mot · GX02Fi261 · 2009-10-06 00:00:00 — Man kan också säga att det kan vara ett skydd mot aktiebolagslagens avigsidor. anser att skall införa egenkapitalbevis på liknande sätt som i i den svenska sparbankslagen. Det tar att bygga en bank och att grunda det kapital en stabil bank behöver, så förutom möjligheterna till egenkapitalbevis kan det också behövas möjligheter till statliga kreditgarantier eller uppstartslån för att möjliggöra etablerande av nya sparbanker. Ifall kreditgarantier eller uppstartslån införs, vilket borde vara rimligt, kan det vara så att sparbankernas roll och filosofi behöver preciseras. I det läget förutsätts att de inte ger sig in i större och riskabla investeringar och att de inte ägnar sig åt aktieägande i vare sig banker eller andra riskbaserade kommersiella verksamheter. På så sätt skapas goda förutsättningar för de nya sparbankerna att växa sig starka. I jämförelse med de omfattande garantier och andra stöd de stora affärsbankerna tagit del av torde kreditgarantier eller uppstartslån till nya sparbanker vara både mindre kostsamma och mindre riskabla. vill därför att regeringen skall återkomma med förslag till beträffande finansiering av startkapital för bildande av nya sparbanker. har lånemarknaden inte fungerat normalt till följd av finanskrisen. Det är ett allvarligt hot mot att utveckla nya idéer, bärkraftiga företag och i förlängningen nya jobb. I ett läge där kapitalmarknaden inte längre fungerar eller vill ta sitt ansvar måste staten gripa in, menar vi. I finanskrisens och lågkonjunkturens spår drabbades framför allt mindre företag hårt av likviditetsproblem. Det blev svårare att få lån och ibland även att behålla sina krediter. Bankerna blev mer restriktiva. Det förekom att krediter omprövades och att banker ensidigt sa upp krediter. Det kunde innebära att planerade investeringar sköts eller inte blev av alls. Vi menar att det vore förödande om livskraftiga företag skall slås ut och kanske tvingas till konkurs. Regeringen har vidtagit vissa åtgärder på det här området. Exempelvis har AB:s utlåningskapacitets stärkts och AB och har fått utökade möjligheter att tillhandahålla exportfinansiering. Dessutom finns ett tillfälligt skatteuppskov för arbetsgivare. riktade vid införandet av lagen kritik mot den extra avgift som tas ut av det enskilda företaget som begär uppskov. Dessutom menade vi att ökade möjligheter till uppskov med inbetalning av mervärdesskatt borde ha prövats. menar att det behövs fler insatser för att komma till rätta med osäkerheten på kreditmarknaden och med framför allt de mindre företagens likviditetsproblem. Vi ifrågasätter därför bl.a. bankernas rätt att ensidigt säga upp krediter. Vi menar att låntagarna bör få ett starkare skydd genom att kunna få skadestånd om lån sägs upp på ett otillbörligt sätt. Det finns exempel från andra länder i där låntagare har ett bättre skydd än vad som erbjuds i . En skärpning av betalningstider kan vara en annan nödvändig åtgärd. Det gäller såväl offentlig sektor som näringslivet. Om betalningar från myndigheter eller dylikt kan förkortas bör samma åtgärder vidtas inom det privata näringslivet. Det är viktigt att alla sektorer tar sitt ansvar. Eftersom läget har varit allvarligt lyfte fram ytterligare åtgärder , bland annat i motion 2008/09:38. Det handlade om möjligheten att ställa ut statliga kreditgarantier eller en allmän bankgaranti. Sådana garantier skulle självklart innehålla krav på motprestationer, såsom att inga styrelsearvoden höjs och att inga bonusar betalas ut . Vi menade också att det fanns skäl att ifrågasätta det rimliga i att tillåta utdelningar och höga pensionsavtal en eventuell garanti skulle användas. Vi tog också upp frågan om till exempel Nordea eller skulle kunna få ett särskilt uppdrag att se till att små och medelstora livskraftiga företag förhindras gå omkull på grund av finanskrisen. 5.6.4.1Gemensamt förslag från s, mp och v: Stärkt tillgång på riskkapital Nyföretagandet minskar i . Det är allvarligt i en situation där de små och medelstora företagen står för en viktig del av en framtida ekonomisk återhämtning. Företagens möjligheter att få tillgång till kapital har allvarligt försämrats. Vi vill genomföra en extra utdelning från med för att skapa en ny riskkapitalfond. Den nya riskkapitalfonden ska agera marknadskompletterande. Fonden ska aktivt stimulera det breda näringslivets kapitalbehov, men med särskilt fokus på innovativa små och medelstora industri- och tjänsteföretag. Insatser som stärker det svenska näringslivets långsiktiga konkurrenskraft ska särskilt prioriteras. Detta kan till exempel användas för satsningar på företag som verkar i branschen för miljöteknik. 