rfr · GX0WRFR1 · 2009-11-26 00:00:00 — på hygien ska vara lika för alla, men att man måste anpassa allt till skalan och arbetssättet: Problemet i detta avseende har ju varit, och är fortfarande på många håll, att kontrollen på hygien genomförs utefter en mall som inte är anpassad till småskaligheten och hantverksmässig produktion. Vi hoppas mycket på att den nyutkomna branschriktlinjen för vår bransch ska hjälpa i detta avseende.83 Frågan om gränsdragningen mellan rådgivning och kontroll har länge varit aktuell. På sin webbplats beskriver frågan på detta sätt: Kontrollmyndigheterna, t.ex. en kommun eller , får inte agera konsult men ska ge rådgivning, information och på annat sätt underlätta för livsmedelsföretagaren. Detta kan röra sig om att informera om vilka krav i lagstiftningen som är aktuella för en viss verksamhet, utforma informationsmaterial och blanketter så att de är lätta att förstå och hjälper företagaren att göra rätt. Flera kontrollmyndigheter har i uppföljningen tagit upp frågan om rådgivning från kontrollmyndigheten kan leda till att jävssituationer uppstår. Bland annat i län menar att kommunerna agerar olika om en företagare ringer och behöver ha svar på frågor. En del kommuner ställer upp och svarar medan andra hänvisar till en konsult. De som hänvisar till en konsult anser att det kan uppstå en jävssituation, eftersom kommunerna måste ta ställning till en ansökan. menar att EG- förordningarna på området betonar att kontrollmyndigheterna måste undvika intresse- och jävssituationer, men att många företagare har svårt att förstå detta. Tjänstemän i kommun menar att styrningen mot renodlad kontroll och revision från den centrala tillsynsmyndighetens sida till viss del påverkar möjligheten att fungera bra som råd och stöd till småföretagen. De upplever att rådgivning och stöd inte är prioriterat inom tillsynsuppdraget, och det hänvisas till att det kan finnas risk för någon form av jäv då inspektörerna kan få dubbla roller. Tjänstemännen konstaterar dock att i mindre kommuner finns inte alltid annat stöd än kommunen att tillgå och att konsulter ofta är dyra och att många planerade eller nya företag inte alltid har råd att lägga resurser på sådant. Kommuntjänstemännen efterlyser en bättre och tydligare samordning från centralt håll. Frågan om rådgivning och stöd behandlas vidare i avsnitt 4.3. En del företag som har mindre omfattning på sin livsmedelsproduktion och dessutom inte bereder råvaran (förändrar dess ursprungliga utseende) återfinns bland livsmedelshanterare inom primärproduktionen. 83 Gårdsmejerister, enkätsvar . 3 REGELVERKET INOM LIVSMEDELSOMRÅDET tade att ansvaret för denna kontrollverksamhet skulle flyttas från kommunerna till länsstyrelserna fr.o.m. . i län konstaterar att kontrollen av livsmedelhantering i primärproduktionen tidigare hade mycket liten omfattning eller inte gjordes alls så länge som kommunerna hade ansvaret för den. Tjänstemännen i menar att sannolikt är det få länsstyrelser som har hunnit påbörja denna kontroll efter att ansvaret har flyttats över till . Det konstateras bl.a. att register över primärproducenter måste skapas och att detta är ett arbete som ännu inte har påbörjats på . Enligt ska kontrollen av livsmedel och foder inom primärproduktionen finansieras som en del av det allmänna förvaltningsanslaget till varje länsstyrelse. För denna kontroll har i län avsatt ca . Enligt uppgift har sedan ansvaret flyttades ännu inte genomfört någon kontroll av livsmedelsföretagare inom primärproduktionen. Kontroll av småskalig slakt småskaliga kontrollslakteriers förening (SSKF) har i uppföljningen framfört att inspektörerna behöver mycket större praktisk erfarenhet av småskalig slakt. i menar att förenklingar, eventuellt i form av egenkontroll, skulle kunna övervägas i levandedjursbesiktningen för gårdsslakt. har i en kommentar betonat att detta inte är förenligt med . har vidare pekat på att det är en fördel för de företag som har både