rfr · GX0WRFR1 · 2009-11-26 00:00:00 — Gruppen konstaterade att de olika myndigheterna arbetar utifrån sina respektive uppdrag, vilket ibland leder till problem när det gäller samverkan mellan berörda myndigheter, både i kontakterna med enskilda företag och i det mer långsiktiga arbetet med att förbättra förutsättningarna för den småskaliga och lokala livsmedelsproduktionen. Gruppen menade att de olika myndigheterna borde förbättra sin samverkan och i sitt arbete i högre grad utgå från de små företagens behov och förutsättningar. Gruppen framförde att det t.ex. kunde vara värt att pröva frågan om någon form av arbetsgrupp med företrädare för olika myndigheter kunde tillsättas efter modell från . Gruppen konstaterade vidare att det var svårt att utifrån befintlig statistik få en tydlig bild av läget och utvecklingen för den småskaliga livsmedelsproduktionen, både vad gäller omfattning och ekonomisk betydelse. Dels finns det stora skillnader mellan företagen, dels saknas en entydig definition, dels är statistiken otillräcklig. Gruppen menade att vad gäller statistiken borde det klarläggas vilket ansvar som olika myndigheter har. För att kunna vidareutveckla kunskapen om och förståelsen för den småskaliga livsmedelsproduktionen och dess förutsättningar borde det enligt gruppens bedömning ses över vilken statistik om den småskaliga livsmedelsproduktionens omfattning och utveckling som olika aktörer har behov av. I uppföljningen betonades även att formerna för spridningen av resultaten av statligt finansierat forsknings- och utvecklingsarbete borde beaktas. 2009/10:RFR1 5 KONTAKTER MED OCH SAMVERKAN MELLAN MYNDIGHETER 5.2 Företagens kontakter med myndigheterna Dialogen mellan myndigheter och småskaliga företagare I olika sammanhang har småskaliga livsmedelsföretag pekat på behovet av en god kontakt med statliga och kommunala myndigheter. Vid miljö- och jordbruksutskottets utfrågning pekade bl.a. en representant för ett småskaligt mejeri på behovet av en kontinuerlig dialog mellan myndigheterna och livsmedelsproducenterna i syfte att arbeta tillsammans med problemen. En representant för pekade på att verket måste arbeta vidare med att förbättra dialogen mellan myndigheter och småskaliga livsmedelsföretag. I utskottets enkätundersökning har flertalet företag framfört att det är lätt att få kontakt med myndigheter när de behöver det. En majoritet av de företag som har ingått i uppföljningen vet, helt eller delvis, vilka myndigheter som de ska kontakta i olika frågor. En företagare i län konstaterar: Vi har bara goda erfarenheter när det gäller kontakt med kommun och andra myndigheter. De organisationer som har ingått i utskottets enkätundersökning har inte varit lika positiva i sina svar när det gäller kontakterna med myndigheterna (se bilaga 2). I denna uppföljning har t.ex. LRF konstaterat att företagarna måste kontakta flera olika tjänstemän på t.ex. en kommun, vilket innebär mycket jobb. LRF menar att en central rådgivningstjänst hos skulle vara till stor hjälp för företagarna. Regeringens dialog med näringen I syfte att samordna regeringens satsningar på livsmedelssektorn vill regeringen föra en kontinuerlig dialog med näringen. Dialogen förs inom Livsmedelssektorns strategigrupp () som initierades av regeringen . är ett led i regeringens arbete för att stärka livsmedelssektorns konkurrenskraft. Avsikten är att strategigruppen ska representera sektorns sammansättning och dess behov. Konsultationer med den politiska ledningen två gånger ska enligt bidra till en ömsesidig ökad förståelse mellan näringen och regeringen och därigenom bidra till en bättre avvägning av fördelning av resurser och insatser. Gruppen består av representanter för och ett flertal myndigheter och näringsaktörer. har haft tre möten och ett fjärde möte är inplanerat: -: möte om forskningspropositionen och hur en framtida forskningsstrategi skulle kunna se ut. -: möte med temat livsmedelsexport. -: möte med temat kvalitet. -: temat ännu inte fastställt.136 5 