rfr · GW0WRFR8 · 2009-04-01 00:00:00 — För att ärendet ska hanteras snabbt och på bästa sätt ur barnets perspektiv krävs att centralmyndigheterna kan samarbeta och kommunicera med varandra. En förutsättning för detta är att centralmyndigheterna känner till varandras processer kring hur ett barnbortförandeärende hanteras i praktiken och rättssystem m.m. När konventionsstaternas centralmyndigheter studeras framgår det att de flesta länder har lagt ansvaret för konventionsärenden på medan ansvaret för icke konventionsärenden ligger på . Detta är bl.a. fallet i , och Norge.187 I görs ingen skillnad mellan konventions- och icke konventionsärenden när det gäller ansvarsfördelningen. Ansvaret för båda täcks inom ramen för internationella frågor och ligger på UD. Från den svenska centralmyndigheten har i uppföljningen framförts att en fördel med detta organisatoriska val kan vara den organisatoriska närheten till ambassaderna när centralmyndigheten arbetar med ett barnbortförandeärende. Ambassaderna är ett viktigt kontaktorgan för centralmyndigheten i arbetet med ett barnbortförandeärende. Den svenska centralmyndigheten kan, om så behövs, på ett enkelt sätt kontakta den svenska ambassaden i det berörda landet eftersom både centralmyndigheten och ambassaden organisatoriskt är delar av UD. Vidare menar tjänstemän på centralmyndigheten att ett ärende i vissa fall kan börja som ett icke konventionsärende men övergå till ett konventionsärende, eller tvärtom. I sådana fall är det smidigt att en och samma myndighet håller i hela processen.188 hade en annan typ av fördelning av ansvaret av barnbortförandeärenden . Före omorganisationen låg ansvaret för hanteringen av ärenden som innebar ett bortförande till under (), en icke-statlig organisation i nära 186Se 2 kap. . 187www.boernebortfoerelse.dk, , . 188UD, intervju . samarbete med statliga myndigheter.189 Ärenden som avsåg bortföranden från togs i stället hand om av Office of Childrens Issues (OCI) som är en myndighet som organisatoriskt ligger under den amerikanska regeringen. Enligt uppgift från den svenska centralmyndigheten upplevdes denna uppdelning som krånglig och trög.190 är det OCI som ansva- rar för alla barnbortförandeärenden.191 I är det , dvs. motsvarigheten till justitieministern, som ansvarar för frågor om barnbortföranden. har i sin tur delegerat ansvaret till International Child Abduction and Contact Unit (ICACU) för och räkning.192 ICACU är centralmyndigheten i barnbortförandefrågor, både när och II- förordningen tillämpas och ansvarar för handläggningen av barnbortförandeärenden. Ärenden som avser länder som inte har signerat handläggs däremot av Foreign and Commonwealth Office, dvs. motsvarigheten till UD. En annan skillnad mellan länderna avser de uppgifter som varje centralmyndighet har. Som exempel kan nämnas den nederländska centralmyndigheten som ansvarar också för att företräda den sökande utländska parten i domstolen utan någon avgift193 medan denna representation i sker normalt via privata advokater eller juridiska ombud. I (och ) är det ICACU som tar emot en ansökan om överflyttning enligt . överlämnas ärendet till en s.k. solicitor, dvs. ett juridiskt ombud, som håller i hela processen och representerar den sökande inför domstol utan avgift för den sökande. Den centrala myndigheten står för kostnaderna.194 189NCMEC arbetar både med alla typer av bortföranden och med sexuell exploatering av barn. Det kan exempelvis handla om kidnappningar, barnpornografi, prostitution och sexuell exploatering av barn på nätet. Ekonomiskt stöds organisationen av både donationer och statliga medel. Personalen består både av högkvalificerade anställda i de frågor som NCMEC arbetar med och av frivilliga som vill hjälpa barn 190 UD, intervju . 192 De övriga delarna av , och har sina respektive centralmyndigheter. 