rfr · GW0WRFR8 · 2009-04-01 00:00:00 — På webbplatsen finns även information om de svenska lagarna och internationella överenskommelserna som avser barnbortföranden, länkar till andra internationella regelverk som har koppling till frågan, länkar till svenska och utländska myndigheter som kommer i fråga när ett bortförande förekommer, olika ansökningsformulär på olika språk som används för att en drabbad förälder ska påbörja ett ärende m.m. Det finns även information om hur processerna går till i de fall ett barn förs bort från och då barn förs till Sverige.121 Utskottets uppföljning visar dock att denna information är svår att hitta via regeringens webbplats. UD har under uppföljningens gång uppgett att ett arbete med att uppdatera uppgifterna på regeringens webbsida 117UD, intervju . 118Det konsulära biståndet omfattar tillfälligt ekonomiskt bistånd i form av lån till nödställda svenska medborgare och i vissa fall utländska medborgare fast bosatta i i situationer som avser hemresa vid t.ex. allvarlig sjukdom, olyckor och dödsfall liksom bistånd åt brottsoffer och visst rättsskydd i särskilda fall. Anslaget belastas också av kostnader för evakuering av svenska medborgare och i vissa särskilda fall utländska medborgare som är fast bosatta i . Även kostnader i samband med terrorattacker och naturkatastrofer utomlands när svenska intressen drabbas kan belasta anslaget (prop. 2008/09:1). 119ISS är den internationella världsomspännande organisationen för internationellt socialt arbete, se även avsnitt 5.5.4. 120Socialdepartementet, a.a., 2002. 121UD:s webbplats, Bortförda barn (/sb/d/2555). 5 HANDLÄGGNINGEN AV ÄRENDEN I 2008/09:RFR8 UD har även framfört att ett arbete har pågått med att ta fram en uppdaterad broschyr om vilken hjälp drabbade föräldrar kan få av centralmyndigheten. Denna broschyr blev färdigställd i mars 2009.122 Inom ramen för uppföljningen har även en genomgång gjorts av de övriga nordiska centralmyndigheternas webbplatser och vilken information om barnbortförandefrågor som tillhandahålls där.123 Uppföljningen visar att UD:s webbplats inte är lika utvecklad när det gäller hur information har publicerats, dvs. användarvänligheten av webbplatsen samt tillgängligheten för dem som bor i andra länder. Det saknas exempelvis en översättning till engelska av den tillgängliga informationen om barnbortföranden. För en förälder som bor i ett annat land och vars barn har förts bort till finns inte den tillgängliga informationen på engelska. UD uppger att försök har gjorts för att bygga upp en separat webbplats för frågor om barnbortföranden men att detta inte är möjligt inom de ramar för som finns.124 En viktig faktor för att ett barnbortförandeärende ska kunna hanteras på ett bra sätt är att de inblandade parterna blir representerade av ett juridiskt ombud i de båda länder som ärendet berör. Enligt ska centralmyndigheterna bistå den ansökande personen med att finna juridisk representation och söka rättshjälp.125 Centralmyndigheternas roll i att göra allt i sin makt för att sökande så snabbt som möjligt skaffar sig den rättsliga hjälpen betonades även vid ett av specialkommissionsmöten om bl.a. Haagkonvention.126 Vid mötet underströks de skadliga effekterna på barnet och de inblandade parternas intresse när rättshjälp försenades eller uteblev.127 Den rättshjälp som erbjuds kan se olika ut i olika länder. I är rättshjälp en socialskyddslagstiftning som ska hjälpa den som inte kan få rättslig hjälp på annat sätt. är den myndighet som hanterar rättshjälp enligt rättshjälpslagen (1996:1619).128 Om ärendet redan har hunnit komma till domstol är det domstolen som beslutar om rättshjälp. Beslut fattas i varje enskilt fall och är bl.a. beroende av den ansökandes årliga inkomst och om personen har en rättsskyddsförsäkring 122UD, e-brev . UD, Olovligt bortförande och kvarhållande, broschyr, 2009. 123www.government.no/child-abduction, , . 124UD, intervju och e-brev . 