rfr · GW0WRFR9 · 2009-05-01 00:00:00 — Fram var andelen narkotikamissbrukande fängelsedömda kvinnor betydligt högre jämfört med de intagna männen. Skillnaderna har dock kommit att jämnas ut därefter och var andelen narkotikamissbrukare bland fängelsedömda kvinnor respektive för männen. Det har även framkommit att det finns skillnader när det gäller finansieringen av intagna kvinnors respektive mäns narkotikamissbruk. Kvinnor som tas in i anstalt är oftare dömda för narkotikabrott än män. När det gäller de intagna kvinnornas brottslighet var 2007 drygt hälften av dessa dömda för att ha begått narkotikabrott/smuggling och/eller tillgreppsbrott jämfört av männen. (2003 2007) har både andelen dömda kvinnor och män som tagits in i anstalt utan att ha haft någon tidigare kriminalvårdspåföljd fortsatt att öka. Forskning om intagna kvinnors kriminalitet m.m. (avsnitt 5.2) Inom finns betydande erfarenhetsbaserade kunskaper om intagna kvinnor och deras behov. Tillgången till forskningsbaserade kunskaper om intagna kvinnors situation och kriminalitet har dock varit begränsad. En stor del av den forskning som ur olika aspekter belyser fängelseintagna avser män. Ett av skälen till att det ser ut på detta sätt är att de intagna kvinnorna är få till antalet jämfört med männen. Det innebär att de i vissa fall inte finns med i de fängelsepopulationer som undersöks eller att de ingår men att forskningsresultaten inte redovisas könsuppdelat. Under uppföljningen har behovet av mer forskning om intagna kvinnor påtalats av personal inom kriminalvården och andra myndigheter liksom av forskare. 2008/09:RFR9 SAMMANFATTNING Incidenter och insatser för ökad säkerhet på anstalterna (avsnitt 5.3) När det gäller sådana problem på anstalterna som rymningar, större ordningsstörningar och kriminella gängbildningar är detta företeelser som med något undantag sker på anstalter för män. Det förekommer dock incidenter även på kvinnoanstalterna, och rapporterades tre fall av hot och våld mot personal samt två fall av våld mellan intagna. Som jämförelse kan nämnas att totalt 147 incidenter rapporterades in från mansanstalterna . Enligt är förhållandena i allmänhet mer milda och normaliserade på kvinnoanstalterna jämfört med mansanstalterna. har beslutat om ett antal förändringar i kriminalvårdslagstiftningen som gäller fr.o.m. och har som syfte att upprätthålla ordning och säkerhet inom kriminalvården. De förändringar som vidtagits inom kriminalvården med anledning av detta avser bl.a. de intagnas rätt att inneha personlig egendom. Det har även införts nya regler som rör de intagnas möjlighet att använda telefon. Under uppföljningen har intagna kvinnor framhållit att de upplever det som orättvist att de skärpta reglerna ges samma tillämpning trots att ordningsförhållandena skiljer sig åt mellan kvinno- och mansanstalterna. När det gäller avskildhetsplaceringar finns inte någon statistik sammanställd för vare sig kvinno- eller mansanstalterna som belyser omfattning och användning av avskildhetsplaceringar inom kriminalvården. Kriminalvårdens utvecklingsarbete för anstaltsintagna kvinnor (avsnitt 5.4) Kriminalvården har mer aktivt börjat uppmärksamma de intagna kvinnornas situation och behov. Ett antal steg har även tagits för att åstadkomma förbättringar inom olika områden. En viktig del i Kriminalvårdens utvecklingsarbete för intagna kvinnor är inrättandet av ett särskilt kvinnonätverk som består av bl.a. anstaltscheferna på kvinnoanstalterna och som med utgångspunkt från kvinnornas behov arbetar gemensamt för att åstadkomma anpassningar av kriminalvården. Andra insatser som har vidtagits är bl.a. att det genomförs en intern basutbildning för personal som arbetar med kvinnor och att ett särskilt behandlingsprogram som riktar sig till intagna kvinnor är under utveckling och har börjat användas. har Kriminalvården även tagit fram nya anstaltskläder för kvinnor. har anstaltskläderna varit likadana för intagna kvinnor och män. Erfarenheter av försöksverksamhet