fall kan dock undantag göras, varvid skälen ska anges. Med avseende på interparlamentariskt samarbete stadgar artiklarna 47 bl.a. att den konferens mellan organ för EG-frågor, nedan kallad Cosac, som inrättades i får dels bidra med allt som den finner att Europeiska unionens institutioner bör uppmärksamma, särskilt på grundval av utkast till lagtexter som företrädare för medlemsstaternas regeringar med hänsyn till frågans art i samförstånd får besluta att tillställa Cosac, dels att Cosac får granska alla lagförslag eller initiativ som rör upprättandet av ett område för frihet, säkerhet och rättvisa som direkt kan påverka enskilda personers fri- och rättigheter, dels att Cosac får överlämna till , rådet och kommissionen alla bidrag som konferensen finner lämpliga när det rör unionens lagstiftande verksamhet, särskilt beträffande tillämpningen av subsidiaritetsprincipen, området med frihet, säkerhet och rättvisa samt frågor som rör de grundläggande rättigheterna, dels att bidrag från Cosac inte på något sätt ska vara bindande för de nationella parlamenten eller föregripa deras ståndpunkt. Bilaga 3:4 Kort sammanställning års protokoll om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna samt protokollet om de nationella parlamentens roll i EU (Dessa protokoll gäller endast efter Lissabonfördragets ikraftträdande) Protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna (2007) Protokollet är tillämpbart på samtliga utkast till lagstiftningsakt som kommer från Europeiska unionen. I protokollet avses med utkast till lagstiftningsakt sådana förslag från kommissionen, initiativ från en grupp medlemsstater, initiativ från , framställningar från domstolen, rekommendationer från och framställningar från Europeiska investeringsbanken, som syftar till antagande av en lagstiftningsakt. Enligt artikel 4 gäller dels att kommissionen, och rådet ska översända alla utkast till lagstiftningsakter och sina ändrade utkast till de nationella parlamenten som de översänds till unionens lagstiftande institutioner (dvs. rådet och ). Vidare gäller att efter antagandet ska översända sina lagstiftningsresolutioner och rådet sina ståndpunkter till de nationella parlamenten. Enligt artikel 5 gäller bl.a. att utkasten till lagstiftningsakter ska motiveras med avseende på subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. Artikel 6 i protokollet stadgar bl.a. att varje nationellt parlament eller kammare i ett sådant parlament får, från den dag då ett utkast till lagstiftningsakt på unionens officiella språk översänds, lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande med skälen till att de anser att det aktuella utkastet inte är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Varje nationellt parlament eller kammare i ett sådant parlament ska i förekommande fall samråda med de regionala parlament som har lagstiftande befogenheter. Artikel 7 i protokollet anger vissa trösklar med avseende på hur många av de nationella parlamenten som ska avge ett motiverat yttrande enligt artikel 6 för att förslagsställaren ska ompröva sitt utkast. För en schematisk beskrivning av hur förfarandet i protokollets artikel 7 fungerar, se bilaga 3:5. Enligt artikel 8 gäller att en medlemsstats nationella parlament eller en kammare i en medlemsstats nationella parlament via sin regering kan väcka talan vid unionens domstol om åsidosättande, genom en lagstiftningsakt, av subsidiaritetsprincipen. Domstolen prövar denna talan. Protokoll om de nationella parlamentens roll i EU (2007) Utöver det ovannämnda protokollet återfinns i unionens fördrag ytterligare ett protokoll av särskild betydelse för de nationella parlamenten: protokollet om de nationella parlamentens roll i EU. Detta protokoll uppmuntrar till en större delaktighet från de nationella parlamentens sida i EU:s verksamhet. Enligt artikel 1 gäller bl.a. att kommissionen ska översända sina samrådsdokument (grönböcker, vitböcker och meddelanden) direkt till de nationella parlamenten vid offentliggörandet. Kommissionen ska också översända det årliga lagstiftningsprogrammet och alla andra instrument för lagstiftningsprogram eller politisk strategi till de nationella parlamenten som de översänds till och rådet. Enligt artikel 3 gäller bl.a. att de nationella parlamenten kan, i enlighet med förfarandet i protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna till , rådets och kommissionens ordförande lämna ett motiverat yttrande om huruvida ett utkast till lagstiftning är förenligt med subsidiaritetsprincipen (se ovan). Enligt artikel 4 gäller att en tidsfrist ska iakttas mellan den dag då ett utkast till lagstiftningsakt görs tillgängligt för de nationella parlamenten på unionens officiella språk och den dag då