193 meddelade det nederländska justitieministeriet att ett förslag kommer att läggas fram, som innebär att den centrala myndighetens roll som juridiskt ombud för den utländska sökande parten ska försvinna. Syftet är att båda parternas legala representation i ett ärende garanteras (Nederländska , pressmeddelande och ). 194 , Collated responses to the questionnaire concerning the practical operation of the Hague convention of 25 October 1980 on the civil aspects of international child abduction, 2006 (a). 6.2 Organisationer som arbetar med internationell medling I vissa länder finns oberoende privata eller statliga organ som arbetar med internationell medling i frågor som rör bortförande eller kvarhållande av barn i internationella förhållanden. Internationell medling skiljer sig från det medlingsstöd som sociala myndigheter erbjuder föräldrar som bor i ett och samma land. Då förutsättningarna är olika när det handlar om föräldrar som bor i olika länder krävs andra verktyg för att medlare ska bidra till att föräldrar kommer fram till gemensamma lösningar. När olika medlande organisationer eller organ studeras handlar internationell medling om att föräldrar som söker för att få medlingsstöd ska mötas i en informell och konfidentiell miljö i närvaro av två medlare i syfte att hitta samförståndslösningar. Medlarna ska ha en opartisk hållning i förhållande till föräldrarna. De ska ha professionell kunskap om och erfarenheter från internationell medling och gällande regelverk inom området. Lösningarna ska fokusera på barnets bästa. Medlingen ska inte skada eller försena domstolsförhandlingar i något av de berörda länderna. Om föräldrarna i fråga inte hittar lösningar via medling ska de kunna vända sig till domstolar för att lösa konflikten juridiskt, och detta ska inte påverka domarnas beslut i ärendet. Föräldrarna ska ha möjlighet att konsultera sina juridiska ombud eller advokater eller familjemedlemmar medlingen pågår. I det fall föräldrarna uppnår en lösning ska en skriftlig överenskommelse undertecknas av föräldrarna och medlarna. Överenskommelsen ska godkännas av föräldrarnas respektive advokat. Överenskommelsen ska därefter presenteras som ett förslag till ett avtal mellan föräldrar till berörd domstol för godkännande.195 De privata medlingsorganisationerna har oftast initierats av föräldrar som själva har varit med om situationer där ena föräldern utan lov från den andra föräldern har fört bort barnet till ett annat land. Finansieringen av verksamheten sker genom såväl statliga som icke statliga medel (t.ex. donationer och/eller medlemsavgifter).196 Medlingsorganisationerna erbjuder olika typer av stöd åt föräldrar som hamnar i situationer där barn utan lov från den andra föräldern tas till ett annat land. Eftersom dessa situationer rör föräldrar och barn som bor i olika länder försämras förutsättningarna för att berörda parter kommunicerar med varandra och hittar samförståndslösningar. Det viktigaste stödet som medlingsorganisationer ger i sammanhanget är internationell medling. Det är föräldrar som själva tar initiativet till att lösa problemet via medling. 195Studiebesök vid staben för ombudsman . Se även webbplatserna och för att se hur respektive arbetar med internationell medling. 196Hutchingson, The nature and the role of voluntary and non governmental organizations, , 2005. uppföljning visar att de statliga organen fungerar mer som en mellanhand för att medling ska ske. Det franska medlingsorganet Mamif, som beskrivs nedan, är ett exempel på ett statligt organ som arbetar med internationell medling. Inom ramen för den franska centralmyndigheten erbjuder Mamif föräldrar som själva vill lösa konflikten stöd i att träffas i internationella förhållanden. Ett annat exempel är ombudsmannen på som har en oberoende roll inom parlamentet för att arbeta med internationell medling. Nedan ges några exempel på organisationer eller organ som arbetar med medling i förhållanden som rör olovligt bortförande eller kvarhållande av