med förmånssystem (avsnitt 5.5) Under delar av 20072008 har kriminalvården på uppdrag av regeringen genomfört ett försöksprojekt med förmånssystem på Hinseberg och tre mansanstalter i syfte att öka möjligheterna att uppmuntra och förstärka positivt beteende under verkställighet av fängelsestraff. Den utvärdering som har gjorts av försöksverksamheten visar att de önskade effekterna inte uppnåddes. Vid Hinseberg gav försöksverksamheten inte några egentliga resultat. SAMMANFATTNING 2008/09:RFR9 norna på Hinseberg skötte sig i allmänhet bra redan innan försöket och därför kunde inte några större skillnader ses. Placeringar och anstalter för kvinnor (avsnitt 6.1) Enligt lagen om kriminalvård i anstalt ska en kvinna normalt placeras i en anstalt som är avsedd för enbart kvinnor. finns, med en geografisk spridning över landet, fem anstalter för kvinnor. Av det totala antalet platser som är inrättade för kvinnor är ungefär en tredjedel öppna platser och resten är slutna. I uppföljningen har framkommit att kvinnor i större utsträckning än män uttrycker en önskan om att få avtjäna verkställigheten nära hemorten. Genom att antalet anstalter för kvinnor är få kan detta medföra att det blir svårare att tillgodose kvinnornas önskemål om geografisk närhet till hemorten. Även när det gäller platstyper vid anstalterna finns skillnader mellan kvinnor och män. För intagna kvinnor finns 5 olika platstyper, vilket kan jämföras med 14 olika platstyper för män. För unga män, dvs. upp till , som döms till fängelse finns särskilda ungdomsavdelningar. Då antalet unga kvinnor upp till är litet, innebär detta att det inte finns underlag för att inrätta särskilda ungdomsavdelningar för kvinnor. De unga kvinnorna placeras i stället tillsammans med äldre intagna inom kvinnoanstalterna. Utredning och planering av verkställighet (avsnitt 6.2) I enlighet med förordningen om kriminalvård i anstalt ska en plan (verkställighetsplan) upprättas för varje intagen. har tidigare konstaterat (bet. 2007/08:JuU1) att det inte är tillfredsställande att verkställighetsplanerna på många håll är behäftade med kvalitetsbrister. Även har återkommande pekat på att det finns kvalitativa brister i verkställighetsplanerna. I uppföljningen har framkommit att Kriminalvården har vidtagit ett antal åtgärder, bl.a. utbildningsinsatser, för att komma till rätta med de kvalitativa brister som har kunnat konstateras. Under uppföljningen har det inte varit möjligt att bedöma om de åtgärder som vidtagits varit tillräckliga för att komma till rätta med bristerna i verkställighetsplanerna. För kvinnor som dömts till fängelse tillämpar Kriminalvården ett system med placering för utredning i riksmottagningen vid Hinseberg. Placeringen vid riksmottagning innebär att det görs en fördjupad behovs- och riskutredning inför slutlig placering. För män gäller att de som dömts till fängelse eller mer utreds vid riksmottagning. Arbete i anstalt (avsnitt 6.3.4) På anstalterna finns möjlighet till arbete för de intagna. Vilka arbeten som erbjuds intagna varierar mellan olika anstalter. Uppföljningen visar att det förekommer två olika typer av arbetsdriftsenheter vid kvinnoanstalterna (montering och förpackning samt tekoindustri), vilket kan jämföras med tolv vid mansanstalterna. Det bör dock noteras att det på respektive anstalt van- 2008/09:RFR9 SAMMANFATTNING ligtvis förekommer en eller två olika typer av arbetsdriftsenheter. utgjorde arbete, inklusive service som t.ex. köksarbete och inre skötsel, av de ersatta sysselsättningstimmarna för intagna kvinnor jämfört med för intagna män. Utbildning i anstalt (avsnitt 6.3.5) Uppmärksamhet har i olika sammanhang riktats mot att många av de intagna på anstalterna, både kvinnor och män, har relativt låg utbildningsnivå och att många saknar fullständig gymnasiekompetens. Anstalterna tillhandahåller grundläggande och gymnasial utbildning, formell vuxenutbildning i form av svenskundervisning för invandrare samt viss yrkesinriktad utbildning. av