126Haagkonferensens specialkommissionsmöten äger rum med mellanrum i syfte att undanröja svårigheter i samband med konventionens tillämpning samt att bidra till en enhetlig tolkning av konventionen i de olika konventionsländerna. 127Haagkonferensen, Conclusions and recommendations of the fifth meeting of the Special Commission, 2006 (b). 128Domstolsverket, Rättshjälp, 2007. 2008/09:RFR8 5 HANDLÄGGNINGEN AV ÄRENDEN I eller inte.129 När rättshjälp beviljas bestäms vidare den procentsats som personen ska betala av den totala kostnaden för ombudet. Ansökan om rättshjälp sker via den sökandes advokat eller ombud som gör i ordning alla handlingar som ska skickas till . Det krävs särskilda skäl för att beviljas rättshjälp i angelägenheter såsom äktenskapsskillnad och sammanhängande frågor i . Att påbörja en rättsprocess för att återföra barn till eller från utgör sådana särskilda skäl. Enligt rättshjälpslagen får även sökande som inte är svenska medborgare och som varken är eller har varit bosatta i beviljas rättshjälp i dessa situationer när ärendet behandlas i . Rättshjälpen kan i sådana situationer täcka exempelvis kostnaderna för det lokala juridiska ombudet i , översättningskostnader och resekostnader från det andra landet till för att närvara vid rätten m.m. Om det är ett ärende som ska behandlas utomlands krävs också särskilda skäl för att beviljas rättshjälp, och rättshjälp får endast beviljas om den rättssökande är bosatt i krävs vidare att den rättssökande som bor i visar att han eller hon inte har möjlighet att få rättshjälp i det land där handläggningen ska ske, någonting som kan vara både komplicerat och kostsamt för sökanden.131 En översyn av de svenska rättshjälpsreglerna på området pågår, på uppdrag av regeringen, hos . Av de ärenden som inkom till UD respektive 2006 och där det fanns tydlig information om en ansökan om rättshjälp beviljades detta i samtliga ärenden utom i ett. 5.5 Kort om andra myndigheter De sociala myndigheternas ansvar När barn olovligen förs bort till eller från av den ena föräldern kan även de sociala myndigheterna komma att beröras av ärendena. Generellt har de sociala myndigheterna en viktig uppgift för att bistå familjer att lösa den konflikt som ligger till grund för att barn flyttas utanför hemviststatens gränser. är det fråga om svåra kommunikationsproblem mellan föräldrarna eller många års samlade konflikter som förorsakar ett olovligt bortförande eller kvarhållande av barn. Ärenden rörande barnbortföranden av föräldrar i internationella förhållanden är på många sätt annorlunda än de verkställighetsärenden avseende vårdnad och umgänge som sker inom landet. 129Om inte särskilda omständigheter föreligger beviljas inte rättshjälp om den sökande har en inkomst eller en rättsskyddsförsäkring (, 2007). Enligt en advokat som har intervjuats i fråga om barnbortförandeärenden kan exempelvis hemförsäkringar endast gälla för tvister i och inte för tvister utomlands (, ). 130Se 12 § rättshjälpslagen (1996:1619). 131UD, intervju . Se 7 § rättshjälpslagen (1996:1619) och praxis från , bl.a. RN 50/2006, RN 96/2006, RN 109/2006 och RN 47/2007. 5 HANDLÄGGNINGEN AV ÄRENDEN I 2008/09:RFR8 skillnad är avståndet till den bortförande parten och det bortförda barnet. Är avståndet stort är det svårare för sociala myndigheter att nå den förälder som utan lov av den andra föräldern tar med sig barnet. Uppföljningen visar att det inte är ovanligt med skyddade adresser när myndigheter försöker kontakta berörda parter i syfte att genomföra en utredning. I är det kommunerna som har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen i fråga får det stöd och den hjälp de behöver. Hur detta stöd ska ges regleras i socialtjänstlagen (2001:453). Socialtjänstlagen ger vidare kommunerna frihet att själva utforma insatser efter kommunens egna förutsättningar. Ansvaret för kan vara fördelat mellan olika nämnder i en kommun. Det är kommunfullmäktige som bestämmer vilken eller vilka politiska nämnder som ska ansvara för verksamheter. Barn och ungdomar är två av de grupper som