barn. Reunite startades av föräldrar som en stiftelse och har kommit att bli expertorgan på frågor rörande internationellt barnbortförande. Stiftelsen finns för att erbjuda hjälp till familjer som har drabbats eller befarar att drabbas av ett barnbortförande. Stiftelsen finansieras delvis via de brittiska justitie- och utrikesdepartementen, delvis av välgörenhetsorganisationer.197 Stiftelsen erbjuder en 24-timmars telefonservice med information till föräldrar, familjemedlemmar och vårdnadshavare vars barn har blivit bortförda eller som själva har bortfört sitt barn. Informationen innehåller praktiska och opartiska råd och hjälp. Stiftelsen erbjuder också stöd till dem som befarar att deras barn riskerar att bortföras. Reunite arbetar även för att lyfta upp frågan om barnbortföranden på den internationella arenan. Stiftelsen anordnar internationella konferenser i syfte att öka medvetenheten kring barnbortförandefrågor och skapa samarbeten mellan statliga och icke-statliga organ för att snabbare lösa problem som rör olovliga bortföranden eller kvarhållanden av barn, utifrån fokus på barnets bästa. Reunite erbjuder även professionell rådgivning och utbildning till advokater och statliga myndigheter. Ett viktigt stöd som stiftelsen erbjuder till föräldrar är internationell medling. Medlingsprocessen genomförs av två medlare som träffar föräldrarna i en opartisk och konfidentiell miljö där föräldrarna får stöd att lösa den konflikt som ligger till grund för bortförandet. Lösningen ska, enligt Reunite, utgå från barnets bästa och försäkra att barnet har fortsatt relation till båda föräldrarna. Medlingsstödet är avgiftsbelagt och utformat så att kostnaderna delas lika mellan föräldrarna som accepterar medling som stöd. Om föräldrarna har rätt till rättshjälp kan den täcka medlingskostnaderna.198 Det internationella barnbortförandecentret i Centret bildades genom ett initiativ från nederländska som stod för finansieringen av centret med ett årligt bidrag på under perioden 20062009.199 Även ett antal stiftelser som arbetade med barnrelaterade frågor var engagerade i bildandet av centret. Anslagsbeslutet byggde på en analys som lät göra. Ett resultat som låg till grund för beslutet var att huvudorsaken till barnbortföranden härstammade från fortsatt konflikt mellan barnets föräldrar efter skilsmässan. Hypotesen var att en satsning på centrets roll som medlare skulle kunna bidra till att konflikter löses snabbare och utifrån fokus på barnets bästa.200 På samma sätt som Reunite erbjuder centret även stöd i form av opartisk information, råd och vägledning så att föräldrar kan hantera den svåra situationen ett bortförande innebär eller förebygga ett bortförande. På centrets webbplats kan berörda eller intresserade hitta information om tillvägagångssätt för att få hjälp, regelverk, kontaktuppgifter till rekommenderade advokater m.m. Centret levererar även information till nederländska regeringen och parlamentet i frågor kopplade till barnbortföranden av föräldrar över nationsgränser. Ett exempel på ett statligt organ som erbjuder stöd i internationell medling är en fransk organisation som heter La mission dAide à la Médiation Internationale pour les familles (Mamif).201 Organisationen är knuten till det franska via den franska centralmyndigheten. Mamif arbetar på samma sätt som Reunite, där skillnaden är att Mamif ger föräldrarna rekommendationer om externa medlare som ska genomföra medlingen.202 ombudsman för bortförda barn har en ombudsman för frågor som rör internationella bortföranden eller kvarhållanden av barn. Uppdraget som ombudsman inrättades på initiativ av parlamentets dåvarande talman för att hjälpa barn som fördes bort av den ena föräldern efter en skilsmässa eller separation mellan föräldrar från två olika länder. Uppdraget innehas av en av parlamentets ledamöter, och en ny ombudsman utses ungefär vart sjunde år.203 Ombudsmannen på har en fri roll i arbetet med internationella bortföranden eller kvarhållanden av barn. 200Nederländska , pressmeddelande . 