samtliga anstaltsintagna som läste komvux var kvinnor. Antalet intagna som läser på högskola har minskat . studerade totalt 11 intagna kvinnor och 195 män på högskola. För intagna finns även möjlighet att delta i olika typer av arbetsmarknadsutbildning. deltog totalt 1 146 intagna, varav 75 kvinnor, i arbetsmarknadsutbildning, vilket innebär en minskning jämfört med då 1 604 intagna, varav 81 kvinnor, gick arbetsmarknadsutbildning. I uppföljningen har framkommit att Kriminalvården avser att satsa något mera på arbetsmarknadsutbildning för kvinnor. Behandlingsprogram (avsnitt 6.3.6) har en riktad satsning skett inom som innebär att alltfler intagna ska kunna erbjudas möjlighet att delta i olika nationella behandlingsprogram. De behandlingsprogram som erbjuds kan vara inriktade mot allmän kriminalitet, att höja motivationen, att behandla aggressions- och våldsproblematik, att behandla missbruk eller vara inriktade mot behandling av sexualbrottslingar. De flesta program som erbjuds kan både riktas till intagna kvinnor och män. Då Kriminalvården har uppmärksammat en avsaknad av nationella behandlingsprogram speciellt för kvinnor, pågår ett arbete med att utveckla och införa ett motivationsprogram för detta ändamål (Vinn). Vinn verkar ha tagits emot väl av både de intagna kvinnor som genomgått programmet och personalen på kvinnoanstalterna. Även om deltagandet i olika behandlingsprogram ökar som helhet , visar uppgifter från kriminalvården att det är många intagna som inte deltar i någon programverksamhet. Av de kvinnor som frigavs mellan hade inte deltagit i någon programverksamhet, vilket kan jämföras med för männen. Ett huvudsyfte med den satsning som görs på att öka intagnas deltagande i behandlingsprogram är att minska återfallen. Då antalet intagna kvinnor som genomgår behandlingsprogram varit litet har detta påverkat möjligheten att göra återfallsstudier med statistiskt säkerställda resultat. Resultaten av de få återfallsstudier som har gjorts med en uppdelning av kvinnor och män som genomgått behandlingsprogram indikerar dock att det kan finnas skillnader i återfall mellan könen som kan behöva undersökas vidare. SAMMANFATTNING 2008/09:RFR9 (avsnitt 6.3.7) Utskottet har tidigare uttalat att det ser mycket positivt på det arbete som bedrivs inom kriminalvården för att öka inslagen av självförvaltning på anstalterna. Syftet med självförvaltning är att de intagna under anstaltsvistelsen ska få kunskaper och praktisera sådana vardagliga sysslor som behövs för att klara av ett boende utanför anstalt. Vad som ingår i självförvaltningen och dess utformning kan variera mellan olika anstalter. Uppföljningen visar att självförvaltningen har fått en något större spridning på kvinnoanstalterna. En fråga som uppmärksammats av personal inom kriminalvården är att det finns förutfattade meningar om att sådana sysslor som ingår i självförvaltning bedrivs enklare inom kvinnoän mansanstalterna. En erfarenhet som har gjorts är dock att det ofta kan vara betydligt lättare att aktivera de intagna männen i självförvaltning jämfört med kvinnorna. En orsak till detta kan vara att det finns skuld- och skamrelaterade känslor bland de intagna kvinnorna för att erkänna att det finns brister i de mest elementära kunskaperna i att sköta ett eget boende. Besök, relationer och föräldraskap (avsnitt 6.4) I uppföljningen har framkommit att kvinnor under sin anstaltstid får färre besök än män, och att de oftare blir bortglömda av omgivningen jämfört med männen. Orsakerna till detta kan bl.a. ha att göra med att det är vanligt att intagna kvinnor har ett svagt socialt nätverk eller att de geografiska avstånden mellan hemorten och anstalten inverkar. När det gäller intagnas föräldraskap har framkommit i uppföljningen att situationen ofta är extra svår för de barn vars mammor döms till fängelse eftersom dessa barn sällan har någon pappa som tar hand om dem mamman befinner sig i anstalt. Därigenom har dessa barn en annan situation än barn till intagna