utkastet förs upp på rådets preliminära dagordning för antagande av detta eller för antagande av en ståndpunkt inom ramen för ett lagstiftningsförfarande. I brådskande fall kan dock undantag göras, varvid skälen ska anges i rådets akt eller ståndpunkt. Med avseende på interparlamentariskt samarbete stadgar artikel 10 att en konferens mellan parlamentariska organ för EU-frågor får överlämna alla bidrag som den finner lämpliga till , rådet och kommissionen. Konferensen ska dessutom främja utbyte av information och bästa praxis mellan de nationella parlamenten och , och även mellan deras fackutskott. Den kan också anordna interparlamentariska konferenser om särskilda teman, särskilt för att diskutera frågor om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, inklusive den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken. Konferensens bidrag ska inte vara bindande för de nationella parlamenten eller föregripa deras ståndpunkter. Bilaga 3:5 Proceduren enligt artikel 7 i protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna på EU-nivå Förklaring av vad som avses som andel av nationella parlamenten När det talas om andelar av nationella parlamenten innebär det inte att varje medlemsstat räknas som en röst. Artikel 7 § 1 andra stycket anger att varje nationellt parlament ska tilldelas två (2) röster. I medlemsländer med s.k. tvåkammarssystem ska en (1) röst tillfalla varje kammare. I artikel 7 § 23 i utkastet till protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna (hädanefter: protokollet) preciseras att med en tredjedel, en fjärdedel eller en enkel majoritet avses andelar av de röster som tilldelats de nationella parlamenten i enlighet med artikel 7 § 1 andra stycket. Förklaring av vad som avses med förslag och förslagsställaren I enlighet med artikel 3 i protokollet avses med begreppet förslag (i protokollet benämnt utkast till lagstiftningsakt) följande: förslag från kommissionen, initiativ från en grupp medlemsstater eller , begäran från eller Europeiska investeringsbanken och rekommendationer från . Med förslagsställaren avses i flödesschemat den förslaget kommer från. I artikel 7 § 2 andra stycket anges att det är kommissionen eller, där det är tillämpligt, gruppen medlemsstater, , , Eu- ropeiska eller Europeiska investeringsbanken, om förslaget kommer från dem, som avgör om förslaget ska dras tillbaka, kompletteras eller vidhållas. Artikel 7 § 1 första stycket anger att , ministerrådet och kommissionen, och där det är tillämpligt, gruppen medlemsstater, EU- domstolen, eller Europeiska investeringsbanken, om förslaget härrör från dem, som ska ta del av de nationella parlamentens utlåtanden om subsidiaritetsprincipen. När det ordinarie lagstiftningsförfarandet tillämpas kommer förslaget från kommissionen. I vissa fall kan en lagstiftningsakt bli föremål för det ordinarie lagstiftningsförfarandet på initiativ av en grupp medlemsstater, på rekommendation av eller på begäran av domstolen (se artikel 294 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt). Det s.k. kortet som åsyftas i protokollet om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna och som träder i kraft när en enkel majoritet av de nationella parlamenten avger motiverade yttranden gäller endast förslag som framlagts av kommissionen under det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Arbetspromemoria 4: Väckande av talan vid EU- domstolen om åsidosättande av subsidiaritetsprincipen Sammanfattning: Enligt artikel 8 i protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna gäller bl.a. att Europeiska unionens domstol är behörig att pröva en talan om åsidosättande, genom en lagstiftningsakt, av subsidiaritetsprincipen som har väckts av en medlemsstat bl.a. på dess nationella parlaments vägnar eller för en kammare i detta parlament. Under gällande svensk rätt kan tillkännage regeringen som sin mening att ska väcka en sådan talan vid som nämns i artikel 8. tidigare bedömning, av en i det konstitutionella fördraget liktydig bestämmelse, var att någon ändring av riksdagsordningen inte krävdes. Denna bedömning gäller , förutsatt att inte önskar en ordning där regeringen ska åläggas att väcka en talan vid . Enligt artikeln gäller bl.a. att Europeiska unionens domstol är behörig att pröva en talan om åsidosättande, genom en lagstiftningsakt, av subsidiaritetsprincipen som har väckts, i enlighet med de närmare bestämmelserna i artikel 263 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, av en medlemsstat eller som i enlighet med denna medlemsstats rättsordning har överlämnats av denna på dess nationella parlaments vägnar eller för en kammare i detta parlament. Artikeln berör även möjligheter att väcka talan; denna aspekt lämnas därhän i denna