201Haagkonferensen, The Judges Newsletter, volume XI/2006. 203Sedan 2004 är ombudsman för frågor som rör bortföranden eller kvarhållanden av barn i internationella förhållanden (). mannen till sin hjälp en tjänsteman, anställd av som tillsammans med ombudsmannen arbetar med barnbortförandeärenden.204 Om- budsmannens uppdrag är att genom internationell medling försöka få fram en frivillig överenskommelse mellan den förälder som har fört bort barnet och den andra föräldern, med högsta prioritet för barnets eller barnens bästa. I genomsnitt arbetar ombudsmannen med ett hundratal ärenden rörande olovliga bortföranden eller kvarhållanden. Majoriteten av dessa är ärenden handlagda i enlighet med . Det är föräldrarna som tar kontakt med ombudsmannen för att initiera medling. Ombudsmannen är involverad i ärenden som rör inte enbart europeiska länder som , , , , utan även länder som , , m.fl.205 På samma sätt som Mamif, har ombudsmannen en opartisk hållning till föräldrarna som vänder sig till ombudsman för stöd. Vid studiebesöket hos ombudsmannens stab på framkom att ombudsmannens stab är involverad i varje ärende tills medlingsprocessen faktiskt kommer till stånd. Mycket förarbete sker innan själva medlingen börjar, när det gäller att kontakta föräldrar, barn, deras advokat och få in handlingar som beskriver ärendet, i syfte att få en bra bild av ärendet i fråga. Efter att ombudsmannen har satt sig in i ärendet i fråga anlitas externa medlare. Valet görs utifrån deras kompetens och erfarenheter men också utifrån kunskap om de berörda länderna. Kostnaderna för medlingen sköts mellan medlarna och föräldrarna. Ett lyckat resultat för ombudsmannen är att föräldrar går med på medling och inte avbryter medlingsprocessen. ombudsman uppger att i hälften av ärendena fullföljs hela medlingsprocessen.206 Enligt ombudsmannen är medling i många fall det enda sättet att uppnå en rättvis kompromiss mellan berörda parter och att hitta en personlig lösning på konflikten om exempelvis barnets bosättning eller vårdnad. Anledningen till detta är enligt ombudsmannen den speciella karaktären hos dessa ärenden, nämligen de stora geografiska avstånden mellan föräldrarna, osäkerheten kring de rättsliga förfarandena och den rättsosäkerhet som uppstår när olika rättskulturer möts. Ombudsmannen pekar också på den brist som generellt råder när det gäller möjligheter för föräldrar att starta medlingsprocesser. förekommer i de flesta EU:s medlemsstater endast frivillig medling på grundval av de frivilliga organisationernas utbud. En förstärkning av den professionella medlingen bör vara som en alternativ tvistlösning vid sidan av de civilrättsliga domstolsförfarandena. För att internationell medling ska kunna fungera menar ombudsmannen att medlemsstaterna bl.a. bör vidta åtgärder för att se till att föräldrar efter en misslyckad medling har möjlighet att inleda ett domstolsförfarande utan att behöva drabbas av utgångna tidsfris- 206Studiebesök vid staben för ombudsman . ter.207 Vidare bör möjligheten att verkställa medlingsbeslut övervägas, så att medlingens ställning stärks och utformas på ett bindande sätt.208 När det gäller förutsättningarna för medling i har ombudsmannens stab i uppföljningen beskrivit som ett land som är positivt inställt till internationell medling. har det pekats på avsaknaden av en oberoende organisation som arbetar med att bistå föräldrar som efterfrågar internationell medling. Staben uppger att detta verktyg inte enbart saknas i utan i alla de nordiska länderna.209 207Enligt ombudsmannen händer det att berörda föräldrar och nationella centralmyndigheter är rädda att domstolens tidsfrist för deras fall ska ha hunnit löpa ut om medlingen misslyckas och de därför oftast överväger att inte använda sig av medling (Gebhardt, a.a.). 