män eftersom dessa ofta har en mamma som försöker återställa ordningen och ge barnet en trygg vardag. Kriminalvården erbjuder föräldrautbildning för både kvinnliga och manliga intagna men det har visat sig finnas skillnader mellan hur de båda grupperna tar till sig informationen. Kvinnorna uppges generellt sett ha svårare än männen att erkänna sina bristande kunskaper på området, vilket uppges vara en av orsakerna till att det är svårare att hålla föräldrautbildning för kvinnor än för män. har tidigare pekat på behoven av att bättre beakta barnperspektivet inom kriminalvården. Med anledning av detta pågår ett utvecklingsarbete som bl.a. innebär att särskilda barnombud utses inom anstaltspersonalen med uppgift att bevaka att barnperspektivet beaktas. Enligt har medvetenheten om barnen till intagna ökat , och ett viktigt arbete har inletts inom kriminalvården. återstår ett antal områden som behöver utvecklas vidare, bl.a. möjligheterna till telefonkontakt mellan barn och intagna föräldrar, ökad flexibilitet i besökstider samt ytterligare förändrade regler för intagnas permissioner för umgänge med barnen. 2008/09:RFR9 SAMMANFATTNING Frivilligorganisationer (avsnitt 6.5) Enligt riktlinjer eftersträvar myndigheten ett utvecklat samarbete med ideella föreningar som ett komplement till de egna insatserna på området med inriktning på en mer vardaglig kontakt med personer som inte har ett myndighetsperspektiv. beviljade Kriminalvården i bidrag till olika organisationer inom kriminalvårdens område, där (), Kriminellas revansch i samhället () och Bryggan är de organisationer som beviljats de högsta bidragen. De ideella organisationerna har under uppföljningen inte framhållit några större skillnader mellan hur förutsättningarna ser ut för deras medverkan på kvinnorespektive mansanstalter. I något fall har det dock uppmärksammats att det kan vara enklare att bedriva verksamhet vid kvinnoanstalterna då säkerhetsarrangemangen uppfattas som mindre omfattande där än på mansanstalterna. I något fall har det getts uttryck för att samverkan med Kriminalvården skulle kunna bli bättre, detta har dock inte varit mer uttalat för kvinnoän mansanstalterna. Fritid inom anstalt (avsnitt 6.6) I Kriminalvårdens föreskrifter anges att anstalterna ska tillhandahålla ett varierat utbud av fritidssysselsättningar. Vilka typer av aktiviteter som erbjuds beror bl.a. på vilken säkerhetsklass en anstalt eller avdelning tillhör. På många av anstalterna finns bibliotek, och det är även vanligt att det erbjuds fritidssysselsättningar som t.ex. filmvisning, kursverksamhet, fysisk träning och sportaktiviteter samt olika arrangemang av frivilligorganisationer och kyrkor. När det gäller träningsutrustning har förändringar genomförts som innebär att man främjar allsidig träning av kroppen medan möjligheten till överdrivet s.k. muskeluppbyggande ska undvikas. För skötsamma långtidsintagna finns även möjlighet att vistas vid anstalten Gruvberget och där delta i öppnare kursverksamheter och umgänge med familjen. har intagna män erbjudits möjlighet att delta i klosterretreater. Denna möjlighet har även börjat erbjudas intagna kvinnor. Hälsa och vård inom kvinnoanstalterna (avsnitt 6.7 ) Enligt en sammanställning av resultaten av de ASI-utredningar av intagna som genomförts under 20032008 har intagna kvinnor en sämre fysisk och psykisk hälsa i jämförelse med intagna män. Jämfört med männen uppger fler av de intagna kvinnorna att de har kroppsliga skador som påverkar deras livsföring. Bland de kvinnorna är det även mer vanligt förekommande med hepatit B och C jämfört med männen. En hög andel av kvinnorna uppger att de tidigare i livet har upplevt fysisk, psykisk och/eller sexuell misshandel. Även om det enligt de uppgifter som framkommit i uppföljningen även är vanligt förekommande bland intagna män att de upplevt psykisk och fysisk misshandel, så är det ändå en högre andel bland kvinnorna som har erfarenhe- SAMMANFATTNING 2008/09:RFR9 ter av detta eller av sexuell