kommunen särskilt har ansvar för. 132 insatser för dessa grupper kan exempelvis skötas av en barn- och ungdomsnämnd, en socialnämnd eller en stadsdelsnämnd.133 har generellt en viktig uppgift i fråga om bortföranden eller kvarhållanden av barn både i och utomlands. Till uppgifterna hör att informera berörda föräldrar om bestämmelserna, principerna och tillvägagångssättet i sådana situationer.134 Uppföljningen visar att roll varierar från att ha en informerande roll, skapa samförståndslösningar mellan berörda föräldrar eller göra utredningar om barnets situation till att omhänderta barnet till dess att barnets bästa har kunnat försäkras.135 Socialnämndernas involvering i barnbortförandeärenden I uppföljningen har uppgett att socialnämnderna är involverade i få barnbortförandeärenden.136 Barnbortförandeärenden hamnar vanligtvis hos UD eller domstol och ett uppdrag initieras hos socialnämnden via domstolen, menar Socialstyrelsen.137 Vidare uppger att den främsta anledningen till att socialnämnden involveras i ett ärende är att har haft kontakt med familjen i fråga. 132Enligt socialtjänstlagen avses med barn varje individ under . 133Socialstyrelsen, Socialtjänstlagen Vad gäller för dig från ?, 2002 (a). 134Socialstyrelsen, Vårdnad, boende och umgänge, 2003. 135Detta senare fall av att socialnämnden omhändertar barn uppkommer när det är internationella barnbortförandeärenden. I de fall ett omhändertagande varit aktuellt har orsaken varit att barnet har utsatts för en konkret fara, t.ex. när barn direkt har utsatts för psykiskt eller fysiskt våld. I sådana fall representerar socialnämnden den part i tvisten som kräver att barnen i fråga ska återföras till eller hållas kvar i . 136En genomgång av barnbortförandeärenden inkomna till UD 2003 och 2006 tyder också på att socialnämnderna berörs av relativt få ärenden som rör barnbortföranden i internationella förhållanden. Uppskattningsvis berördes socialnämnden minst i vart tredje ärende. Det bör dock understrykas att uppskattningen har gjorts utifrån den information som fanns i ärendeakterna som studerades under juliaugusti 2008. Om socialnämnderna har varit involverade i något ärende och denna information inte har funnits i akten i fråga har hänsyn inte kunnat tas till informationen i fråga när uppskattningen gjordes. 137Socialstyrelsen, e-brev . 2008/09:RFR8 5 HANDLÄGGNINGEN AV ÄRENDEN I pelvis tidigare ha gjort en utredning eller gett råd eller stöd till familjen. kan också t.ex. ha haft kontakt med barnen eller familjen för att i enlighet med socialtjänstlagen tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett mål eller ärende om vårdnad, boende, umgänge eller adoption har avgjorts.138 Det är vanligare att socialnämnden berörs av ärenden som rör barn som bortförs till eller kvarhålls i än om det rör bortföranden från . I dessa fall kommer ett direkt uppdrag från domstolen. Uppdraget kan handla om att träffa barn och förälder och försöka påverka att barnet frivilligt återförs till hemviststaten så att tvisten kan avgöras där. I sådana situationer är famil- jen i fråga oftast inte känd hos innan barn och förälder infinner sig vid domstol.139 Olika arbetssätt i olika kommuner Det kan finnas stora variationer i hur olika kommuner arbetar med frågor som rör barnbortföranden. Uppföljningens genomgång av barnbortförandeärenden som påbörjades och 2006 visar att ärendena är koncentrerade till storstadskommunerna . Enligt finns mer kunskap om gällande konventioner och rutiner kring hur ett ärende ska hanteras i de större kommunerna. Eftersom sådana fall sällan uppkommer i mindre kommuner är kunskapen om konventionerna inte så spridd i dessa kommuner. I de fall det har uppkommit problem har det därför i stor utsträckning handlat om mindre kommuner. Från har uppgetts att det kan handla om att handläggarna kan bli för engagerade och agera snabbt. Barnet kan exempelvis omhändertas direkt för att förhindra att det förs ut ur landet.140 Behov av samarbete mellan sociala myndigheter i