rfr · GW0WRFR9 · 2009-05-01 00:00:00 — Att det är en allt större andel av de intagna kvinnorna som påbörjar och fullföljer ett behandlingsprogram torde underlätta de fortsatta återfallsuppföljningarna och öka möjligheterna till att de kan göras könsuppdelat. I utvärderingen av Kriminalvårdens narkotikasatsning och dess effekter på missbrukarnas återfall i brott konstaterar att det är signifikanta skillnader i återfall mätt i ny lagföring mellan behandlingsgruppen och kontrollgruppen. Med en uppföljningstid återfaller av personerna i behandlingsgruppen i ny lagföring jämfört av kontrollgruppen. Enligt Brå avser skillnaderna i återfall däremot endast manliga intagna, då kvinnorna i behandlingsgruppen återfaller i lika stor utsträckning som de i kontrollgruppen. Möjliga orsaker till detta skulle enligt Brå kunna vara att kvinnliga narkotikamissbrukare har en svårare social situation totalt sett och att insatserna på behandlingsavdelningarna i större utsträckning än för männen är otillräckliga när det gäller att påverka deras möjligheter att klara sig efter frigivningen. En annan möjlig orsak är att kvinnorna i kontrollgruppen i större utsträckning än männen i kontrollgruppen fick ta del av liknande insatser som kvinnorna i behandlingsgruppen. Uppföljningsgruppen ser positivt på att Kriminalvården lagt ett ökat fokus på att utveckla och anpassa behandlingsprogrammen till de intagna kvinnornas behov. Väl anpassade behandlingsprogram som en del i rehabiliteringen är en förutsättning för att minska andelen återfall i brott. Vidare är de återfallsstudier som Kriminalvården genomför viktiga för att åstadkomma en kvalitetssäkring av programverksamheten. Dessa måste genomföras så att det av resultaten även framgår om det finns skillnader i återfall mellan kvinnor och män som genomgår respektive program. Detta för att, i likhet med vad som gäller för intagna män, säkra att de program som erbjuds är utformade för att möta de intagna kvinnornas behov. har tidigare uttalat att det ser mycket positivt på det arbete som bedrivs inom kriminalvården för att öka inslagen av självförvaltning på anstalterna. Utskottet har vid ett flertal tillfällen även betonat vikten av att fler platser med självförvaltning inrättas. Av uppföljningen framgår att självförvaltning har kommit att införas på alltfler anstalter. Vad som kan ingå i självförvaltningen har bl.a. att göra med vilken säkerhetsklass en anstalt eller avdelning tillhör. Uppföljningen visar att införandet av självförvaltning har fått ett brett genomslag inom kriminalvården, även om innehåll och 2008/09:RFR9 9 UPPFÖLJNINGSGRUPPENS IAKTTAGELSER OCH BEDÖMNINGAR utformning skiljer sig åt mellan olika anstalter. Under uppföljningen har den bild som framtonat kring självförvaltningen varit positiv, och verkar det allmänt sett som om både personal och intagna har goda erfarenheter av självförvaltning. Den fortsatta utbyggnaden av självförvaltningen på anstalter påverkas av att det bl.a. finns lokalmässiga och organisatoriska skillnader mellan olika anstalter som kan försvåra införandet fullt ut. Vid en jämförelse mellan anstalterna för kvinnor och män verkar självförvaltningen ha fått en större spridning på anstaltsplatserna för kvinnor. kan det noteras att de erfarenheter som personalen inom har beskrivit är att det kan vara betydligt svårare för de intagna kvinnorna jämfört med männen att delta i självförvaltningen. Enligt uppföljningsgruppens bedömning är de framsteg som skett kring självförvaltningen ett värdefullt tillskott inom kriminalvården. Det är enligt uppföljningsgruppen betydelsefullt att denna utveckling kan fortgå. 