209Staben för ombudsman, telefonintervju . 1988/89:LU10 Olovligt bortförande av barn i internationella förhållanden. 1989/90:SoU28 Godkännande av om barnets rättigheter. 1999/2000:LU15 Vissa frågor rörande . 2000/01:LU16 Olovligt bortförda barn i internationella förhållanden. 2000/01:LU22 Kompletterande bestämmelser till II-förordningen m.m. 2000/01:SoU18 Ny socialtjänstlag m.m. 2001/02:LU9 Faderskap, vårdnad och umgänge m.m. 2002/03:LU10 Barn och föräldrar m.m. 2003/04:LU11 Barn och föräldrar m.m. 2005/06:KU21 i en ny tid. 2005/06:LU27 Nya vårdnadsregler. 2006/07:CU8 Barn och föräldrar. 2006/07:KU1 Utgiftsområde 1 . 2008/09:CU24 Bortförda barn i internationella förhållanden. , Protokoll utskottssammanträde /08:20, . , Rättshjälp, 2007. Ds 2003:5 Stärkt rättsskydd för barn i gränsöverskridande fall, . Europeiska kommissionen i samråd med det europeiska rättsliga nätverket på privaträttens område, Handledning för tillämpningen av den nya II- förordningen, tryckt i , . Gebhardt, E., Progress Report, European Parliament Mediator for International Parental Child Abduction, , 1 2007. , Collated responses to the questionnaire concerning the practical operation of the Hague convention of 25 October 1980 on the civil aspects of international child abduction, (a). , Conclusions and recommendations of the fifth meeting of the Special Commission, (b). , The Judges Newsletter, volume XI/2006. 2008/09:RFR8 REFERENSER Hutchingson, A., The nature and the role of voluntary and non-governmental organizations, , . Jänterä-Jareborg, M., Olovliga bortföranden av barn: dags att ställa vid skampålen?, SvJT 2000, s. 874898. Jänterä-Jareborg, M., Olovliga bortföranden av barn och Haagkonventionerna, de lege, i , årsbok 7, 1997, s. 239266. Lagrådsremiss , Kompletterande bestämmelser till den nya II-förordningen. , N., , Horosova K., , A statistical analysis of applications made in 2003 under the Hague Convention of 25 October 1980 on the civil aspects of international child abduction, HCCH, Permanent , 2006. i , nyhetsbrev, SOC NET, nr 1/07, 2007. Nederländska , Subsidy for International Child Abduction Center, pressmeddelande, , . Nederländska , Dutch no longer legal representative in child abduction cases, pressmeddelande, , . NJA 2008, s. 963. , E., Explanatory report, HCCH publications, 1982. 1976/77:128 med förslag till lag om erkännande och verkställighet av nordiska domar på privaträttens område. 1988/89:8 Olovligt bortförande av barn i internationella förhållanden. 1989/90:107 Godkännande av om barnets rättigheter. 1992/93:139 Om olovligt bortförande och andra övergrepp mot barn. 2000/01:80 Ny socialtjänstlag m.m. 2000/01:98 Kompletterande bestämmelser till II-förordningen m.m. 2005/06:99 Nya vårdnadsregler. 2006/07:60 Modernare nordiska regler om makars förmögenhetsförhållanden. 2007/08:1 Budgetpropositionen , utgiftsområde 5. 2007/08:98 Kompletterande bestämmelser till den nya II- förordningen. 2008/09:1 Budgetproposition , utgiftsområde 5. REFERENSER 2008/09:RFR8 2007/08:75 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen. 2008/09:75 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen. 2005/06:RS3 i en ny tid. Rådets beslut om bemyndigande för vissa medlemsstater att i Europeiska gemenskapens intresse ratificera eller ansluta sig till om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn samt om bemyndigande för vissa medlemsstater att avge en förklaring om tillämpningen av gemenskapsrättens relevanta interna regler, 7573/3/08 REV 3. , tredje rapport till för barnets rättigheter. Om åtgärder och framsteg för att förverkliga konventionen om barnets rättigheter, 2002. , fjärde periodiska rapport till för barnets rättigheter om genomförande 2007, 2007. , Socialtjänstlagen Vad gäller för dig från ?, broschyr, 2002 (a). , kontakter med , , meddelandeblad, nr 10/02, (b). , Vårdnad, boende och umgänge, 2003. SOU 2004:80 Kompletterande bestämmelser till den