KONTAKTER MED OCH SAMVERKAN MELLAN MYNDIGHETER 2009/10:RFR1 Myndigheternas attityder till småskalig livsmedelsproduktion Det har tidigare pekats på att det finns en negativ attityd från svenska myndigheter till småskalig livsmedelsproduktion. Exempel på detta framfördes i miljö- och jordbruksutskottets utfrågning . Flera aktörer menade att det i andra länder finns en annan attityd från myndigheternas sida och att man där känner och litar på de små företagen, bl.a. eftersom dessa företagare ofta har certifikat och mästarbrev. Bland annat i pekade i utfrågningen på att det behövs en förbättrad attityd hos myndigheterna och att livsmedelsföretagens status måste höjas. Dåvarande pekade på behovet av en insikt om och förståelse för företagandets villkor. generaldirektör menade att verket självfallet har en positiv attityd till den småskaliga livsmedelsproduktionen. I denna uppföljning har bl.a. lyft fram att det är ett stort problem att personer vid myndigheter har dålig kunskap om företagens förutsättningar. Hushållningssällskapen konstaterar att det råder stora skillnader i landet. LRF har pekat på att frågan om hur myndigheter bemöter de småskaliga livsmedelsföretagarna är mycket personberoende, vilket LRF uppfattar som ett problem. I utskottets enkätundersökning har det framkommit en splittrad bild när det gäller hur företagen ser på myndigheternas förståelse för småföretagandets villkor och myndigheternas attityd gentemot småskaliga livsmedelsföretagare (se bilaga 2). Eldrimners branschråd för chark har tidigare konstaterat att det fortfarande finns ett missnöje med myndigheternas inställning till bl.a. den småskaliga slakten: I rådet finns frustration över att myndigheterna är långsamma och oförstående för småskalighetens verklighet. är rådet medvetet om att förändringsarbete går långsamt och i små steg och här krävs fler välriktade insatser.137 Från en av de lokala kontrollmyndigheter som har ingått i uppföljningen, kommun, har det framförts att man har försökt uppmärksamma små lokala producenter och deras förutsättningar, bl.a. genom att föra en kontinuerlig dialog med dem. Kommunen försöker även agera på ett sätt som skapar förtroende och underlättar dialog genom att lyssna på vilka behov som finns och vad företagen upplever kan vara svårt att hantera i vardagen. i menar att de genomförda förändringarna av regelverket ger positiva signaler till livsmedelsproducenterna, vilket gör att de känner större stöd från myndigheter när de satsar på förädlingsverksamhet. 5.3 Samverkan mellan myndigheter Småskalig livsmedelsproduktion är ett område som berör både kommuner, länsstyrelser och olika centrala myndigheter. I utskottets utfrågning våren 137 Eldrimner, 2009 (Nyhetsblad nr 1). 2009/10:RFR1 5 KONTAKTER MED OCH SAMVERKAN MELLAN MYNDIGHETER 2007 framförde bl.a. i önskemålet att färre myndigheter skulle vara involverade i kontakterna med småskaliga livsmedelsföretag: En företagare ska inte behöva prata med fem myndigheter och ta del av fem lagstiftningspaket. Man måste ha mellanhänder eller någon som, så att säga, hjälper företagaren att ta sig igenom den här muren. Det skulle kanske också bidra till lika tolkning. Ofta kan man få en myndighet som säger: Så här får du inte göra. Och så kommer det en annan myndighets- person och säger: Det som han sade är fel. Det är något annat som gäller. Så får det ju bara inte vara.138 I utskottets enkätundersökning har en majoritet av både organisationer och företag uppgett att de inte eller endast delvis upplever att olika myndigheter samarbetar med varandra i frågor som rör småskalig livsmedelsproduktion och i kontakter med företagen (se bilaga 2). Exempel på samverkan mellan myndigheter Från de myndigheter som har ingått i uppföljningen har framförts flera exempel på samverkan mellan de olika myndigheterna. Ett konkret exempel på samverkan kan hämtas från län. i län har uppgett att vid ansökningar om projektstöd inom livsmedelsområdet ser gärna samverkan och medfinansiering av offentliga