9.9 Säkerhet på anstalt har ett antal regelförändringar genomförts, bl.a. avseende möjligheten att använda telefon och intagnas möjligheter att förfoga över personliga tillhörigheter. För att minska risken för oroligheter i samband med de nya reglerna har Kriminalvården genomfört förändringarna stegvis. Uppföljningen visar att förhållandena skiljer sig åt mellan kvinno- och mansanstalterna när det gäller t.ex. våld och hot mot medintagna och personal, upplopp, gängbildningar samt rymningar. Klimatet på kvinnoanstalterna beskrivs rent allmänt som lugnare av Kriminalvården. Uppföljningen visar att det inte har gjorts någon åtskillnad i hur de nya reglerna, som har tillkommit för att främja en ökad säkerhet inom och utanför anstalterna, fått sin tilllämpning på kvinnorespektive mansanstalterna. Redan i samband med den uppföljning av riktlinjer för anstaltsintagna kvinnor som Kriminalvården genomförde beskrivs skillnader mellan intagna kvinnor och män vad gäller företeelser som skapar säkerhetsproblem på anstalterna. Utredningen pekade på det oacceptabla i att de åtgärder och restriktioner som vidtagits på grund av händelser som utförts av män på anstalt även drabbade de intagna kvinnorna. De mer strikta säkerhetsbedömningar som sker i samband med prövning och beslut om utslussningsåtgärder och effekterna av detta har uppmärksammats av Brå. Det arbete som Kriminalvården har utfört för att öka säkerheten är enligt uppföljningsgruppens mening viktigt. är det angeläget att insatserna för ökad säkerhet följs upp och kontinuerligt utvärderas. Insatserna måste också alltid ställas i relation till de inskränkningar som de medför för de intagna kvinnorna som grupp och på individnivå. Säkerhetsbetingande åtgärder får aldrig blir större än vad som är nödvändigt på respektive anstalt eller avdelning, och heller inte för den enskilde. 9 UPPFÖLJNINGSGRUPPENS IAKTTAGELSER OCH BEDÖMNINGAR 2008/09:RFR9 I lagen om kriminalvård i anstalt anges de grunder som finns för att placera en intagen i avskildhetsplacering. I lagen anges vidare att beslut om avskildhetsplacering ska omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst . I reglerna finns dock inte några specifika begränsningar som reglerar hur en person får vara placerad i avskildhet. Under uppföljningen har det visat sig att det inte varit möjligt att ta fram uppgifter som belyser användning och omfattning av den här typen av placeringar. Enligt uppföljningsgruppens mening borde utvecklingen av avskildhetsplaceringar i kvinno- och mansanstalter kunna följas . Barn till intagna kvinnor Uppföljningen visar tydligt att det har skett en utveckling inom kriminalvården och att flera insatser har vidtagits för att bättre beakta barnperspektivet. Detta ökade fokus på barnets bästa har bl.a. inneburit att de flesta anstalter har barnanpassade besöksrum och besökslägenheter. Barnanpassade besöksutrymmen finns på samtliga kvinnoanstalter. En ytterligare insats är införandet av s.k. barnombud på anstalterna som har till särskild uppgift att beakta och värna barnperspektivet. Inrättandet av barnombud är relativt nytt och har utvecklats i varierad utsträckning. Barnombuden utses bland den ordinarie anstaltspersonalen, vilket i vissa fall innebär att det inte finns något särskilt tidsutrymme avsatt för att utföra denna uppgift i förhållande till andra ordinarie arbetsuppgifter. Kriminalvården erbjuder även föräldrautbildning för både kvinnliga och manliga intagna. Under uppföljningen har det emellertid framkommit uppgifter som visar på skillnader mellan hur de båda grupperna tar till sig informationen. Kvinnorna uppges generellt sett ha svårare än männen att erkänna sina bristande kunskaper på området, vilket uppges vara en av orsakerna till att det är svårare att hålla föräldrautbildning för kvinnor än för män. Även om det stegvis har genomförts flera förbättringar för att bättre tillgodose barnperspektivet inom kriminalvården, återstår det enligt gruppens bedömning fortfarande områden där ytterligare insatser behöver vidtas. En fråga som återkommande har tagits upp under uppföljningen av både intagna och personal inom rör möjligheterna till telefonkontakt mellan barn och intagna föräldrar, något som har blivit svårare genom en ökad säkerhet. De mer restriktiva regler som införts tillämpas inte mindre restriktivt när det gäller intagna och deras barn. Det är viktigt att komma ihåg att Kriminalvården som en av sina viktigaste uppgifter har att upprätthålla en hög grad av säkerhet inom anstalterna. vill uppföljningsgruppen framhålla vikten av att så långt möjligt minska de hinder som finns för att barn till intagna ska kunna upprätthålla kontakten med en förälder. 