slakt och chark att de numera endast har en tillsynsmyndighet, . I sitt senaste budgetunderlag har bl.a. framfört förslag om att genomföra pilotprojekt i syfte att modernisera köttkontrollen. Där konstaterar verket bl.a. att besiktningsveterinären har en del väntetid i samband med att kontrollarbetsuppgifterna ska utföras. Regeringen tillkallade 2004 en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag till en avgiftskonstruktion för foder-, livsmedels- och djurskyddstillsyn och ett avgiftssystem för foderkontroll i primärproduktionsledet samt att utreda om förslaget till avgiftssystem för foder-, livsmedels- och djurskyddstillsyn påverkar svenska företags konkurrensförhållande gentemot företag inom andra delar av EU. Utredningen överlämnade sitt betänkande. Utredarens förslag utgick från att avgifterna ska ge kontrollmyndigheterna full kostnadstäckning som en struktur för likformiga avgifter över landet byggs upp. Utredningen konstaterade bl.a. att EG:s kontrollförordning ger möjlighet för medlemsstaterna att välja om man vill ta ut avgifter för kontroller och att det fanns stora skillnader i tillämpningen mellan medlemsstaterna. Utredningen ansåg att konsekvenserna av det föreslagna avgiftssy- 3 REGELVERKET INOM LIVSMEDELSOMRÅDET stemet för svenska företags konkurrensförhållande borde studeras löpande för att inte effekterna skulle bli alltför negativa.84 Utifrån regeringens förslag och beslut infördes ett nytt avgiftssystem, vilket innebär att kontrollmyndigheterna ska ta ut full kostnadstäckning för sina kontroller.85 var livsmedelskontrollen finansierad dels av skattemedel, dels av avgifter. Enligt var finansieringen tidigare ofta otillräcklig.86 Avgiftsfinansiering av livsmedelskontrollen styrs i första hand av EG:s kontrollförordning och regeringens avgiftsförordning.87 EG:s kontrollförordning anger de grundläggande kraven på hur avgiftssystemet ska vara utformat och vilka kostnader som får finansieras med avgifter. Av kontrollförordningen framgår bl.a. följande: -Medlemsstaterna ska se till att tillräckliga finansiella resurser finns tillgängliga för att tillhandahålla nödvändig personal och andra resurser för offentlig kontroll genom den finansieringsform som anses lämplig, exempelvis allmän beskattning, avgifter eller pålagor. (artikel 26) -Medlemsstaterna får ta ut avgifter eller pålagor för att täcka kostnaderna för offentlig kontroll. (artikel 27) -Om påvisandet av bristande efterlevnad medför offentlig kontroll som går utöver den behöriga myndighetens normala kontrollverksamhet, ska den behöriga myndigheten debitera den företagare som har ansvaret för den bristande efterlevnaden eller får den behöriga myndigheten debitera den företagare som äger eller innehar produkterna vid den tid då den extra offentliga kontrollen genomförs för de kostnader som dessa extra offentliga kontroller medför. (artikel 28) -Ingen avgift för kontroll av primärproduktion. Regeringens avgiftsförordning anger bl.a. en skyldighet att ta ut avgifter och vilka typer av avgifter som kontrollmyndigheten ska ta ut:88 -Årlig kontrollavgift, betalas av alla livsmedelsföretagare. Avgiften fastställs av kontrollmyndigheten. -Avgift för extra offentlig kontroll, betalas av livsmedelsföretagare där det behövs extra offentlig kontroll på grund av bristande efterlevnad av regelverket. -Avgift för kontrollmyndighetens bemanning vid slakterier, styckningsanläggningar och vilthanteringsanläggningar. har tagit fram en vägledning som ger kontrollmyndigheterna anvisningar för riskklassificering av livsmedelsanläggningar och tilldel- 2005/06:128, bet. 2005/06:MJU23. 86Livsmedelsverket, 2009d. 87Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd samt förordning (2006:1166) om avgifter för offentlig kontroll. 88En ny lydelse av förordningen träder i kraft . 