länder som berörs av ett ärende Sociala myndigheter i länder som berörs av ett och samma ärende kan behöva samarbeta med varandra. Enligt ska de behöriga myndigheterna i de berörda konventionsländerna utbyta upplysningar om barnets sociala bakgrund i de fall där det behövs.141 Detsamma gäller enligt II-förordningen mellan EU-länderna.142 Den ansökande staten, som exempelvis har begärt en överflyttning av barn från , kan behöva hämta in information om barnets situation i . Det kan också vara fråga om en uppföljning av barnets situation som den anmodade staten vill göra efter återförandet av barnet till hemviststaten. Enligt vad som har framkommit i uppfölj- 138Se 5 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). 139Socialstyrelsen, e-brev . 140Socialstyrelsen, e-brev . 141Se art. 2, 7 d . 142Se art. 55 i den nya II-förordningen. 5 HANDLÄGGNINGEN AV ÄRENDEN I 2008/09:RFR8 ningen är det emellertid relativt sällan ett samarbete eller kommunikation sker mellan socialnämnderna i och utländska sociala myndigheter. I samtal med framkommer att språkskillnader kan vara ett hinder när ett direkt samarbete ska ske mellan olika länders sociala myndigheter. I ett ärende har exempelvis ett samarbete skett med myndigheter i eftersom språkkunskaper inte har varit ett hinder för kontakt mellan ländernas myndigheter. Ett annat problem som uppges är skillnader i länders sociala system som försvårar ett samarbete. I är exempelvis socialnämndens utredningar kring barnets förhållanden inte avgiftsbelagda. I andra länder kan socialsystemet se annorlunda ut och innebära kostnader för den förälder som t.ex. vill att sociala myndigheter gör en utredning kring barnets situation.144 Även polismyndigheten kan komma att beröras av ärenden som rör olovligt bortförande eller kvarhållande av barn. Exempelvis kan polisen komma att medverka i processen när det gäller att lokalisera barn som förs bort till . Polisen kan också beröras av ett ärende om domstolen beslutar om att barnets hämtning eller omhändertagande ska ske med polismyndighetens försorg, se vidare i avsnitt 5.6.1 och 5.6.2. Utöver de civilrättsliga åtgärderna kan en förälder göra en brottsanmälan hos polisen med anledning av bortförandet. Enligt utgör det ett brott när en person obehörigen skiljer barn från någon som har vårdnaden om barnet.145 Brottet benämns egenmäktighet med barn och straffbeläggs med böter eller fängelse i högst , om gärningen inte utgör brott mot frihet.146 Detsamma gäller om den som gemensamt med någon annan har vårdnaden om ett barn utan beaktansvärt skäl egenmäktigt bortför barnet eller om den som ska ha vårdnaden obehörigen bemäktigar sig barnet och därigenom själv tar sig rätt. I uppföljningen har uppmärksammats att ett frivilligt återlämnande av barnet kan försvåras i de ärenden där en straffrättslig process sker parallellt med en civilrättslig process. Risken för att den bortförande föräldern inte återvänder med barnet på frivillig basis kan vara större eftersom föräldern riskerar rättsliga påföljder (t.ex. fängelse eller böter). Enligt uppgift från Rikskrimi- 143En genomgång av samtliga ärenden som påbörjades tyder på att kommunikation eller samarbete mellan sociala myndigheter i de berörda länderna förekommer enbart i enstaka fall. De i samarbetena involverade länderna var konventionsländer. Denna bedömning har gjorts utifrån den information som fanns i ärendeakterna som studerades under juliaugusti 2008. Om ett sådant samarbete har ägt rum i något ärende och information inte fanns i akten i fråga har hänsyn inte kunnat tas till informationen i fråga. Det bör betonas att uppföljningen enbart har inneburit att ta reda på antalet ärenden där ett sådant samarbete har skett. Detta antal har inte relaterats till någon referensram som anger det faktiska behovet av ett samarbete, då det är svårt att göra det. Syftet är att få en uppfattning om hur ofta ett samarbete förekommer. 144Socialstyrelsen, telefonsamtal . 145Se 7 kap. 4 § . 