mot · GX02Ju337 · 2009-10-05 00:00:00 — 7.2Bättre ut arbetslinjen på våra anstalter12 8Ekonomisk brottslighet och miljöbrottslighet16 10.1Kommunernas ansvar för brottsdrabbade20 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en utredning som ska ta fram förslag till ny organisation för polisens myndighetsstruktur. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen inom ramen för en utredning om polisens myndighetsstruktur ska ge ett särskilt uppdrag att presentera förslag till hur polisservicen på landsbygden kan förbättras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förslag till en ny polisutbildning ska läggas fram för . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ett förslag till att polisen ska utrustas med yrkeslegitimation bör tas fram. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att frågor som rör misstankar om poliser som begått brott ska handläggas vid en fristående myndighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om reglering av civilutredares befogenheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om reglering av polisens möjligheter att ersätta åklagare som förundersökningsdomare. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att frågan om åklagares jäv bör regleras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om utvärdering av reformen En modernare rättegång. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ett förslag om förbud mot att placera brottsmisstänkta barn i häkte bör tas fram. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en ny häkteslag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att halvtidsfrigivning av förstagångsdömda bör införas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en fångombudsman bör införas i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör ges ställning som nationellt utvecklingscentrum för bekämpningen av ekobrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör ges i uppdrag att ta fram riktlinjer för att möjliggöra att miljöbrottsenheter ska finnas tillgängliga i hela landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om miljöorganisationernas möjligheter att vara part i ärenden enligt miljöbalken.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör ges i uppdrag att se över hur kommunerna lever upp till sitt ansvar när det gäller brottsutsatta och ge förslag till åtgärder. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma med förslag till förbättringar när det gäller målsägarbiträden. 1 Yrkande 16 hänvisat till MJU. Det är skillnad på vänster och höger när det gäller rättspolitiska frågor. Det som främst skiljer sig åt är vänsterns insikt om att ett effektivt rättsväsende måste bygga på en bredare samhällsanalys än att bara stirra sig blind på frågor om antal poliser. För att rättsväsendets olika delar ska fungera måste det civila samhället i övrigt fungera. Ett rättsväsende ur vänsterperspektiv bygger inte bara på straff utan innehåller framför allt stora brottsförebyggande åtaganden. Vi anser helt enkelt att det är minst lika viktigt att förhindra brottslighet som att bestraffa den. Detta är viktigt framför allt ur ett brottsofferperspektiv. Det är självklart att det är bättre att ett brott inte begås alls än att någon straffas i efterhand. När ett brott ändå begåtts måste samhället ta sitt ansvar och utdöma ett straff. Därför måste också hela rättsväsendet fungera, det räcker inte med polisen. Vi vet att det är de som redan är mest utsatta som drabbas hårdast om rättsväsendet inte fungerar eller fungerar dåligt. Vi får ett hårdare och kallare samhälle om människor känner sig otrygga i vardagen eller om människor känner sig illa behandlade inom ramen för rättsväsendet. Därför tycker vi att dessa frågor är viktiga att diskutera inom ramen för välfärden. När vi diskuterar brott och straff ur vänsterperspektiv innebär det också att vi lyfter fram frågor om människors individuella mänskliga rättigheter. Det handlar om integritet, icke-diskriminering och respekt. Rättvisa rättegångar är en självklarhet, vilket också kräver ett bra förundersökningsarbete och välutbildad personal inom rättsväsendet. Det finns många områden att utveckla men några områden som särskilt bör nämnas är barnperspektivet, barnkunskap, kunskap i genusfrågor, mäns våld mot kvinnor och hbt-frågor. När det gäller våld i nära relationer som spänner över dessa senare frågor har vi valt att utveckla dem särskilt i en separat motion. Ett vänsterperspektiv på rättsliga frågor betyder att vi också vill lägga fokus på frågor kring ekonomisk brottslighet, miljöbrottslighet och liknande frågor som ofta annars kommer i andra hand. Ekonomisk brottslighet innebär att vi förlorar mycket pengar som skulle