2008/09:RFR9 9 UPPFÖLJNINGSGRUPPENS IAKTTAGELSER OCH BEDÖMNINGAR Uppföljningsgruppen vill framhålla vikten av att barn till intagna ges möjlighet att hålla kontakten med sin förälder. Därför anser uppföljningsgruppen det särskilt angeläget att följa upp att barnperspektivet alltid beaktas när säkerheten skärps. Skulle det visa sig vara svårt att upprätthålla barnperspektivet bör en högre grad av differentiering mellan anstalter eller avdelningar övervägas. Enligt uppföljningsgruppens bedömning bör de nyinrättade barnombuden kunna utgöra en fortsatt viktig resurs i Kriminalvårdens arbete med ökat fokus på barnperspektivet. Det är därför av stor vikt att barnombudens uppdrag lyfts fram och ges tillräckligt utrymme i förhållande till deras övriga ordinarie uppgifter på respektive anstalt. Särskilt om barn som bor med sin mamma i anstalt I uppföljningen har framkommit att totalt sex spädbarn under längre eller bodde med sin mamma i anstalt. I genomsnitt bodde barnen i anstalt tillsammans med sin mamma. har en filial till anstalten öppnats som erbjuder öppna platser för intagna kvinnor. Vid tillkomsten av denna anstaltsfilial har bl.a. barnperspektivet beaktats, vilket innebär att den nya anstalten är bättre anpassad för kvinnor som vistas i anstalt med sitt barn. Under uppföljningen har bl.a. uppmärksammat att det finns ett behov av bättre anpassningar av anstalterna för kvinnor som bor med barn. Enligt uppföljningsgruppens bedömning är det positivt att man vid det senaste tillskottet av anstaltsplatser för kvinnor har beaktat behovet av att åstadkomma en god miljö för de barn som bor med sin mamma i anstalt . Det är enligt gruppens mening viktigt att frågan uppmärksammas även fortsättningsvis. 9.11 Samverkan med frivilligorganisationerna Uppföljningen visar att frivilligorganisationerna och de olika insatser och verksamheter som dessa tillför utgör värdefulla tillskott under verkställigheten för intagna kvinnor och män. Under uppföljningen har framkommit att det är mer vanligt att intagna kvinnor jämfört med män har ett svagt socialt nätverk utanför anstalten och att många av kvinnorna sällan eller aldrig får besök under verkställigheten. Enligt uppföljningsgruppens bedömning är det viktigt att Kriminalvården i alla delar värnar om och tillvaratar den värdefulla resurs som frivilligorganisationerna utgör. Den kompetens och det engagemang som finns inom frivilligorganisationerna bör kunna ses som en viktig tillgång redan tidigt under planeringen av verkställigheter. 9 UPPFÖLJNINGSGRUPPENS IAKTTAGELSER OCH BEDÖMNINGAR 2008/09:RFR9 9.12 Hälsa och vård Under uppföljningen har det framkommit att de ASI-utredningar som Kriminalvården har genomfört visar att den psykiska hälsan är ett problem för många intagna. Förekomsten av psykiska problem är än större bland de intagna kvinnorna. Under uppföljningen har även anstaltspersonal uppgivit att de kan se indikationer som tyder på att det psykiska hälsoläget bland de intagna kvinnorna har försämrats . Uppföljningen har vidare visat att det är vanligt bland intagna kvinnor att de tidigare i livet har upplevt fysiska, psykiska och/eller sexuella övergrepp. Under uppföljningen har det inte varit möjligt att ta fram uppgifter om hur tillgången till psykiatriska vårdresurser ser ut i förhållande till de intagna kvinnornas behov. En viktig förstärkning för de intagna kvinnorna har dock varit de ökade insatser i behandlingsprogram som i vissa delar kan ses som ett tillskott i terapiresurserna. Det är dock oklart om dessa resurser är tillräckliga eller om det i vissa delar kvarstår behov som måste mötas på annat sätt och med andra insatser för de intagna kvinnorna. Enligt uppföljningsgruppens mening visar de uppföljningar som gjorts att den psykiska och fysiska hälsan är dålig