aktörer för uppväxling av stödpengar. Enligt uppgift tar vid behov kontakt med kontrollmyndigheterna i beredningen av ansökningar. i har vidare uppgett att man framgent kommer att arbeta för att , regionförbundet, SLU m.fl. ska samverka på ett tydligare sätt inom just detta område. Ett annat exempel kan hämtas från län. Enligt en tjänsteman vid är det främst med kommunerna som har kontakter. Som exempel nämns att kommunernas livsmedelsinspektörer har medverkat på kurser och informerat om vilka krav som gäller när man startar en småskalig livsmedelsproduktion. Länsstyrelsetjänstemännen uppger vidare att när ett investeringsstöd eller förädlingsstöd ska beviljas kontrolleras alltid om det finns några anmärkningar på företaget från den berörda kommunen och att alla tillstånd för företaget finns. När det gäller livsmedelskontrollen ansvarar för två länsmöten med kommunernas livsmedelsinspektörer. i län uppger att vid sådana möten behandlas bl.a. lagstiftningsfrågor och tolkningar av lagstiftningen. Tjänstemännen betonar att i detta arbete görs ingen skillnad beroende på omfattningen av företagens produktion och livsmedelshantering. uppger att man inte har några speciella samarbetskontakter när det gäller småskaliga livsmedelsföretag. När det gäller centrala myndigheter har länsstyrelser och kommuner i första hand kontakt med och . 138 i , Rapport 2006/07:RFR5. 5 KONTAKTER MED OCH SAMVERKAN MELLAN MYNDIGHETER 2009/10:RFR1 uppger att man ibland tar upp olika frågeställningar med och att resultatet av detta är varierande. vill ibland ha information från kommunen med anledning av verkets utbetalning av sökta bidrag. menar att samverkan och samarbete med andra myndigheter fungerar bra. Från kommunen har i uppföljningen framförts att det behövs mer insatser från de statliga myndigheterna när det gäller förädling av mjölkprodukter på fäbodar. Från har framförts att det har funnits vissa tolkningssvårigheter beträffande vem som ska ha kontrollen över ett mindre slakteri.139 I övrigt anser kommunen att samverkan och samarbetet med andra myndigheter fungerar bra. uppger att man har kontakt med när det gäller frågor om de krav som ska ställas på denna typ av livsmedelsföretag. Från en tjänsteman i kommun har det framförts att samverkan fungerar relativt väl och att den sköts genom både informella nätverk och yrkesnätverk. Tjänstemannen menar dock att den kan förbättras avsevärt på alla nivåer i kontrollorganisationerna, framför allt genom en bättre samordning centralt och regionalt. I uppföljningen har även roll uppmärksammats av ett fåtal aktörer. Från bl.a. Livstek har framförts att flera departement borde samverka om hur man ger bra förutsättningar för mindre livsmedelsföretag, inte minst och . Det kan i sammanhanget tilläggas att en särskild utredare har haft i uppdrag från regeringen att se över ansvaret inom den svenska livsmedelskedjan och den nuvarande myndighetsstrukturen: , , och . Utredaren pekade i sitt betänkande bl.a. på att myndigheternas nuvarande uppgifter innebär rollkonflikter och att de centrala myndigheterna inom flera områden avsätter begränsade resurser för att samordna kontrollen. Utredaren föreslår att dagens fyra myndigheter ersätts av tre nya.140 Enligt uppgift från remissbehandlades betänkandet fram till . Remissinstanserna var mycket splittrade i sina åsikter om utredarens förslag. I budgetpropositionen uppger regeringen att det inte finns tillräckliga skäl för en så omfattande förändring av myndighetsstrukturen och avser därför inte att genomföra förslaget. 139 har i en kommentar framfört att bestämmelserna om kontrollansvar för slakterier och styckningsanläggningar är entydiga. är alltid kontrollmyndighet. Diskussioner kan dock uppstå om ett slakteri även har charktill- verkning, en s.k. integrerad anläggning. 140 SOU 2009:8. 