ha kommit det allmänna till del, och miljöbrottsligheten kommer vi alla att få betala framöver. Det allra viktigaste när det gäller brottsförebyggande arbete är ett sammanhållet samhälle i en fungerande välfärd. Dagens är på väg åt helt fel håll. Den borgerliga politiken innebär att vi snart landar i två tredjedelssamhället. Det är förödande för det brottsförebyggande arbetet. Att vi när det gäller både inkomstfördelning och tillgång till samhällelig service mer och mer vidgar klyftan mellan fattig och rik och mellan stad och land innebär flera steg tillbaka. Man brukar säga att man redan inom ramen för mödravården kan upptäcka barn som kommer att hamna på fel väg när de växer upp. Detta är säkert en sanning med modifikation, men det är viktigt att många vuxna finns med för att guida barnen och föräldrarna genom barnens tidiga år. Det är viktigt att såväl förskolan som skolan har utrymme för en bra skolhälsovård och kringpersonal som kan fånga upp barn som behöver det. Det är också viktigt med en aktiv fritid där det finns utrymme för både organiserade och spontana aktiviteter. Både i gamla och nya bostadsområden bör miljön ses över för att skapa så trygga ute- och innemiljöer som möjligt. Det kan gälla belysning, parkmiljöer, inpassagesystem och mycket mer. Att rusta upp miljonprogrammen är också brottsförebyggande. Många av de mest brottsutsatta innevånarna i vårt land bor i dessa områden, och de behöver känna samma trygghet som i andra områden. Missbruksvården är ytterligare ett område som särskilt i tider av ekonomisk kris drabbas av neddragningar. Vi vet att en aktiv missbrukare är mycket kostsam för samhället, och vi vet också att missbruk skapar stort lidande både för missbrukaren och dennes anhöriga. Att hålla igång ett missbruk kräver ofta att missbrukaren begår brott, och därför är missbruksvård en investering. Om missbruket upptäcks blir investeringen ännu mer lönsam. Genom att avkriminalisera missbruket tror att fler får möjlighet till vård. Inom den privata sektorn kan man också göra mycket förebyggande arbete, till exempel genom att skapa slutna kassasystem för att minska risken för rån, utbilda personal och minska ensamarbete och nätter. Schablonbeskattning minskar risken för skattebrott liksom systemet med personalliggare och kassaregister. Det statliga arbetsmiljöarbetet måste ges resurser att återigen arbeta mer förebyggande för att minska riskerna för personer att bli utsatta för brott på arbetet i form av farlig arbetsmiljö. En av de viktigaste delarna inom rättsväsendet är polisen. Polisen är viktig ur flera perspektiv. Dels därför att polisen har att skapa trygghet genom sin blotta närvaro och dels därför att polisen har till uppgift att beivra brott. I denna roll har också polisen våldsmonopol i samhället. Det är viktigt för hela samhället att polisen åtnjuter förtroende hos medborgarna. Detta förtroende får polisen genom att det arbete de gör är trovärdigt och relevant. är en av de största, mest personalintensiva och också dyraste statliga verksamheterna. Det är självklart av trygghetsskäl men också av ekonomiska skäl nödvändigt att polisen är optimalt organiserad. måste också polisen bli mer resurseffektiv. har det pågått diskussioner om att skapa en mer enhetlig och också ekonomiskt hållbar struktur genom att skapa en myndighet i stället för som över tjugo. Detta skulle kunna innebära att man kan samverka bättre över hela landet när det gäller gemensamma funktioner och också att fördelningen av resurser kan bli mer rättvis. Det är viktigt att exempelvis de län som är turistintensiva eller har långa avstånd kompenseras bättre än . måste självklart frågor kring demokratisk insyn och lokal förankring lösas innan myndigheterna kan slås samman. En utredning som syftar till att ta fram förslag till att avskaffa länsmyndigheterna och därmed att skapa en central myndighet för landet ska tillsättas. Detta ska ges regeringen till känna. I detta sammanhang är det också relevant att lyfta upp frågan om att personer som lever på landsbygden måste ha samma rätt till trygghet och samhällelig service som de som bor i mer tätbefolkade områden. Bortsett från utryckningsverksamheten har polisen också en servicefunktion. Möjligheter till s.k. servicebussar som ska kunna tillhandahålla tillståndsansökningar, stöldanmälningar, pass, rådgivning och annat är ett alternativ när det gäller att öka allmänhetens tillgång till polisen. Ett annat är servicekontor bemannade på särskilda tider. Att utveckla verksamheten på landsbygden och att som vi beskriver nedan utveckla utbildningen kan också få yngre personer att söka sig till tjänster ute i landet. Det är en mycket viktig fråga. har lyft upp frågan om polisnärvaro