promemoria. Artikel 263 i EUF-fördraget Av artikel 263 framgår bl.a. att Europeiska unionens domstol ska granska lagenligheten av dels sådana lagstiftningsakter som antas av rådet, av kommissionen eller av och som inte är rekommendationer och yttranden, samt sådana rättsakter som antas av och av och som ska ha rättsverkan i förhållande till tredje man, dels sådana akter antagna av unionens organ eller byråer som är avsedda att ha rättsverkan i förhållande till tredje man. För detta ändamål ska domstolen vara behörig att pröva talan som väcks av en medlemsstat, av , av rådet eller av kommissionen om bristande behörighet, åsidosättande av väsentliga formföreskrifter, åsidosättande av fördragen eller av någon rättsregel som gäller dess tillämpning eller om maktmissbruk. Vidare anges i artikeln att talan som avses i denna artikel ska väckas från den dag då åtgärden offentliggjordes eller delgavs klaganden eller, om så inte skett, från den dag då denne fick kännedom om åtgärden, allt efter omständigheterna. ARBETSPROMEMORIOR BILAGA 3 2008/09:URF2 Frågan om möjlighet att väcka talan vid domstolen behandlades redan av i sitt betänkande (jfr framst. 2005/06:RS3 s. 6465). Följande anfördes då: I det nya protokoll om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna sägs följande (artikel 8, kursiv här): Europeiska unionens domstol är behörig att pröva en talan om åsidosättande, genom en europeisk lagstiftningsakt, av subsidiaritetsprincipen, vilken talan enligt villkoren i artikel III-365 i konstitutionen väcks av en medlemsstat eller överlämnas av den på dess nationella parlaments vägnar eller för en kammare i detta parlament i enlighet med dess interna rättsordning. Talan skall väckas efter det att rättsakten antagits. Det är samma tidsgräns för väckande av talan som i gällande fördrag. kan genom ett tillkännagivande uppmana regeringen att väcka en fråga vid . Således ändrar den nya bestämmelsen inte mycket på faktiska möjligheter att agera i syfte att få till stånd en prövning i . Enligt kommitténs bedömning krävs inte någon ändring av riksdagsordningen med anledning av denna bestämmelse. Gällande regler om utskottsinitiativ innebär att ett utskott kan utan att någon motion föreligger föreslå kammaren ett tillkännagivande till regeringen med en uppmaning att väcka talan vid . Möjligheten till prövning vid domstolen pekar dock på vikten av att utskotten följer vilken lagstiftning som antas inom EU. Om har avgivit ett motiverat yttrande i en viss fråga är det naturligt att berört utskott noga följer hur frågan hanteras på EU-nivå. Om förslaget till rättsakt antas utan att synpunkter har beaktats kan det finnas anledning att överväga om ytterligare åtgärder, t.ex. begäran om domstolsprövning, bör vidtas. Av en kanslipromemoria författad inom ramen för beredning av utskottets redogörelse för behandlingen av skrivelser (bet. 2005/06:KU34) framgår bl.a. att möjlighet att göra tillkännagivanden till regeringen inte är grundlagsreglerad utan bygger på konstitutionell praxis. Utrymmet för tillkännagivanden begränsas av skilda bestämmelser i regeringsformen. Enligt 1 kap. 1 § tredje stycket regeringsformen utövas den offentliga makten under lagarna och enligt 11 kap. 2 § regeringsformen får ingen myndighet, ej heller , bestämma hur en domstol ska döma i det enskilda fallet eller hur domstolar i övrigt ska tillämpa rättsregler i särskilda fall. Enligt 11 kap. 7 § regeringsformen får ingen myndighet, ej heller eller en kommuns beslutande organ, bestämma hur en förvaltningsmyndighet ska i särskilt fall besluta i ett ärende som rör myndighetsutövning mot en enskild eller mot en kommun eller som rör tillämpningen av en lag. Ytterligare en begränsning som hindrar tillkännagivanden till andra förvaltningsmyndigheter än ligger i 1 kap. 6 § och 11 kap. 6 § reger- ingsformen som stadgar att regeringen styr riket och att förvaltningsmyndigheterna lyder under regeringen. Sammantaget innebär dessa bestämmelser att tillkännagivandena ska ställas till regeringen om frågan ligger utanför riksdagsområdet, att de inte får röra rättstillämpningen i enskilda fall och att den önskade åtgärden måste falla inom ramen för gällande författningar. Grundlagberedningen (SOU 1972:15 s. 101) diskuterade formen för beslut. Något hinder för att fatta s.k. principbeslut eller att över huvud taget fatta beslut i form av riktlinjer, uttalanden och dylikt fanns inte. En sådan mer obestämd beslutsform kunde enligt Grundlagberedningen ofta vara ändamålsenlig, bl.a. därigenom att den gör det möjligt för att pröva större frågor på ett tidigt stadium innan möjligheterna att variera ställningstagandenas innehåll har begränsats genom omfattande förarbeten. Beslut av detta slag blir enligt