bland många av de intagna kvinnorna. Detta innebär att höga krav måste ställas på att tillgången till adekvat hälso- och sjukvård säkras så att de olika vårdbehov som kvinnor har kan tillgodoses. Genom den utslussningsreform som genomförts fr.o.m. finns nu fyra olika utslussningsåtgärder: frigång, vårdvistelse, halvvägshus och utökad frigång. Då antalet kvinnor som skulle kunna vara aktuella för utslussning via halvvägshus är litet har åtgärden endast erbjudits intagna män. Enligt den utvärdering av utslussningsreform som Brå genomfört på uppdrag av regeringen, har antalet personer som påbörjat vårdvistelse minskat , något som innebär ett trendbrott jämfört med utvecklingen för perioden 20002006. Enligt resultaten var de intagna kvinnornas andel något högre i vårdvistelse jämfört med männen. Detta kan ses i relation till forskning och andra undersökningar som pekar på att intagna kvinnor har fler problemfaktorer som bl.a. missbruk, avsaknad av sociala nätverk, boende och dålig ekonomi samt att detta innebär att kvinnornas situation är sämre jämfört med männens. Detta är något som i viss mån även kan återspegla sig i ett större behov bland de intagna kvinnorna att få utslussning genom vårdvistelse. När det gäller utökad frigång har antalet som beviljats detta ökat jämfört med . Brå har dock konstaterat att den antalsmässiga ökning som har skett inte står i paritet med den utvidgning av målgruppen som reformen skulle innefatta. När det gäller påbörjad frigång visar de 2008/09:RFR9 9 UPPFÖLJNINGSGRUPPENS IAKTTAGELSER OCH BEDÖMNINGAR uppgifter som Kriminalvården har sammanställt att en kraftig minskning har skett och att minskningen har varit större för kvinnorna jämfört med männen. påbörjade 21 kvinnor och 430 män frigång, vilket kan jämföras med 2007 då 7 kvinnor och 262 män påbörjade frigång. Enligt beror dessa minskningar på mer strikta bedömningar avseende risk för misskötsamhet samt att den intagna inte längre själv ansöker om frigång utan att det numera är Kriminalvården som utreder och efter en samlad bedömning tar ställning. Som nämnts ovan avser utslussning i halvvägshus endast män. kan omfattningen av den utslussning som skedde via halvvägshus karakteriseras som blygsam med totalt 24 män som beviljades vistelse i halvvägshus. Totalt sett finns en kapacitet om 34 platser på de tre halvvägshusen i , och . Intresset för utslussning via halvvägshus har dock efter hand kommit att öka. En fråga som under uppföljningen återkommande har tagits upp som ett problem av Kriminalvårdens personal är att det kan vara svårt att samverka med vissa kommuners socialtjänster kring gemensam planering av utslussning för de intagna. Det bör poängteras att det enligt anstalternas personal inte uppstår samverkansproblem med alla socialtjänster, utan att detta avser endast vissa kommuner. Under uppföljningen har det framkommit att ansträngda kommunala budgetar kan vara en orsak till de problem som ibland uppstår i samverkan kring utslussning. Kriminalvården, Arbetsförmedlingen och samarbetar inom verksamheten /Kvinnokrami. Verksamheten bedrivs i och (). /Kvinnokrami vänder sig till utsatta kvinnor som behöver hjälp att komma in på arbetsmarknaden, t.ex. efter att ha avtjänat verkställighet i anstalt. skrevs totalt 29 kvinnor ut till arbete eller utbildning efter deltagande i /Kvinnokrami. Enligt uppföljningsgruppens mening är det angeläget att intentionerna kring utslussningsreform uppfylls. Med utgångspunkt från att det var en högre andel av de intagna kvinnorna som frigavs utan utslussningsåtgärd jämfört med männen vill uppföljningsgruppen särskilt uppmärksamma orsakerna till nuvarande skillnader. För att öka andelen kvinnor som får utslussning måste åtgärder vidtas. I det sammanhanget vill uppföljningsgruppen framhålla att placering i halvvägshus också ska kunna erbjudas kvinnor som utslussningsalternativ. Då många intagna kvinnor har ett långt gånget missbruk i kombination med att de dömts till relativt korta straff betonar uppföljningsgruppen vikten av att Kriminalvården samarbetar med andra berörda myndigheter för att behandlingsåtgärder ska kunna fortgå även efter avslutad verkställighet. Enligt uppföljningsgruppens mening är det viktigt att Kriminalvården tillvaratar och ytterligare stimulerar möjligheterna att samverka med andra myndigheter och aktörer inom verksamheter som bl.a. /Kvinnokrami. 