i hela landet, och vi anser att det nu måste tas till krafttag för att denna fråga ska få en lösning. Vi anser att inom ramen för en utredning om en förändrad myndighetsstruktur ska ett särskilt uppdrag ges för att ta fram förslag till hur polisservicen ska komma även landsbygden till nytta. Detta ska ges regeringen tillkänna. Att vara polis har av tradition varit ett livsval. Inte sällan har också detta val gått i arv från generation till generation. Polisen är kanske den yrkeskår som haft minst omsättning av personal så till vida att det i princip varit fråga om livstidsanställning. Detta är på väg att ändras. En modern arbetsmarknad kräver större flexibilitet än så. Yngre personer som utbildar sig till poliser har ofta en annan syn på sitt yrkesval än att det är ett åtagande för livet. Detta är så klart positivt för poliskåren men det innebär också att samhället måste börja tänka om för att garantera försörjningen av poliser . Till att börja med är det nödvändigt att uppvärdera polisyrket och erkänna den komplexa vardag som detta innebär. Polisen ska kunna mycket, från att köra bil och möta människor i kris till att utreda avancerad ekonomisk brottslighet på Internet. Även om man har möjlighet till att vidareutbilda sig inom polisyrket måste en uppgradering av grundutbildningen nu till. Vi har länge krävt att polisutbildningen ska bli en högskoleutbildning och att grundutbildningen ska vara . Det finns en färdig utredning på , och de flesta remissinstanser är överens om att det är hög tid att genomföra denna förbättring. En uppgradering av polisutbildningen skulle innebära att såväl vidareutbildning som forskning kring polisyrket och polisiära metoder kan utvecklas. Detta är viktiga frågor för att få poliser att stanna kvar och utvecklas i sitt yrke. Det är också viktigt för att de medel som vi satsar på polisen ska komma till så god nytta som möjligt. Att forska kring polisiära metoder är ett mycket eftersatt område varför vi ofta inte vetenskapligt kan belägga nyttan med metoder. Det är inte värdigt en rättsstat att vi inte har denna möjlighet och det riskerar dessutom att alla de pengar vi satsar inte används på optimalt sätt. När vi får en riktig högskoleutbildning kan också praktik och teori varvas på ett bättre sätt. De högskolor som öppnar för polisutbildningar kommer med all sannolikhet att hämta inspiration från utbildningar som lärarutbildningen eller ett antal vårdutbildningar som gör just detta. En riktig högskoleutbildning ger också större möjlighet till flexibilitet i ämnesvalen. Språkkunskaper, ekonomi och IT är bara några av de ämnen som kan prioriteras högre. En högskoleutbildning kommer också att innebära att utbildningen på ett bättre sätt integreras i samhället, vilket gör att vi i ännu större utsträckning får de poliser vi behöver. Slutligen anser vi att en förändring av utbildningen är nödvändig i förhållande till det ökande internationella utbytet som polisen deltar i. Det är viktigt att våra poliser då har en utbildning som mer liknar internationella förhållanden. Då frågan är utredd och remitterad bör regeringen omgående lägga fram förslag till en förnyad polisutbildning i enlighet med det i motionen anförda. Detta ska ges regeringen till känna. Polisen som yrkeskår möts ofta av mycket svåra situationer. Det är ofta det arbetet går ut på. Det kan handla om att möta människor i kris, arga människor, människor som råkat ut för olyckor eller människor som är både våldsamma och påverkade av exempelvis narkotika. Alla dessa situationer kräver att yrkesrollen är väldefinierad och tydlig. Liksom andra yrken som läkare, domare eller advokater tycker vi att polis ska erkännas som en profession. Detta innebär att när du gått utbildningen blir du legitimerad polis och står bakom de etiska krav som ställs. För att få legitimation krävs att den sökande uppfyllt vissa krav och visat prov på vissa färdigheter som finns definierade. Fördelen med en yrkeslegitimation är, förutom att den definierar grundkunskaper som alla ska ha, också att den kan återkallas från personer som inte visat sig leva upp till de krav som ställs på en polis. För att polisen ska möta respekt hos människor krävs också att poliser som inte klarar yrkesrollen inte länge kan arbeta som just poliser. Förslag till yrkeslegitimation bör presenteras. Detta ska ges regeringen till känna. Eftersom polisyrket är krävande och eftersom polisen också har det så kallade våldsmonopolet i fredstid är det viktigt att förtroendet för polisen upprätthålls. En viktig del i detta är att när en polis misstänks för brott ska detta brott utredas av en fristående myndighet. Detta gäller såväl när en polis begår brott i tjänsten som när en polis