Grundlagberedningen inte rättsligt bindande men kan givetvis alltefter omständigheterna medföra en "politisk" bundenhet. En förfrågan från () inkom via ECPRD till alla nationella parlament inom EU med anledning av artikel 8 i det till Lissabonfördraget fogade protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. EP-frågan gäller vilka åtgärder som vidtagits för att möjliggöra en tillämpning av artikeln. Nedan sammanfattas de svar som inkommit. Lissabonfördragets nya bestämmelser kommer att kräva ändringar av Eduskuntas motsvarighet till riksdagsordning (hädanefter används begreppet arbetsordning). Dessa är förberedda och avstämda av partigrupperna, men underställs kammaren för beslut först efter att ett närmare datum för ikraftträdande av fördraget bestämts. De tilltänkta tilläggen i Eduskuntas arbetsordning innebär att stora utskottet kommer att kunna hänvisa ett betänkande till kammaren med förslag om att kammaren godkänner en resolution där regeringen åläggs att väcka talan i . Vidare redogörs för följande kommentar i Eduskuntas svar: Art. 8 såväl som båda protokollen om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna samt de nationella parlamentens roll ses med viss tveksamhet. Med utgångspunkt i relationen mellan den finländska grundlagen och EU ses nationella parlament som det främsta statsorganet inom respektive medlemsstat. Parlamentens ståndpunkter skulle och borde normalt återspeglas i de ställningstaganden som medlemsstaterna uttrycker t.ex. i rådet. Det är svårt att förstå hur regeringarnas ställningstaganden kan skilja sig från sina respektive parlament. Idén att nationella parlament korresponderar direkt med kommissionen ses som främmande. Ännu mer främmande synes vara den situation där regeringar och parlament företräder skilda positioner inom EU. Vidare anses inte de nationella parlamenten utrustade med ett mandat som tillåter dem att handla som part i mål. Det skulle även uppfattas som märkligt för parlamenten att väcka talan i domstol mot rådsbeslut där deras nationella regeringar deltagit. (underhuset och överhuset) Inga förändringar har genomförts. Man avvaktar huruvida Lissabonfördraget träder i kraft eller inte. I svaret bifogas även protokollsutdrag från diskussioner om det konstitutionella fördraget. I övrigt kan det nämnas att den s.k. lade fram en rapport om bl.a. subsidiaritet och de nationella parlamentens roll. I rapporten berörs dock artikel 8 nästan inte alls. (deputeradekammare och överhuset) I svaret skissas en ny procedur (som alltså kräver förändrad arbetsordning): 1)från det att en lagstiftningsakt publicerats kan två parlamentariska grupper eller 1/5 av det spanska (som samlar båda kamrar) medlemmar begära att frågan om väckande om talan med anledning av åsidosättande av subsidiariteten debatteras. 2)debatterar och beslutar i frågan efter att lagstiftningsakten publicerats, dock kan två parlamentariska grupper eller 1/5 av det medlemmar när som helst innan utskottet fattat sitt beslut hänvisa beslutet till de båda kamrarna. 3)Regeringen kan vägra att väcka talan genom att hänvisa till nationella intressen. För detta krävs att ett statsråd redogör och rättfärdigar denna vägran för . 4)Respektive kammare kan begära, i enlighet med dess egen arbetsordning, att regeringen avbryter väckande av en talan. (Bundesrat och Bundestag) Enligt ett förslag till ändring i den tyska grundlagen kommer det, om Lissabonfördraget ratificeras, att räcka med att en fjärdedel av förbundsdagens eller förbundsrådets ledamöter yrkar att respektive kammare ska överlämna en begäran om att väcka talan i EU- domstolen för att regeringen ska göra det. Ändringen av den tyska grundlagen har ännu inte genomförts. (senaten och underhuset) Enligt svar från dels senaten, dels underhuset (Sejm) framgår bl.a. att det finns ett behov av en separat rättslig grund (utöver senaten och underhusets nuvarande arbetsordning) om senaten och underhuset önskar utöva de befogenheter som beskrivs under artikel 8. I ett utkast till en lag om samarbete mellan senaten och Sejm samt regeringen ska premiärministern från det att regeringen emottagit en resolution från antingen senatens eller underhusets talmän väcka talan i enlighet med resolutionen. Enligt utkastet ska regeringen företräda i domstolsförhandlingarna. Lagen har ännu inte godkänts sedan nej till fördraget. Enligt författning framgår att parlamentet kan begära att regeringen väcker talan i (i likhet med tillkännagivande). Inga förändringar i parlamentets arbetsordning har genomförts med anledning av artikel 8. Inga förändringar har skett. Preliminära diskussioner pekar på att förändringar av grundlagen och/eller parlamentets arbetsordning inte behövs. Några förändringar har ännu inte skett.