3 REGELVERKET INOM LIVSMEDELSOMRÅDET ning av kontrolltid. Vägledningen ger även råd för beräkning av timtaxa och fastställande av den årliga kontrollavgiften och övriga avgifter. Modellen för riskklassificering består av två delar, risk och erfarenhet. I den s.k. riskmodulen värderas olika riskfaktorer som är kopplade till den aktuella verksamheten. I detta ingår bl.a. att väga in produktionens storlek, dvs. hur många konsumenter som potentiellt kan drabbas om något går fel i verksamheten. Detta kompletteras med en s.k. erfarenhetsmodul där erfarenheter från kontrollen av den aktuella verksamheten bedöms. Utifrån den riskrespektive erfarenhetsklass som verksamheten placeras i tilldelas anläggningen årlig kontrolltid. Enligt vägledning är kontrolltiden en schablon: Det innebär att en anläggning i riskklass 3 och erfarenhetsklass B ska ha en genomsnittlig årlig kontrolltid . År 1 kan den verkliga kontrolltiden vara medan den år 2 bara är , men genomsnittet blir . har verksamheten fått den kontrolltid som den årliga kontrollavgiften beräknas utifrån.89 I kontrolltiden ingår förberedelser, själva kontrollen och efterarbete. Kontrolltiden kan enligt vägledningen disponeras av myndigheten på det sätt den anser ger en effektiv och ändamålsenlig kontroll. Avgifter för anläggningar under kontrollansvar regleras genom en föreskrift.90 Den årliga kontrollavgiften här varierar beroende på risk- och erfarenhetsklass. Avgifter för anläggningar under kommunernas kontrollansvar ska fastställas av varje kommun utifrån vägledningar från samt kommuner och landsting (SKL). Enligt vägledning kan den årliga kontrollavgiften beräknas på följande sätt: Beräknat behov av kontroll (timmar) Timtaxa = Årlig kontrollavgift Enligt SKL:s underlag för taxesättning inom livsmedelskontrollen ska årskostnaden för den offentliga kontrollen fördelas på handläggande tjänstemän och , vilket ger timavgiften. Timavgiften kan bara tas ut för åtgärder som direkt avser den offentliga kontrollen; övrigt arbete får skattefinansieras.91 Av ett annat underlag från SKL framgår att antalet kontrolltimmar kan variera , men i snitt ska antalet timmar vara så många som riskklassen visar. En kommun får enligt SKL inte ta betalt för mer kontroll än den man utför.92 Avgifter för småskaliga slakterier anställer en officiell veterinär (, besiktningsveterinär) som utför kontrollerna vid slakterier. levandedjursbesiktning, dvs. besiktning av de levande djuren före slakt 89Livsmedelsverket, 2007. 91Sveriges Kommuner och Landsting, 2007a. 92Sveriges Kommuner och Landsting, 2006. 3 REGELVERKET INOM LIVSMEDELSOMRÅDET köttbesiktning, dvs. besiktning av slaktkroppar m.m. efter slakt annan offentlig kontroll vid anläggningen. För den kontrollen betalar slakteriet en kontrollavgift. I timtaxan ingår även restid till och från slakteriet för veterinären. uppgick veterinärtaxan till /timme under ordinarie arbetstid på vardagar och /timme under övrig tid.93 3.4.4 Iakttagelser kring livsmedelskontrollens finansiering Varierande syn på avgiftsfinansiering Av utskottets enkätundersökning framgår att synen på avgiftsfinansieringen varierar mellan de företag och organisationer som har ingått i uppföljningen (se bilaga 2). En majoritet av både företagare och organisationer menar att kontrollavgifterna är för höga. I denna uppföljning har bl.a. i pekat på att de små företagen är mycket känsliga för bl.a. olika avgifter för tillsyn och kontroll. Livsmedelsföretagen (Li) har framfört att avgiftssystem varken är konkurrensneutralt i landet eller inom EU. i , och menar att avgifterna ofta inte är rättvisa. menar att det borde vara en betydligt mindre fast avgift och en större del procentuell avgift som är baserad på företagets omsättning. Förbundet har i uppföljningen framfört att de höga tillsynsavgifterna är ett stort hinder för de småskaliga företagen. SSKF har i olika sammanhang framfört att kontroll- och besiktningsavgifter är alltför höga. Föreningen har till uppföljnings- och utvärderingsgruppen framfört följande: I har man kontroll från vår motsvarighet till en gång . Det kostar inget, däremot blir alla