begår brott som har ett samband med hans eller hennes yrkesutövande. Frågan är utredd och det finns underlag för att presentera ett förslag i denna riktning varför det borde vara enkelt att presentera detta förslag som skulle öka förtroendet för polisen och därmed förbättra polisens arbetssituation. Detta ska ges regeringen till känna. brukar säga att en trygg polis är en bra polis. Detta är en viktig sanning. Självklart tror varken eller att detta räcker utan insikten att det kräver mer än trygghet är väl förankrad. När det gäller den psykosociala arbetsmiljön är alla medvetna om att poliser utsätts för stor yttre press i många situationer. Den psykosociala arbetsmiljön kräver utbildning och att det finns möjlighet att bearbeta hur man valt att agera i olika situationer. Ständiga diskussioner om etiska dilemman är också viktiga. har motionerat i frågan om att alla poliser ska ha tillgång till vardagshandledning. För beslöt också att detta ska erbjudas. Trots beslut är detta ännu inte genomfört, och vi anser att det är dags att ta tag i denna fråga. har tagit fram ett projekt, vilket tyvärr sedan inte har implementerats på lokal nivå. Vi hoppas att det nu äntligen är dags att sätta detta projekt i sjön i stor skala. Det finns så klart många andra frågor som rör polisens arbetsmiljö. Ett exempel är att såväl uniform som den utrustning som många poliser behöver vid yttre tjänst inte är anpassad till kvinnors behov. är av dem som läser polisutbildningen kvinnor och vi är övertygade om att det kommer att vara ännu fler. Detta betyder att kårens sammansättning i rask takt ökar. Det är hög tid att se över uniformer och utrustning även ur detta perspektiv. När det gäller ergonomi tillbringar många poliser mycket tid antingen till fots, i sin tjänstebil eller arbetar med utredningar. Det är så klart mycket viktigt att alla delar av en polis arbetsmiljö ses över kontinuerligt. Att aktiva poliser har utrymme för såväl träning som omväxlande arbetsuppgifter är mycket viktigt för att undvika arbetsskador. Som i så många andra sammanhang gäller inom polisen devisen rätt person på rätt plats. De civilanställda inom polisen spelar ofta en avgörande roll för att såväl ansvarsfördelningen som resursförbrukningen ska bli rätt. Självklart ska exempelvis inte poliser användas vare sig till arrestvakter eller som controllers lika lite som datateknikerna ska fungera som poliser. har de civilanställda ofta fungerat som termostater i förhållande till ekonomin. Anledningen till detta är att det verkar vara helt omöjligt att upprätthålla en balans genom att ifrågasätta om det är en polis eller en civilanställd som gör jobbet bäst när det blir fråga om neddragningar. Ett exempel är den friskvårdskonsulent som fick gå trots att hennes arbete ledde till minskat antal sjukskrivningar. Ett annat är den polis som trots sitt brinnande intresse och med utbildning i barnförhör fick arbeta i receptionen. måste polisen ge utrymme för och erkänna andra kompetenser i den dagliga verksamheten. De gränsdragningsproblem som finns när det gäller förslagen kring civila utredare och experter när det gäller viss myndighetsutövning måste helt enkelt lösas för att resurserna ska anses användas optimalt. En utredning har redan genomförts vilken kan användas som grund för förslag till regler kring civila utredare och myndighetsutövning. Om dessa kräver lagändring bör regeringen presentera sådana för . Detta skall ges regeringen till känna. Åklagarna har en mycket viktig roll i rättsprocessen. Dels eftersom åklagaren företräder det allmänna i själva rättegången, dels för att åklagaren i många fall är förundersökningsledare. Det senare är en mycket viktig och sällan diskuterad roll. En åklagare har i sin roll som förundersökningsledare mycket stora befogenheter när det gäller tvångsmedel och har han eller hon stora krav på sig att leda förundersökningen rätt. har vi sett exempel på åklagare som gett synpunkter på lagstiftningen och dess tillämpning som måste anses rubba förtroendet både för den enskilde åklagaren och för åklagarkåren i stort. Det är av yttersta vikt för att återupprätta detta förtroende att åklagarväsendet genast sätter igång ett arbete kring frågor som rör våld mot kvinnor och de strukturer som ligger till grund för detta. Självklart behövs också fortbildning i andra frågor, inte minst när det gäller diskriminering och brott mot särskilt utsatta grupper. Det fortsatta reformeringsarbetet inom åklagarorganisationen kommer också att handla om gränsdragningen mellan polisens och åklagarens områden när det gäller brottsutredningar. Då brottsligheten blir mer avancerad och polisen mer välutbildad kan det finnas stora vinster att göra genom att låta