9 UPPFÖLJNINGSGRUPPENS IAKTTAGELSER OCH BEDÖMNINGAR 2008/09:RFR9 9.14 Kvalitet på uppgifter om kriminalvård Kriminalvården har i samband med att uppföljningsgruppen inledde sin uppföljning redovisat att det pågår ett långsiktigt utvecklingsarbete kring Kriminalvårdens klientadministrativa system och att det ännu inte finns något samlat system för klientdata. En av de svårigheter som uppföljningsgruppen har erfarit är att det för en specifik fråga kan redovisas olika uppgifter beroende på vilket system som underlaget hämtas från. Det har även förekommit att uppgifter som finns redovisade i Kriminalvårdens årsredovisning skiljer sig från uppgifter som har redovisats i särskild ordning till uppföljningsgruppen. Under arbetet med att ta fram underlag för uppföljningen har det även på flera områden visat sig vara svårt, eller ibland omöjligt, att ta fram uppgifter fördelat på kön. I Kriminalvårdens regleringsbrev har regeringen infört ett nytt återrapporteringskrav enligt vilket Kriminalvården ska redovisa vilket arbete som bedrivs för att säkerställa en hög kvalitet avseende den statistik som görs tillgänglig och att det av redovisningen ska framgå vilka åtgärder som vidtagits eller planeras. Enligt uppföljningsgruppens mening är det viktigt att det finns ett tillförlitligt system för att ta fram uppgifter om kriminalvården, bl.a. som underlag inför statsmakternas ställningstaganden i kriminalvårdsfrågor. Gruppen vill därför peka på vikten av att de problem som har uppmärksammats kring möjligheterna att kunna inhämta korrekta och entydiga uppgifter åtgärdas. Vidare bör de problem som noterats kring uppgiftskvalitet m.m. även bli föremål för en framtida fördjupad granskning. Enligt lagen (1996:1059) om statsbudgeten ska regeringen till redovisa mål och resultat som uppnåtts inom olika områden. Detta gör regeringen i bl.a. budgetpropositionens resultatredovisningar. kan även begära en resultatskrivelse från regeringen. Det kan konstateras att det av uppföljningen framgår att inte efterfrågat någon särskild redovisning av regeringen gällande vilka resultat som statens insatser inom kriminalvården får med avseende på intagna kvinnor. Enligt uppföljningsgruppens bedömning är det viktigt att de frågor som uppföljningsgruppen lyfter fram uppmärksammas även fortsättningsvis. Enligt gruppens bedömning vore det värdefullt om regeringen i lämpligt sammanhang återkommer till med en återrapportering av resultatet av det fortsatta utvecklingsarbetet med att anpassa kriminalvården efter intagna kvinnors behov. (2004) Straffa inte barnet. En studie av barnperspektivet inom kriminalvården. 1997/98:JuU1 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet. 2000/01:KU23 inför 2000-talet. 2001/02:SoU15 Nationell narkotikahandlingsplan. 2004/05:JuU1 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet. 2005/06:JuSoU1 Svensk narkotikapolitik. 2005/06:JuU1 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet. 2005/06:JuU33 En modernare kriminalvårdslag. 2005/06:KU21 i en ny tid. 2006/07:JuU1 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet. 2006/07:JuU7 Kriminalvårdsfrågor. 2007/08:JuU1 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet. 2007/08:JuU6 Några ändringar i kriminalvårdslagstiftningen. 