kontrollerade. Man får även en skylt som ska sitta synlig för kunderna där man tydligt ser om det finns några anmärkningar. I får vi betala för kontrollen som dessutom inte sker . Avgiftsfinansiering av livsmedelskontrollen ger skillnader mellan kommunerna får kommunerna själva bestämma om sin timtaxa. Detta innebär att kommunerna kan ha olika taxa, varför kontrollavgiften kan vara olika även vid samma bedömda risk. Det har inte varit möjligt att inom ramen för denna uppföljning kartlägga hur höga avgifterna är i de olika kommunerna. Enligt uppgift från SKL skickades en enkät om tillsynsavgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet till kommunerna . har dock regelverket förändrats, varför SKL bedömer att de uppgifter om kommunernas avgifter som då samlades in inte är helt aktuella. 93JTI, 2007. 94Föreningen , enkätsvar . 3 REGELVERKET INOM LIVSMEDELSOMRÅDET därför att göra en förnyad enkät om bl.a. timavgifternas storlek lite längre fram.95 Enligt varierar avgifterna mycket, liksom vad som ingår, och de intervjuade tjänstemännen uppger att SKL:s riktlinjer inte följs av alla kommuner. En majoritet av de företagare och organisationer som har ingått i utskottets enkätundersökning menar att det inte är bra att kommunerna själva får bestämma sin timtaxa. Exempelvis Gårdsmejerister har betonat att det inte är bra att kommunerna själva sätter avgiften: Man tar in avgifter trots att de inte genomför kontroller. Man riskklassar oss alla i en högre riskklass än vad som är befogat. Man ska inte behöva ha olika förhållanden på olika håll i landet. Ingen jag talat med om den här frågan är nöjd med detta system. Det finns risk för att kommuner med dålig ekonomi frestas att ta ut högre avgifter och klassa oss dyrare än nödvändigt för att helt enkelt ta in pengar. Avgifter för årliga kontroller som inte genomförs, vilket är vanligt förekommande, borde inte få förekomma.96 Kontrollavgifterna ska täcka myndigheternas kostnader Enligt beslut ska kontrollmyndigheterna ta ut full kostnadstäckning för sina kontroller. SKL har i uppföljningen hänvisat till att man har tagit fram ett underlag för kommunerna att använda när de ska räkna fram sin timkostnad. Underlaget är i form av en excelfil, där kommunerna ska lägga in sina olika kostnader och få ut en timkostnad. En tjänsteman vid SKL uppger, lite förenklat, att alla kostnader som hör till kontrollen ska vara med. Däremot ska den information och rådgivning inom ämnesområdet som inte kan kopplas till en enskild verksamhet utan är mer av allmän karaktär bekostas av skattemedel. har i uppföljningen betonat att avgiftsfinansiering av livsmedelskontroll innebär att skattemedel inte ska användas. Tjänstemän vid har framfört att en del kommuner inte tar ut full kostnadstäckning, medan andra kommuner tar ut för mycket. Av undersökning av livsmedelskontrollen 2008 framgår att ett antal kontrollmyndigheter uppger att de inte tar ut årliga avgifter för samtliga anläggningar; de med litet kontrollbehov behöver endast betala en timavgift vid den faktiska kontrollen.97 Avgift för ominspektion tas inte alltid ut Tanken med avgiftssystemet är att om ett företag sköter sig ska deras kontrollavgift minska, vilket ska ge incitament till företagen att göra bra ifrån sig. EG-rätten98 föreskriver också att om en inspektion föranleder ominspektion ska en ny avgift tas ut. Enligt uppgift från görs inte alltid 95I de kommuner som har ingått i denna uppföljning varierar timtaxorna /timme enligt uppgift på kommunernas webbplatser. 96Sveriges Gårdsmejerister, enkätsvar . 97Livsmedelsverket, 2009d. 98Förordning (EG) nr 882/2004. 