nya II- förordningen, delbetänkande. SOU 2005:111 Föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn i internationella situationer m.m. SOU 2007:52 Beslutanderätt vid gemensam vårdnad m.m. 2006/07:UU1y . , telefonsamtal och e-brev . Epikur, intervju . Europeiska kommissionen, intervju med experter i frågor om , och II-förordningen . , intervju med ombudsman för frågor som rör internationella bortföranden eller kvarhållanden av barn samt hennes stab, , telefonsamtal . för internationell privaträtt, studiebesök . Nederländska centralmyndigheten, studiebesök . Saknade barns nätverk, telefonintervju samt e-brev och . , telefonintervju och e-brev . , enheten för konsulära och civilrättsliga ärenden, telefonintervju , möten , , , samt e-brev , och . Lag (1989:14) om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn 1 § Bestämmelserna i 210, 1321 och 23 §§ tillämpas i förhållande till stater som har tillträtt den i dagtecknade konventionen om erkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vård av barn (). Bestämmelserna tillämpas dock ej i förhållande till , , eller i den mån särskilda bestämmelser gäller. Bestämmelserna i 24 och 1123 §§ tillämpas i förhållande till stater som har tillträtt den i den . 1980 dagtecknade konventionen om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn (). Regeringen får, under förutsättning av ömsesidighet, föreskriva att lagens bestämmelser om erkännande och verkställighet av vårdnadsavgöranden m.m. eller lagens bestämmelser om överflyttning av barn ska tillämpas även i förhållande till en stat som inte har tillträtt eller . Särskilda bestämmelser finns i rådets förordning (EG) nr 2201/2003 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000. Lag (2008:445). 2 § Lagen gäller ej i fråga om barn som har fyllt . 3 § Med ett avgörande förstås i denna lag en dom eller ett beslut som har meddelats av domstol eller annan myndighet. Med ett avgörande jämställs ett avtal som har ingåtts vid domstolsförfarande eller som har godkänts av administrativ myndighet. 4 § Regeringen utser en centralmyndighet att här i landet 1.ta emot och förmedla framställningar enligt konventionerna, 2.samarbeta med centralmyndigheterna i övriga stater som har tillträtt någon av konventionerna, samt 3.fullgöra de uppgifter i övrigt som regeringen bestämmer. 2008/09:RFR8 BILAGA 1 LAG (1989:14) OM ERKÄNNANDE OCH VERKSTÄLLIGHET AV UTLÄNDSKA VÅRDNADSAVGÖRANDEN M.M. OCH OM ÖVERFLYTTNING AV BARN Erkännande och verkställighet av vårdnadsavgöranden m. m. enligt Eu- roparådskonventionen 5 § Har ett avgörande om vårdnaden om barn, om umgänge med barn eller om rätten att ta vård om barn meddelats i en stat som har tillträtt , gäller avgörandet här i landet. Ett sådant avgörande får också på ansökan verkställas här, om avgörandet kan utgöra grund för verkställighet i den stat där det har meddelats (ursprungsstaten). Om det, när ett barn fördes bort över en statsgräns, inte fanns något avgörande enligt första stycket som kan utgöra grund för verkställighet, skall varje senare avgörande som har meddelats i en fördragsslutande stat och som innehåller förklaring att bortförandet var olagligt ha samma verkan som ett avgörande enligt första stycket. 6 § Ett avgörande som avses i 5 § får dock inte erkännas eller verkställas här i landet, om 1.detta skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för rättsordningen här i fråga om familj och barn, 2.avgörandet på grund av ändrade förhållanden uppenbarligen är förenligt med barnets bästa, 3.barnet då förfarandet för att få till stånd ett sådant avgörande som avses i 5 § inleddes var medborgare eller hade hemvist här utan att ha någon motsvarande anknytning till ursprungsstaten eller var medborgare både i ursprungsstaten och här i landet samt hade hemvist här, eller 4.barnet enligt lagen i den stat där det är medborgare eller har hemvist har rätt att självt bestämma var det skall bo.