2008/09:JuU1 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet. , , (2004) Upplevelser av vistelsen på anstalt En enkätundersökning bland kvinnor på motivations- och behandlingsplatser. (2002) Att lära ut ett nytt sätt att tänka. Utvärdering av Cognitive Skills-programmet i kriminalvården 19952000. (2005a) Kriminalvårdens särskilda narkotikasatsning En utvärdering av arbetet . (2005b) Intagna om missbruksvården i anstalt Kriminalvårdens särskilda narkotikasatsning sett från klientens perspektiv. (2006a) Kriminalstatistik 2005. (2006b) special Apropå 3/06. (2007) Den fortsatta narkotikasatsningen i kriminalvården Anstaltschefernas bild och de intagnas upplevelser. (2008a) Kriminalstatistik 2007. REFERENSER 2008/09:RFR9 (2008b) Behandling av narkotikamissbrukare i fängelse. (2008c) reform för bättre utslussning i Kriminalvården. Vilka blev effekterna ? , , Hans (2002) Att studera i fängelse. Easteal, (2001) Women in Australian Prisons: The Cycle of Abuse and Dysfunctional Environments. 2001; 81; 87. Fazel, Seena, m.fl. (2008) Sexual Offending in Women and Psychiatric Disorder: A National Case-Control Study. Springer Science + Business Me- dia, LLC 2008. Framställning till 2005/06:RS3 i en ny tid. Förordning (1974:248) om kriminalvård i anstalt. Förordning (2002:954) om statsbidrag till vissa organisationer inom kriminalvårdens område. Förordning (2007:1172) med instruktion för Kriminalvården. Förslag till 2000/01:RS1 inför 2000-talet. , , (2001) Kriminella gängbildningar. Undersökning om gängbildningar vid landets anstalter 2001. Broschyr (2008). , (2000) Fångarnas föräldraskap en utvärdering av föräldrautbildningar inom kriminalvården. (2008) Justitieombudsmännens ämbetsberättelse. (2008) Uppföljning av Kriminalvårdens behandlingsprogram för män som dömts för våld i nära relationer. Rapporter från 2007/08:RFR9. Kling, , (2004) Fångarna, fängelset och samhället En jämförelse samt en diskussion om kriminalvårdens framtida inriktning. Kommittédirektiv En ny kriminalvårdslag 2002:90. Kommittédirektiv Ett effektivt resursutnyttjande inom 2008:19. , Per (2004) Inlärningshistoria och Cognitive Skills-behandling för kvinnliga fängelseintagna. 2008/09:RFR9 REFERENSER Kordon, , (2006) Gärningsmannen är en kvinna: en bok om kvinnlig brottslighet. Kriminalomsorgen (2007) Evalueringsrapport for kvinner. nr 1/2007. Kriminalomsorgen (2007) Nordisk statistikk for kriminalomsorgen i , , , og 20012005. Rapport 1/2007. Kriminalvården, Informationsblad om klosterverksamhet för långtidsdömda kvinnor. Kriminalvården (2008a) Årsredovisning 2007. Kriminalvården (2008b) 2007. Kriminalvården (2008c) Läkemedelsstatistik 2007. Kriminalvården (2008d) Kriminalvårdens redovisning om återfall uppföljning . Kriminalvården (2008e) Öppna platser Region . Redovisning av uppdrag. Kriminalvården (2008f) Kriminalvårdens särskilda narkotikasatsning 20022007. Kriminalvården (2007a) Kriminalvårdens redovisning om drogsituationen. Kriminalvården (2007b) Årsredovisning 2006. Kriminalvården (2007c) Kartläggning av intagnas utbildningsbakgrund studiebehov. Kriminalvården (2007d) Ungdomar i kriminalvården omfattning och insatser. Kriminalvården (2007e) Svar direkt om svensk kriminalvård. Kriminalvården (2006a) Kriminalvård och statistik, KOS 2005. Kriminalvården (2006b) Årsredovisning 2005. Kriminalvården (2006c) Riktlinjer för självförvaltning. Kriminalvårdens riktlinjer 2006:3. Kriminalvården (2006d) Riktlinjer för samarbete med ideella sektorn. Kriminalvårdens riktlinjer 2006:2. Kriminalvården (2000a) Kvinnor i anstalt Uppföljning och vidareutveckling av riktlinjer för fängelsedömda kvinnor. Kriminalvården (2000b) Förälder i fängelse. Klientutbildning Stöd i föräldraskapet. REFERENSER 2008/09:RFR9 (2005) Kriminalvårdens redovisning om återfall. (2004) Kriminalvård och statistik, KOS 2003. (1998) Fängelsedömda Kvinnor riktlinjer. & (1998) Barn med frihetsberövade föräldrar. (1971) Kriminalvårdens officiella statistik 1970. (1976) Kriminalvårdens officiella statistik 1975. (1981) Kriminalvårdens officiella statistik 1980. (1986) Kriminalvårdens officiella statistik 1985. (1991) Kriminalvårdens officiella statistik 1990. (1996) Kriminalvårdens officiella statistik 1995. Lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. , (2005) Kvinnorna på Hinseberg, en studie av kvinnors villkor i fängelse. , and , P. (2005) Parental imprisonment: effects on boys antisocial behaviour and delinquency through the life-course.