3 REGELVERKET INOM LIVSMEDELSOMRÅDET detta, vilket innebär minskade incitament för företagen att sköta sig. Enligt uppgift från utvärderas riskmodulen i modellen för riskklassificering av livsmedelsanläggningar (ej primärproduktion) 2009. Företag upplever att de betalar för kontroll som inte utförs I uppföljningen har flera aktörer pekat på att företagen upplever att den totala avgiftsnivån är alltför hög och att företagen ibland upplever att de inte får den tillsyn och det stöd som de kan kräva och som de har betalat avgifter för. Ett företag i län formulerar sin kritik på följande sätt: Kommunen har aldrig gjort någon kontroll hos oss. Trots det får vi betala i avgift, fast vi har en omsättning av småskaliga livsmedelsprodukter på bara några som gårdsförsäljning. De intervjuade tjänstemännen vid menar att det finns ett problem i kommunikationen mellan kommunerna och företagen när det gäller kontrollavgifterna. Tjänstemännen betonar att avgifterna är schablonavgifter som inte motsvarar verklig kontrolltid och att vissa företag känner sig lurade när de inte upplever att de blir föremål för så mycket kontrolltid på plats som de betalat för. Som exempel nämns att för företag med små risker kan kommunen komma på kontroll , men företaget måste ändå betala . Enligt uppgift från menar även många företagare att inspektörerna inte har så mycket kompetens när de väl kommer på besök, utan att de måste lära upp inspektörerna. De kan uppleva att kommunens inspektörer kommer och gör studiebesök och att företagen får betala för detta. i menar att tillämpningen av livsmedelsavgifterna är problematisk. Avgifterna tas ut baserade på olika riskbedömningar och beräknad tidsåtgång, oavsett om kontroll utförs eller inte. De allra flesta småskaliga livsmedelsföretagen har enligt fått högre, eller mycket högre avgifter, sedan regeln tillkom 2007: Enligt myndigheterna ska detta jämna ut sig . kontrollerades endast strax av de anläggningar som finns i . Det innebär att företagen förskotterar tillsynsavgifter som ska genomföras . Denna tillämpning bör ändras så att avgift tas ut för utförda kontroller och att kontrollomfattningen för respektive företag görs rimlig och förutsägbar.99 Kontrollavgifter för småskaliga slakterier SSKF har i uppföljningen framfört att kontrollavgifterna för de småskaliga slakteriföretagen är alltför höga och att avgifterna bör utgå från erfarenhets- och riskbedömningar. Eldrimners branschråd för chark har tidigare konstaterat att det finns en rad olika problem vad gäller den småskaliga slakten, bl.a. den årliga kontrollavgiften, där branschrådet konstaterar att slakt- och charkföretag av har placerats i hög riskklass: 99 i , e-brev . 3 REGELVERKET INOM LIVSMEDELSOMRÅDET För ett litet slakteri med styckning och chark blir avgiften per kg kött mycket hög genom att varje moment omfattas av sin tillsynsavgift. Att mala köttfärs innebär rigorösa regler och ytterligare avgift så det är knappt att tänka på för ett riktigt litet slakteri.100 Det finns en medvetenhet om de problem som kontrollavgifterna innebär för de små slakterierna. För perioden 20082010 disponerar medel för att sänka kontrollavgifterna för småskaliga slakterier (se vidare avsnitt 4.2.2). 100 Eldrimner, 2009 (Nyhetsblad, nr 1). 4 Stöd till småskalig livsmedelsproduktion I miljö- och jordbruksutskottets uppföljning 2005 uppmärksammades olika problem kring stödet till småskalig livsmedelsproduktion. Gruppen gjorde bedömningen att det var viktigt att dessa problem beaktades i arbetet med det nya landsbygdsprogrammet. Gruppen konstaterade vidare att det är en viktig fråga hur staten kan verka för att tillgodose de små företagens behov av kompetensutveckling, stöd och rådgivning. I detta avsnitt beskrivs de olika ekonomiska stöd som ges till insatser för småskalig livsmedelsproduktion. Uppföljningen visar att stödet har ökat. höjdes stödet till nationella och regionala resurscentrum. presenterade regeringen en treårig satsning på en livsmedelsstrategi för hela , och 2008 presenterades en långsiktig vision: det nya matlandet i . I samband med detta avsattes medel för dessa satsningar. Vidare har olika insatser gjorts för att främja den småskaliga slakten, bl.a. när det gäller att sänka företagens kostnader för godkännande och kontroll. Uppföljningen visar att sänkningen av