polisen i större utsträckning än ersätta åklagare som förundersökningsledare i sådana ärenden där det inte krävs särskild åklagarkompetens. Regeringen bör presentera förslag till ny reglering kring dessa gränsdragningar. Detta bör ges regeringen till känna. Under ett stort antal år har påtalat den brist det innebär att det inte finns särskilda regler för åklagarjäv. Det är ytterst märkligt att en åklagare som har en helt annan roll än domaren ändå ska prövas enligt samma regler. Domarens roll är att vara opartisk i målet medan åklagaren från det att han eller hon lämnat förundersökningen går in i en roll att vara part. Denna lösning ökar inte förtroendet för rättsväsendet, och det är hög tid att denna fråga ses över. Detta ska ges regeringen till känna. Ett demokratiskt samhälle kräver självständiga domstolar. Dessa ska vara tillgängliga och rättvisa liksom kompetenta och trovärdiga. För att uppnå allt detta krävs det att det finns domstolar i hela landet. Visst är det så att de flesta av oss sällan eller kanske rent av aldrig besöker en domstol, men när behovet uppstår ska det finnas möjlighet. Detta är kanske allra viktigast när det gäller länsrätterna. De domstolar som har att ta ställning till frågor som vårdnad, tvångsomhändertaganden, vård av unga och liknade ärenden bör finnas närmast medborgarna. Det handlar också om olika former av ärenden som behöver omprövas ofta varför dessa bör prioriteras i närhetsdiskussioner. finns både försök och permanentade verksamheter där tingsrätter och länsrätter slagit samman sin administration och bättre samutnyttjat lokaler och teknik. Det är en mycket positiv utveckling som bör stödjas. har lyft upp frågan om minskande offentlighet i domstolarna. Det finns en oroande tendens att fler och fler rättegångar hålls bakom stängda dörrar och att parter beläggs med yppandeförbud. När det gäller vissa mål hålls till och med hemliga rättegångar och prövningar. Det är en mycket otillfredsställande utveckling som måste upphöra. har reformen en modernare rättegång, som bland annat begränsar den muntliga handläggningen i hovrätt och dessutom ger bättre möjlighet att använda tekniska hjälpmedel vid förhör, ifrågasatts av personer och företrädare för organisationer som är verksamma inom domstolarna. Oro för rättsäkerheten och prövningens kvalitet har framförts. Detta är farhågor som måste tas på allvar, och en utvärdering av reformens olika delar bör göras . Syftet med reformen var att effektivisera processen, vilket också skett. Om det i detta sammanhang uppstått problem ska dessa så klart åtgärdas. Detta skall ges regeringen till känna. En fråga som kräver särskild uppmärksamhet är prövning av utlänningsärenden. Det finns stor kritik när det gäller muntlighet och omröstningsregler men också när det gäller frågor kring praxisbildning och möjlighet till prövning i överdomstolen. Dessa frågor belyses närmre i vår motion kring flykting- och asylpolitiken. har det varit väldigt tyst i den allmänna debatten när det gäller både kriminalpolitik och kriminalvård. I de diskussioner som förs handlar det mer om repression och mindre om socialpolitik. menar att regeringens kriminalvårdspolitik är oansvarig. Vi vill i stället visa på en annan väg, som varken är någon utopi eller en tidigare oprövad väg. Vi vill att kriminalvården flyttar tillbaka fokus på huvuduppdraget: att förebygga brott. När man ska diskutera kriminalvård är det viktigt att har klart för sig orsakerna till varför brott begås. Självklart är orsakerna komplexa. Det kan handla om personlig , vilket oftast är fallet när det gäller ekonomisk brottslighet, men ofta är det också ett resultat av sociala orsaker eller ännu vanligare p.g.a. missbruk. En framgångsrik och human kriminalpolitik bygger på insikten om de sociala villkor vi lever under. Det preventiva syftet med hårdare straff har antagligen också större relevans när det gäller personer som planerar att begå ekonomisk och liknande brottslighet än när det gäller andra typer av brott. Den ekonomiska situationen för kriminalvården är också mycket ansträngd, vilket försvårar arbetet med att förbereda intagna för ett bättre liv utanför anstalten. Platser byggs ut och fylls upp lika fort. Även med den straffpolitik som råder behövs ekonomiska tillskottsanslag för att klara behovet av ytterligare platser, eller reformer för att behovet förändrats. Regeringens politik visar dock på en ytterligare straffskärpande väg, men utan att man skjuter till nya resurser för detta. Personer som anklagas för att ha begått brott får ofta sin första erfarenhet av kriminalvården när de placeras i häkte. Häktena är en viktig del av kriminalvården men en verksamhet som lever en ganska anonym tillvaro.