146Att föra bort ett barn är inte alltid ett brott utomlands. 2008/09:RFR8 5 HANDLÄGGNINGEN AV ÄRENDEN I nalpolisen hör dessutom egenmäktighet med barn under s.k. allmänt åtal, dvs. polisen kan undersöka brottet och åklagaren kan väcka åtal också om målsäganden inte har framställt några straffyrkanden.147 För den kvarlämnade föräldern är det därför inte möjligt att ta tillbaka anmälan. UD rekommenderar av denna anledning i liknande fall att, åtminstone inledningsvis, avvakta med en polisanmälan och inte agera på ett sätt som riskerar att försvåra ett återförande av barnet till Sverige.148 Inom ramen för civilutskottets uppföljning har en närmare studie av samtliga påbörjade ärenden genomförts. Denna visar att polisen har varit involverad i minst vart tredje ärende där både svensk, utländsk och internationell polis har medverkat till att exempelvis lokalisera barnet i fråga.149 () huvuduppgift är att företräda barns och ungas rättigheter och intressen med utgångspunkt i . Myndigheten ska utbilda och informera om , men också bevaka hur konventionen efterlevs i samhället. BO lämnar t.ex. förslag till regeringen på ändringar i svensk lagstiftning och arbetar för att statliga myndigheter, kommuner och landsting ska använda som en utgångspunkt i sitt arbete. En viktig del i BO:s arbete är att delta i den allmänna debatten, skapa opinion i angelägna frågor som handlar om barns och ungas rättigheter och intressen och påverka beslutsfattares och allmänhetens förhållningssätt i barn- och ungdomsfrågor.150 Ombudsmannen tillsätts av regeringen i taget. I telefonsamtal med jurister på BO har det framkommit att myndigheten enligt lag inte får ingripa i enskilda ärenden. I enstaka fall kan det hända att föräldrar ringer till BO för att be om hjälp i situationer då barn förs bort. I dessa fall ger BO allmän information om hur de kan gå till väga för att få stöd. BO ger inte heller någon rådgivning i frågan.151 När det gäller olovliga bortföranden eller kvarhållanden av barn i internationella förhållanden har myndigheten också yttrat sig bl.a. i samband med olika utredningar. En sådan var utredningen av översyn av verkställighetslagen. I sammanhanget har BO bl.a. ställt sig positivt till en skyndsammare handläggning av överflyttningsärendena och betonat vikten av informationsstöd till myndigheter som hanterar dessa ärenden. 147Rikskriminalpolisen, e-brev . 148UD, e-brev . 149Det bör dock understrykas att uppskattningen bygger på information som har funnits i ärendeakterna som studerades under juliaugusti 2008. Om svensk eller internationell polis har berörts av ärendet i fråga och denna information inte fanns i akten har hänsyn inte kunnat tas till denna information när uppskattningen gjordes. 151BO, telefonsamtal och e-brev . 5 HANDLÄGGNINGEN AV ÄRENDEN I 2008/09:RFR8 () är en icke statlig organisation som bildades i syfte att stödja individer och familjer i deras privata och sociala problem som uppkom i samband med flytt över nationsgränser. Organisationen består av ett nätverk av nationella filialer och lierade kontor samt korrespondenter i ett stort antal länder över hela världen. Genom sitt nätverk genomför organisationen sociala utredningar i syfte att bistå sociala myndigheter och enskilda med barn- och familjefrågor där familjer är separerade i olika länder. Organisationen genomför också utbildningar och gör konsultationer i detta syfte.152 När t.ex. en kommun eller motsvarande i ett land vill ha hjälp i ett vårdnadsärende där utredning behöver inhämtas från ett annat land, kan ISS kontaktorgan i det landet bistå så att kommunen i fråga får de nödvändiga underlagen eller uppgifterna. Barnbortförandeärenden utgör en liten del av de områden som ISS arbetar med. I några få fall har ISS varit involverat i ärenden som har haft koppling till . För del var korrespondent för ISS . Verksamheten sköttes därefter av Barnens rätt i samhälle (). slöts ett avtal mellan ISS och det privata konsultföretaget mellan ISS och Epikur bröts 2006. har ingen korrespondent till ISS. Om