avgifter för godkännande och kontroll kan ha bidragit till att antalet småskaliga slakterier har ökat . Inom landsbygdsprogrammet för 20072013 är det liksom tidigare möjligt att ge stöd till småskalig livsmedelsproduktion. I uppföljningen har framkommit att åtgärder har vidtagits för att förenkla landsbygdsprogrammets regelverk och blanketter. Ekonomiskt stöd till småskalig livsmedelsproduktion kan lämnas dels inom ramen för anslaget Konkurrenskraftig livsmedelssektor, dels inom ramen för anslaget till , där det fram finns medel för stöd till småskalig slakt. Dessutom kan stöd till småskalig livsmedelsproduktion lämnas inom ramen för landsbygdsprogrammet. 4.2.1 Anslaget Konkurrenskraftig livsmedelssektor Satsning på nationella och regionala resurscentrum Medel har avsatts inom budgetens utgiftsområde 23 för att främja exporten av svenska livsmedel (anslag 1:21 Konkurrenskraftig livsmedelssektor, tidigare anslag 43:14 Åtgärder inom livsmedelsområdet). används medlen även för andra åtgärder inom livsmedelsområdet med särskild tonvikt på regional utveckling av livsmedelsförädling. 4 STÖD TILL SMÅSKALIG LIVSMEDELSPRODUKTION förstärktes anslaget med för projekt rörande nationella och regionala resurscentrum för småskalig livsmedelsförädling (se tabell 2). En livsmedelsstrategi för hela presenterade regeringen en treårig satsning på en livsmedelsstrategi för hela Sverige.101 Strategins syfte är att stärka livsmedelsbranschens konkurrenskraft, underlätta företagande och bidra till tillväxt i hela livsmedelskedjan och på så sätt skapa fler arbetstillfällen. Bland annat betonas att små och medelstora företag inom livsmedelssektorn ska stimuleras att växa. Strategin omfattar dock alla företag inom livsmedelssektorn. Från betonas att livsmedelsstrategin i första hand handlar om samlade insatser och inte om nya pengar. tillfördes dock ytterligare medel till strategin. Fokus ska ligga på ett enhetligt angreppssätt. lyfter fram följande tre delar av livsmedelsstrategin: -Satsning på innovation, utveckling av processer, teknik eller logistiklösningar samt kompetensökning i livsmedelssektorn och på mat med mervärde (t.ex. ekologiskt, närproducerat och småskaligt producerat). -Dialog mellan regeringen och branschen för att diskutera satsningar och åtgärder som livsmedelsföretagen behöver (livsmedelssektorns strategigrupp, , se vidare avsnitt 5.2). -Åtgärder inriktade på export av livsmedel och jordbruksprodukter.102 finansierar anslaget Konkurrenskraftig livsmedelssektor de åtgärder som vidtas inom ramen för den treåriga satsningen på livsmedelsstrategin. ökade anslaget med . Anslaget Konkurrenskraftig livsmedelssektor har använts till bl.a. stöd till marknadsföring och deltagande i mässor. Medel har dock endast kunnat ges till projekt med anknytning till ekologiska produkter. För perioden 20092011 förstärktes därför anslaget med för att möjliggöra satsningar även på andra områden än ekologisk produktion, exempelvis för att stödja visionen det nya matlandet (se nedan). beslutade regeringen att omfördela inom landsbygdsprogrammet för att uppnå visionen om det nya matlandet. Medlen ska bl.a. användas till kompetensutveckling hos företagare och för att stödja förädling, logistik, distribution och marknadsföring av småskalig livsmedelsproduktion och utveckling av företag inom mat och turism. De avsatta medlen finns inom Landsbygdsprogrammet (se avsnitt 4.2.3) och fördelas i första hand av Jordbruksverket.103 Medel fördelas även av länsstyrelserna och . 2007/08:1 utg.omr. 103Regeringskansliet, 2009b. 4 STÖD TILL SMÅSKALIG LIVSMEDELSPRODUKTION tillförs under anslaget Konkurrenskraftig livsmedelssektor i satsningen på det nya matlandet genom en tvådelad satsning på offentlig mat och kommunikation av visionen. ANSLAGSUTVECKLING FÖR KONKURRENSKRAFTIG LIVSMEDELS- SEKTOR (TUSEN KRONOR) Källa: Budgetpropositionerna för 20002010. * redovisas de beräknade anslagsbeloppen. Anslaget disponeras av och uppgår 2009 till .