2009/10:RFR1 5 KONTAKTER MED OCH SAMVERKAN MELLAN MYNDIGHETER I samband med den statistikreform som trädde i kraft , fördelades ansvaret för den officiella statistiken på 25 statliga myndigheter. () fortsatte att ansvara för sektorsövergripande statistik medan andra myndigheter fick ansvaret för den statistik som låg inom deras verksamhetsområde. Ett av huvudsyftena med statistikreformen 1994 var att öka användarnas inflytande över statistiken. I en bilaga till statistikförordningen141 anges vilka områden som omfattas av officiell statistik och vilken myndighet som ansvarar för statistiken på respektive område eller delområde. Inom området Jord, skogsbruk och fiske har följande myndigheter olika uppgifter inom den officiella statistiken: : fiske, vattenbruk : jordbrukets ekonomi, jordbrukets struktur, produktion i jordbruket, sysselsättning i jordbruket, prisutveckling i jordbruket : sysselsättning i skogsbruket, produktion i skogsbruket (): riksskogstaxeringar, skogarnas tillstånd och förändring. SCB är statistikansvarig myndighet för den officiella statistiken om näringsverksamhet, medan är statistikansvarig myndighet för den officiella statistiken på jordbruksområdet. ingår livsmedelsstatistiken, något mindre omfattande än tidigare, i Jordbruksstatistisk årsbok. För denna statistik ansvarar Jordbruksverket.142 Den officiella statistiken inom ansvarsområde publiceras på verkets webbplats. gör bl.a. beräkningar av livsmedelskonsumtionen i landet och näringsinnehåll i livsmedelskonsumtionen. I Jordbruksstatistisk årsbok finns bl.a. uppgifter om livsmedelsindustrin, stödåtgärder till förädlingsföretag, livsmedelssäkerhet, konsumtion av livsmedel samt information om detaljhandelspriser för vissa livsmedel och konsumentprisindex för livsmedel.143 I statsbudgeten avsätts medel inom utgiftsområde 23 för livsmedelsstatistiken. Anslaget 1:19 Livsmedelsstatistik disponeras av . Anslaget ska enligt regleringsbrevet användas för statistik inom jordbruks- och livsmedelsområdet och i första hand för statistik som är reglerad av EU. Även framtagandet av statistiska publikationer på jordbruks- och livsmedelsområdet får finansieras med anslaget. disponerar vidare anslaget 1:20 Jordbruks- och livsmedelsstatistik finansierad från EG-budgeten. Anslaget disponeras för av EG medfinansierad statistik inom jordbruks- och livsmedelsområdet. 141Förordning (2001:100) om den officiella statistiken. 142Jordbruksverket & SCB, 2009. Se även webbplatserna och . 5 KONTAKTER MED OCH SAMVERKAN MELLAN MYNDIGHETER 2009/10:RFR1 I utskottets förra uppföljning konstaterades bl.a. att det är svårt att utifrån befintlig statistik få en tydlig bild av läget och utvecklingen för den småskaliga livsmedelsproduktionen och att det borde klarläggas vilket ansvar som olika myndigheter har. Av denna uppföljning framgår att de tidigare konstaterade problemen kvarstår. Enligt uppgift från både och har det inte hänt något vad gäller denna fråga. Det har inte gjorts någon mer formell kartläggning eller översyn av vilken statistik om den småskaliga livsmedelsproduktionens omfattning och utveckling som olika aktörer har behov av. Det finns enligt inte någon översikt över vilken statistik som olika aktörer har behov av.144 Däremot uppger representanter för att de har löpande kontakt med olika aktörer inom näringen, exempelvis för regional mat, kring statistikfrågor.145 Inom tillväxtgruppen uppges tillgången till statistik ha diskuterats och det man ser mest behov av har bl.a. varit företagsstrukturen bland de småskaliga livsmedelsförädlarna. finns inte någon statistik som fångar in samtliga småförädlare. anger som exempel att gårdsförädlare ofta faller utanför SCB:s definition av livsmedelsförädling. uppger vidare att studier har genomförts, och genomförs, vid om livsmedelsföretagens lokalisering i den svenska ekonomin och deras exportdeltagande. Livsmedelsföretagen uppvisar exempelvis ett lägre exportdeltagande än övriga företag i tillverkningsindustrin. kan verket konstatera att exportdeltagandet inom livsmedelsindustrin inte skiljer sig åt mellan landsbygd och stadsområden. I dessa studier har verket också konstaterat att en majoritet av livsmedelsföretagen är mikroföretag och att dessa företag uppvisar ett mindre exportdeltagande än de större företagen.146 När det gäller frågan om det har tydliggjorts vilket ansvar som olika myndigheter har för denna statistik menar att statistikansvarig myndighet för den officiella statistiken om näringsverksamhet är SCB. SCB tar fram statistik om företag och delar in dem i olika näringsgrenar med hjälp av SNI.147 144Jordbruksverket, e-brev , och , intervju . 