eunbil · GW0N145ADE · 2009-01-01 00:00:00 — internationellt rättsligt samarbete (BIRS) Rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) Rubrik: Förhandlingsmandat för ett avtal om ömsesidig rättslig hjälp mellan och . Dokument: har ännu inte presenterats dokument: 10070/3/08 REV 3 COPEN 108 COASI 106 (RESTREINT UE) Frågan har inte tidigare behandlats vid samråd med . Bakgrund inleddes informella diskussioner angående ett eventuellt avtal mellan och om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. sände den japanske ett brev till ordförandeskapet där det föreslogs att formella förhandlingar skulle inledas. Frågan behandlades av Coreper . Medlemsstaterna antog ordförandeskapets förslag att förhandlingar skulle inledas efter det att ett förhandlingsmandat tagits fram. Ordförandeskapet har presenterat ett förslag till förhandlingsmandat som har diskuterats på expertnivå och vid CATS . Syftet med behandlingen vid RIF är att nå en politisk överenskommelse om förhandlingsmandatet. Därefter är planen att förhandlingarna med ska påbörjas samt att dessa ska avslutas under det svenska ordförandeskapet. Rättslig grund och beslutsförfarande Den rättsliga grunden för avtalet är artiklarna 24 och 38 i fördraget om Europeiska unionen. Förhandlingsmandatet ska beslutas i rådet med enhällighet. Förhandlingarna kommer att skötas av ordförandeskapet assisterat av kommissionen. Avtalet ska för EU:s räkning sedan beslutas av rådet med enhällighet. Svensk ståndpunkt är positivt till ett avtal med på området för straffrättsligt samarbete och anser att ett avtal skapar ett mervärde för EU som helhet. Även om antalet ärenden med inte är stort kommer avtalet att underlätta för svenska brottsbekämpande myndigheter att erhålla hjälp i de fall där det behövs. Det finns vidare ett politiskt mervärde i att EU knyter närmare kontakter med . Ett avtal om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan och innebär utveckling av samarbetet mellan dessa parter på ett nytt område. är en viktig strategisk partner för EU och inte minst mot den bakgrunden finns ett mervärde i avtalet. kan därmed stödja att ett avtal förhandlas med . Vidare kan stödja det av ordförandeskapet presenterade förslaget till förhandlingsmandat. När det sedan gäller de åtgärder som mandatet omfattar och under vilka förutsättningar och villkor hjälpen lämnas innebär detta inga förändringar för del. Nuvarande lagstiftning omfattar alla dessa åtgärder (och mer) och de förutsättningar under vilka vi bistår en annan stat kommer inte heller att behöva förändras. Generellt är inställning att det är nödvändigt för att effektiva förhandlingar ska kunna föras att mandatet lämnar visst utrymme åt förhandlarna och inte reglerar allt i detalj, vilket är något det föreslagna mandatet återspeglar. Vad gäller inställning till vissa särskilda frågor som omfattas av mandatet kan följande anföras. I mandatet anges att kravet på dubbel straffbarhet ska begränsas till att omfatta endast begäran om rättslig hjälp avseende tvångsmedel. Detta återspeglar gällande lagstiftning i och vi kan således stödja mandatet i denna del. I mandatet anges f.n. särskilda krav vad gäller brottet deltagande i kriminell organisation, dvs. att bistånd inte kan vägras enbart på den grunden att det rör sig om det aktuella brottet, även när det rör sig om tvångsåtgärder. Innebörden av denna del av mandatet är inte helt klar och bör således klargöras innan mandatet antas. Det kan emellertid konstateras att en medlemsstat alltid kommer kunna vägra bistånd med hänsyn till allmänna rättsprinciper oavsett vilket brott som avses, t.ex. om i grundlag skyddade rättigheter skulle undergrävas. I tillämpas dödsstraff och livstidsstraff. Mandatet tar särskilt upp denna fråga och ett absolut krav är att en stat alltid ska kunna försäkra sig om att bevisning som översänds till inte under några omständigheter ska kunna användas i en process om kan leda till utdömande av dödsstraff (och för en medlemsstat, livstidsstraff). Under förhandlingarna med ska denna fråga lösas. Det kan noteras att i ett avtal med om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål löstes denna fråga på så sätt att staterna använder sig av en allmän vägransgrund så att staten i fråga kan vägra rättslig hjälp om det skulle strida mot allmänna rättsprinciper. En sådan bestämmelse finns också i svensk lag. inställning har inte yttrat sig . Förslaget Mandatet har som allmän utgångspunkt att förhandlingarna ska ske utifrån existerande internationella överenskommelser om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, särskilt konvention med två tillhörande tilläggsprotokoll i samma ämne. En annan utgångspunkt är att överenskommelsen ska innehålla nödvändiga garantier för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Syftet med avtalet är att skapa ett mervärde i relationerna EU och i allmänhet och brottsbekämpning i synnerhet. Mandatet specificerar ett antal frågor som bör vara en utgångspunkt i de kommande förhandlingarna. De åtgärder som regleras i de ovannämnda instrumenten bör inkluderas i ett avtal med , t.ex. husrannsakan och beslag, förhör under förundersökning, bevisupptagning vid domstol, delgivning, användande av videokonferenser och utbyte av uppgifter ur kriminalregister. Andra åtgärder som anges är utbyte av bankinformation och spontant (=frivilligt) informationsutbyte samt verkställighet av förverkandebeslut. När det sedan gäller förfarandet är utgångspunkten att de förfaranden som gäller enligt nämnda Europarådsinstrument även ska användas här, t.ex. användande av centralmyndigheter. När det gäller på vilka grunder en stat ska kunna vägra bistånd ska de möjligheter som finns i konvention med tillhörande protokoll användas fullt ut. Skydd av personuppgifter ska garanteras. Dubbel straffbarhet vid användande av tvångsmedel ska vara en utgångspunkt. En medlemsstat ska aldrig vara skyldig att bistå i de fall bevisning används i ett förfarande som kan leda till dödsstraff eller, i förhållande till en medlemsstat, livstidsstraff. Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa Lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål tillåter redan i dess nuvarande lydelse att vi bistår med samtliga de åtgärder som omfattas av mandatet, enligt det förfarande som föreslås i mandatet och med de möjligheter att avslå en begäran som anges i mandatet. Några lagändringar kommer alltså inte att krävas med anledning av ett kommande avtal. Ekonomiska konsekvenser Det är inte möjligt att närmare bedöma vilka budgetära konsekvenser förslaget kan få. Eventuella budgetära konsekvenser, såväl nationella som inom EU, ska dock finansieras inom befintlig budgetram.