ISS behöver ta kontakt med en svensk kommun bistår med kontaktinformationen och sedan sker kontakten direkt mellan ISS och kommunen. har fått en förfrågan från ISS om att få ett kontaktorgan i . Frågan bereds inom Socialdepartementet.154 Under uppföljningen har det noterats att ISS har varit involverat i enstaka svenska ärenden som rör bortföranden eller kvarhållanden av barn. Antalet var något fler 2003 jämfört med då ISS endast var involverat i ett ärende. En förklaring till detta kan vara att ISS inte längre hade kontaktorgan i . Saknade barns nätverk är en nyetablerad organisation som bildades . Initiativtagarna var föräldrar (både pappor och mammor) som själva har gått igenom situationer som rör olovliga bortföranden eller kvarhållanden av barn, både från och till . Enligt representanter för Saknade barns nätverk är organisationen registrerad som en insamlingsstiftelse. 152Se och (zSocialtjänstens kontakter med , , 2002). 153Epikur är ett privatkonsultföretag som bl.a. arbetar med sociala utredningar och medling i samband med internationella vårdnadstvister. 154Socialdepartementet, e-brev . 155Avsnittet bygger på genomgång av webbplatsen samt intervju med () och e-brev från () Saknade barns nätverk. 2008/09:RFR8 5 HANDLÄGGNINGEN AV ÄRENDEN I ny har ännu inte någon insamling av ekonomiska resurser ägt rum. har stiftelsen finansierat verksamheten med privata medel och ideellt arbete.156 I en intervju med en representant för organisationen mörkertalet över de föräldrar som behöver hjälp är stort. Avsaknaden av information om hur de inblandade ska gå till väga för att hantera dessa situationer eller vilka stöd som olika myndigheter har att erbjuda gör att det blir svårare och tar att lösa problemet, menar barns nätverk. Därför är organisationens syfte att stödja andra drabbade familjer med information och råd. Redan under startfasen tog organisationen emot ett e-brev från föräldrar som ville ha stöd för att få hem sitt barn. En framtidsplan för organisationen att skapa en jourtelefonlinje. Via stiftelsens webbplats tillhandahålls information om frågor som rör olovliga bortföranden eller kvarhållanden av barn i internationella förhållanden. Det finns bl.a. information om hur en förälder ska gå till väga för att initiera ett ärende, vad som väntar den kvarlämnade föräldern efter att ett ärende är initierat, vad en förälder ska göra när han eller hon misstänker att barnet har förts bort samt gällande regelverk (både på engelska och svenska) i form av nationell lagstiftning och internationella överenskommelser som gäller. Det finns vidare information om viktiga kontakter såsom centralmyndigheter, advokater, information om vikten av medling, nationella och internationella länkar samt årlig statistik över barnärenden registrerade hos den svenska centralmyndigheten. Via webbsidan har besökare tillgång till ett diskussionsforum där de som vill kan utbyta kunskap, erfarenhet och funderingar när det gäller olovliga bortföranden eller kvarhållanden av barn i internationella förhållanden. Från ombudsman157 och i en intervju med en av de ansvariga för organisationen har flera problemområden förts fram ur ett föräldraperspektiv. Bland annat uppges följande. -Brist på information om hur föräldrar som hamnar i sådana situationer ska gå till väga påverkar ärendenas handläggningstid och utfall. -Det är inte lätt att få tag på ombud eller advokater som har kunskap om och erfarenheter från gällande konventioner och deras tillämpning i praktiken. -Skillnader i konventionsländernas tolkning och tillämpning av gällande konventioner är det som enligt organisationen leder till att det tar att nå ett avslut i ärendet. -Behov av medling mellan den bortförande och den ansökande föräldern för att hitta lösningar för hela familjen men framför allt för barnet. -Centralmyndigheterna kontaktas alltför sent. 156Saknade barns nätverk, e-brev . 157Gebhardt, Progress report, European Parliament Mediator for International Parental Child Abduction, 2007.