145I gruppen deltar LRF, , Eldrimner, SLU (Livsmedelssverige), Livstek, Livsmedelsföretagen (Li) och . 146Studien har utgått från data om alla livsmedelsföretag. avses företag med mindre än tio anställda. 147Svensk näringsgrensindelning (SNI) bygger på EU:s standard, NACE Rev.2. 6 Den småskaliga livsmedelsproduktionens betydelse och framtid I detta avsnitt uppmärksammas den småskaliga livsmedelsproduktionens betydelse och framtid. Uppföljningen visar att de flesta aktörer är ense om att det finns en stor potential inom den småskaliga livsmedelsproduktionen. Den bedöms kunna leda till ökad lönsamhet inom jordbruk och rennäring samt öka en regions attraktionskraft och därigenom främja besöksnäringen. Flertalet aktörer uppger att den småskaliga livsmedelsproduktionen bidrar till nyföretagande och nya arbetstillfällen. Uppföljningen visar att i takt med ökat konsumentintresse har även detaljhandelns intresse för småskaligt producerade livsmedel ökat. I uppföljningen har uppmärksammats två problem när det gäller handelns krav på de småskaliga företagen, dels vad gäller krav på att producenterna ska vara anslutna till elektroniska system för ordermottagning och fakturering, dels vad gäller krav på certifiering av småskaligt producerade livsmedel. I uppföljningen konstateras att handeln har bidragit till att ta fram en ny standard för att certifiera småskaliga livsmedelsföretag. I miljö- och jordbruksutskottets uppföljning 2005 konstaterades att småskalig livsmedelsproduktion är ett område som möter stort intresse från bl.a. producenter, organisationer, myndigheter och konsumenter. Gruppen menade att den småskaliga, lokala och hantverksmässiga livsmedelsproduktionen har förutsättningar att utvecklas vidare i enlighet med det av beslutade målet för livsmedelspolitiken. Förutom att på ett hållbart sätt producera livsmedel som konsumenterna efterfrågar har näringen betydelse för att uppnå mål för andra politikområden än livsmedelspolitik, t.ex. landsbygdspolitik. Av avgörande betydelse för den fortsatta utvecklingen är företagens förmåga att själva utveckla sin verksamhet och anpassa utbudet av småskaliga, lokala livsmedel till konsumenternas efterfrågan. Gruppen noterade att och hade framfört att den viktigaste faktorn för den fortsatta utvecklingen ligger hos företagen och företagaren. Det konstaterades att konsumenternas efterfrågan av och intresse för småskaligt, lokalt och hantverksmässigt producerad mat är av avgörande betydelse för den småskaliga livsmedelsproduktionens fortsatta utveckling. Gruppen kunde konstatera att det i inte finns någon lång tradition när det gäller produktion och konsumtion av småskaligt, lokalt och hantverksmässigt tillverkad mat. Gruppen menade att tillgången till småskaligt producerad mat i de vanliga livsmedelsbutikerna är en avgörande faktor för den fortsatta utvecklingen av konsumenternas efterfrågan. 6 DEN SMÅSKALIGA LIVSMEDELSPRODUKTIONENS BETYDELSE OCH FRAMTID 6.2 Marknaden för småskaligt producerade livsmedel En av de frågor som har ingått i uppföljningen är hur olika aktörer ser på marknaden för småskaligt producerade livsmedel. I utskottets utfrågning framförde bl.a. Svensk dagligvaruhandel148 att framtiden för lokala produkter och lokal produktion är ljus. Organisationens företrädare menade att det finns en stark konsumenttrend och ett kundönskemål som handeln måste tillgodose. Även bl.a. Livsmedelssverige har i en rapport betonat att lokal och regional mat röner stort intresse hos konsumenterna. I denna uppföljning har flertalet aktörer bekräftat denna