misshandel. Av de intagna kvinnor som utreddes 20032008 uppgav att de gjort ett eller flera försök att begå självmord tidigare i livet, vilket kan jämföras med en knapp femtedel av de intagna männen. Enligt personalens skattningar var det av de intagna kvinnorna och av männen som hade behov av hjälp för sina psykiska och känslomässiga problem. De behov som finns innebär att det finns en stor efterfrågan på de olika typer av terapeutiska resurser som står till förfogande för de intagna kvinnorna. Uppföljningen har dock inte kunnat ge underlag för om nuvarande resurser motsvarar de behov som finns. En utveckling som har skett inom kriminalvården är att det vid kvinnoanstalterna nu även återfinns barnmorskor som en del i sjuksköterskeresurserna. Kriminalvårdens utslussningsåtgärder (avsnitt 6.8) I syfte att minska risken för att en intagen återfaller i brott och för att även i övrigt underlätta anpassningen till samhället genomfördes fr.o.m. en utslussningsreform som innebär att Kriminalvården kan tillämpa fyra olika utslussningsåtgärder. Dessa utslussningsåtgärder är frigång, vårdvistelse, halvvägshus och utökad frigång. Den genomförda utslussningsreformen innebär en utvidgning av möjligheterna till utslussning. På uppdrag av regeringen genomför (Brå) en utvärdering av utslussningsreformen. Enligt den delrapport som har presenterats () visar resultaten att könsfördelningen i utslussningsåtgärderna i stora drag motsvarar fördelningen i anstaltspopulationen i stort. Enligt beräkningar som Brå har gjort var det ungefär en tredjedel av dem som frigavs som fick någon form av utslussning, medan de övriga inte fick detta. Av uppföljningen framgår att antalet kvinnor som påbörjade utökad frigång minskade från 2006 till 2007. Antalet kvinnor som påbörjade vårdvistelser minskade från 2006 till 2007. När det gäller utökad frigång påbörjade 31 kvinnor detta . De tre halvvägshus som finns erbjuder utslussning riktad till intagna män. har det inte bedömts finnas underlag för att inrätta halvvägshus för kvinnor, i stället kan intagna kvinnor erbjudas utslussning genom s.k. halvvägshusliknande placeringar som kan jämställas med placering i ett halvvägshus. Under uppföljningen har uppmärksamhet riktats mot att det förekommer skillnader i hur samverkan kring utslussning fungerar med olika kommuners socialtjänster och att detta kan innebära svårigheter när det gäller att få till stånd utslussning. Anstaltsintagnas anmälningar till JO (avsnitt 7) En genomgång av de anmälningar avseende förhållandena på anstalterna som har inkommit till JO och utmynnat i kritik visar inte på några betydande skillnader mellan innehållet i anmälningarna från kvinnorespekti- ve mansanstalterna. JO har i sin ämbetsberättelse uppmärksammat den ökande mängden ärenden avseende Kriminalvården samt att myndigheten på grund av de stora ärendemängderna tvingas avstå från att genomföra vissa inspektioner. JO efterlyser även en översyn som bör riktas in på att överväga 2008/09:RFR9 SAMMANFATTNING hur en oberoende, reguljär tillsyn över behandlingen av frihetsberövade personer skulle kunna anordnas. Begränsningar i tolkning av återfall (avsnitt 3 och 8) I kriminalvårdens uppdrag ingår att minska andelen återfall i brott. Det finns dock flera faktorer, bl.a. att de intagna kvinnorna utgör en liten grupp, som försvårar möjligheterna att genomföra återfallsstudier. Svårigheterna att genomföra återfallsstudier har tidigare även uppmärksammats av olika myndigheter. Enligt återfallsredovisning har kvinnorna, utom , totalt sett en något lägre återfallsprocent jämfört med männen. I budgetpropositionen understryker regeringen att det är angeläget att Kriminalvårdens återfallsstatistik utvecklas så att den kan utgöra underlag för en bedömning av måluppfyllelsen. Sammanfattande iakttagelser och uppföljningsgruppens bedömningar (avsnitt 9) I avsnitt 9 redovisas sammanfattande iakttagelser för uppföljningen samt uppföljningsgruppens bedömningar som även finns redovisade ovan. 1.1 Bakgrund och utgångspunkter Bakgrund till utskottets uppföljning har i olika sammanhang behandlat frågor som anknyter till situationen för anstaltsintagna kvinnor och män. Utskottet har vid ett flertal tillfällen uttalat att kvinnors situation inom kriminalvården bör uppmärksammas särskilt. Utskottet har bl.a. anfört att ökad kunskap om kvinnors brottslighet och livssituation är av yttersta vikt för att kriminalvårdens insatser ska kunna anpassas efter intagna kvinnors behov.1 Utskottet har vidare uttalat att Kriminalvården måste arbeta aktivt med att öka sysselsättningsgraden för samtliga intagna.2 I utskottens beredning av ärenden ingår uppgiften att följa upp och utvärdera riksdagsbeslut.3 har , 2001 och 2006, beslutat om riktlinjer för arbete med uppföljning och utvärdering.4 uppföljningsgrupp beslutade vid sitt sammanträde att bl.a. följa upp situationen för anstaltsintagna kvinnor. uppföljningsgrupp genomförde en inledande förstudie i syfte att ta fram ett underlag för gruppens beslut om upplägg och fortsatt inriktning på uppföljningen. Det uppmärksammades bl.a. att andelen kvinnor som avtjänar fängelsestraff har ökat under som kvinnorna fortfarande utgör en liten andel av de intagna. Av samtliga som togs in i anstalt var kvinnor. I förstudien framkom bl.a. att det faktum att majoriteten av de intagna i anstalt utgörs av män är något som medverkat till att dagens kriminalvård fortfarande i flera delar är anpassad för mäns behov. I förstudien uppmärksammades även att det pågår ett utvecklingsarbete inom som syftar till att öka anpassningen av insatser till de intagna kvinnornas behov. 1.2 Syfte och inriktning har ett ökat fokus lagts på situationen för de anstaltsintagna kvinnorna. har som nämnts ovan uttalat att kvinnors situation inom bör uppmärksammas särskilt. 2005/06:JuU33, bet. 2006/07:JuU7. 2006/07:JuU1. 34 kap. 18 § riksdagsordningen (1974:153). 4Förslag 2000/01:RS1, bet. 2000/01:KU23, framställning 2005/06:RS3, bet. 2005/06:KU21. intagna kvinnorna har även uppmärksammats av regeringen som bl.a. har ställt krav i regleringsbreven till Kriminalvården på att de uppgifter som återrapporteras ska redovisas könsuppdelat. I budgetpropositionen pekar regeringen även på behovsanpassningen i programverksamheten och det angelägna i att uppmärksamma kvinnors specifika behov under verkställigheten. Inom har kvinnornas situation kommit att uppmärksammas mer tydligt , och flera olika insatser har initierats för att bättre kunna möta de intagna kvinnornas behov under verkställigheten. uppföljning har i första hand haft som syfte att fördjupa kunskaperna om hur situationen ser ut för intagna kvinnor samt att belysa vilket genomslag utskottets uttalanden har fått i praktiken och om Kriminalvårdens insatser har anpassats efter behoven hos de intagna kvinnorna. Uppföljningen har vidare syftat till att belysa om det finns skillnader i Kriminalvårdens insatser för att tillgodose intagna kvinnors och mäns -behov av stöd och hjälp mot missbruk eller för att bryta destruktiva livsmönster, -behov av sysselsättning i form av arbete, utbildning och fritid, -behov av psykisk eller somatisk vård, -behov av kontakter med bl.a. familjen och -möjligheter att avsluta fängelsestraffet på ett behandlingshem genom s.k. vårdvistelse. Som en del i uppföljningen har även ingått att redogöra för den forskning och andra kunskapsunderlag som finns om intagna kvinnor och deras situation samt belysa hur Kriminalvården använder sig av dessa kunskaper i sin verksamhet. Uppföljningen belyser även eventuella skillnader mellan män och kvinnor vad gäller ålder, missbruk och social situation m.m. innan det frihetsberövande straffet verkställs inom kriminalvården. Som en del i uppföljningen har också ingått att belysa eventuella skillnader kring säkerhet respektive klimat på anstalter för kvinnor och män. Uppföljningen har vidare undersökt om andra anpassningar har gjorts för att möta de intagna kvinnornas behov. Urval och genomförande av uppföljningen