bild, bl.a. genom utskottets enkätundersökning (se bilaga 2). () menar att intresset för lokal mat från det svenska lantbruket aldrig har varit större. LRF refererar till undersökningar som visar att större möjlighet att kunna handla svenskt och närproducerat skulle ge nöjdare konsumenter. Enligt LRF anser av de svenska konsumenterna att det är viktigt att maten är regionalt eller lokalt producerad. Un- gefär av dessa skulle köpa mer närproducerat om det fanns i butik. De viktigaste orsakerna att köpa lokalt eller regionalt uppges vara att man vill främja kortare transporter, miljön, småskalig produktion och en levande landsbygd.149 Bland annat Förbundet har i olika sammanhang framfört att efterfrågan på lokalproducerade kvalitetsprodukter är starkt ökande. Förbundet menar att de småskaliga livsmedelsförädlare som finns i de flesta fall har avsättning för sina produkter. Enligt förbundet finns det för få producenter med kunskap om småskalig hantverksmässig livsmedelsförädling.150 har i uppföljningen framfört att efterfrågan ökar vad gäller småskaligt producerade livsmedel, och kommunen pekar på att dessa livsmedel gärna också ska vara Kravodlade. Kommunen bedömer att marknaden kommer att vara under stark tillväxt , men att det kommer att ske en minskning av antalet potentiella leverantörer genom ökade krav på effektiv småskalig produktion och bra distribution. konstaterar att lokala livsmedelshandlare gärna vill sälja denna typ av produkter, men kommunen bedömer att marknaden dock inte är så stor, särskilt inte . menar att framför allt marknaden i storstadsområdena är växande och kan utvecklas betydligt mer. Tillgången till småskaligt producerade livsmedel i livsmedelsbutiker I utskottets förra uppföljning lyftes bl.a. frågan om tillgången till småskaligt producerad mat i livsmedelsbutiker fram. 148Svensk dagligvaruhandel är en branschorganisation. Medlemmar är , , , och . 6 DEN SMÅSKALIGA LIVSMEDELSPRODUKTIONENS BETYDELSE OCH FRAMTID framförde i att handeln är mycket intresserad av lokala produkter, men att det är svårt för de små företagen att komma in där med små flöden. Svensk dagligvaruhandel pekade på att detaljhandeln naturligtvis måste tillgodose konsumenternas önskemål, men konstaterade att det inte alltid är så lätt, framför allt på grund av distributionsproblem. Livsmedelssverige har därefter i en rapport kunnat konstatera att intresset för småskaligt producerad mat är stort inom handeln och att de olika handelskedjorna arbetar med att lansera nya lösningar i syfte att kunna erbjuda kunderna småskaligt förädlade livsmedel. I rapporten beskrivs handelns svar på konsumenternas ökade efterfrågan på följande sätt: De svenska dagligvarukedjorna har tagit fasta på denna trend och här sett en möjlighet att profilera sig gentemot renodlade lågpriskoncept genom att erbjuda unika produkter som har en tydlig lokal eller regional identitet. I många fall handlar det om livsmedel som har ytterligare mervärde, t.ex. ekologiska varor och livsmedel som har förädlats på ett traditionellt och hantverksmässigt sätt. Mycket tyder på att det finns en stark efterfrågan i första hand för det som producerats inom den egna regionen, men också stor nyfikenhet på specialiteter från andra regioner.151 I utskottets enkätundersökning har en majoritet av de företag och organisationer som har ingått framfört att tillgången till småskaligt producerade livsmedel i vanliga livsmedelsbutiker inte är god eller enbart delvis god. Från en majoritet av företagen uppges att de huvudsakligen säljer sina produkter genom gårdsförsäljning, egen butik, Internethandel eller torghandel (se bilaga 2). Gårdsmejerister har i uppföljningen betonat att problemet inte är att det saknas intresse för de småskaligt producerade produkterna: Kunderna efterfrågar vårt sortiment men detaljhandeln är fortfarande ovillig att anpassa sig till våra förhållanden. De vill att vi ska fungera som vilken annan leverantör som helst när det gäller beställning, leverans, märkning m.m.