5.7Riktlinjer för finans- och penningpolitiken Normpolitikens inträde i de västerländska ekonomierna tog fart . Med normer avses här olika regelverk och institutionella förhållanden som ligger till grund för den ekonomiska politiken. Dessa regelverk syftar bl.a. till att begränsa regeringens och handlingsfrihet i ekonomiska frågor. Denna politik kan i mångt och mycket ses som en nyliberal reaktion på den keynesianska ekonomiska politiken som djupa ekonomiska kris präglat politiken i de flesta utvecklade ekonomier. Vad Keynes och hans efterföljare noterade är att nominella priser och löner är trögrörliga på kort sikt. Detta innebär att förändringar i efterfrågan eller på utbudssidan inte pareras med motsvarande förändringar i priser och löner, vilket ibland leder till ett lågt resursutnyttjande i ekonomin (lågkonjunktur) eller till ett ansträngt resursutnyttjande (överhettning). Denna grundläggande analys av ekonomin är giltig . För att parera svängningarna i resursutnyttjandet föreslog Keynes att man skulle använda finans- och penningpolitiken i stabiliseringspolitiskt syfte. Vad Keynes m.fl. lyfte fram var efterfrågans betydelse för att stabilisera ekonomin. Det recept som Keynes skrev ut var att staten skulle öka köpkraften och efterfrågan i ekonomin i tider av lågkonjunktur och hög arbetslöshet och minska densamma när inflationen var på väg att sticka i väg till följd av en överhettad ekonomi. Den svenska ekonomiska politiken hör till de mer normbaserade i världen. Med normer avses här olika regelverk och institutionella förhållanden som ligger till grund för den ekonomiska politiken. Dessa regelverk syftar bl.a. till att begränsa regeringens och handlingsfrihet i ekonomiska frågor. Penningpolitiken styrs av en från politiker oberoende riksbank, vars verksamhet regleras i riksbankslagen och som föreskriver ett ensidigt mål för penningpolitiken om prisstabilitet. Finanspolitiken styrs av ett överskottsmål för den offentliga sektorn, ett balanskrav för kommunerna och treåriga utgiftstak för statsbudgeten samt ett förfarande som innebär att investeringar i infrastruktur i normalfallet direktavskrivs via anslag i statsbudgeten. är kritiskt till samtliga dessa ramverk. Vi har i flera sammanhang mer i detalj redogjort för våra invändningar mot dessa regelverk, senast i vår motion (2008/09:Fi26) ekonomiska vårproposition. I denna motion begränsar vi oss till våra huvudsakliga anmärkningar och redogör för de riktlinjer vi menar bör vägleda finans- och penningpolitiken. anser att full sysselsättning skall vara det övergripande och överordnade målet för den ekonomiska politiken. Vi menar att de ramverk och institutionella förhållanden som för tillfället omgärdar finans- och penningpolitiken försvårar en politik för full sysselsättning. 5.7.1Målet för de offentliga finanserna Överskottsmålet innebär att de offentliga finanserna måste gå med ett överskott på av BNP över en konjunkturcykel. Målet infördes bl.a. mot bakgrund av den kraftiga ökningen av statsskulden under 90-talskrisen. stod bakom överskottsmålet då det infördes för vi menade att det var viktigt att få ner statskulden till rimliga nivåer. Detta syfte med överskottsmålet är uppfyllt, och de svenska offentliga finanserna hör till de starkare i världen. Naturligtvis går de offentliga finanserna under den nuvarande djupa lågkonjunkturen med underskott, men den offentliga sektorns förmögenhetsställning är stark och den offentliga bruttoskuldkvoten är alltjämt låg. Diagram 20 Statsskulden, 19902012 Källa: och . Det argument som brukar anföras till stöd för överskottsmålet är de kommande demografiska förändringarna. Tanken är att vi behöver ha överskott nu för att kunna ha underskott sedan. Skälet som anförs är att dagens generationer måste spara för att kommande generationer skall kunna få god offentlig service. Men detta resonemang vilar på en i grunden felaktig bild av samhällsutvecklingen. Kommande generationer kommer inte att vara fattigare än dagens generationer, tvärtom. långsiktskalkyler visar att BNP per capita kommer att öka med . Mot den bakgrunden är det svårt att förstå varför dagens generationer måste spara för att morgondagens generationer skall ha råd med vård, skola och omsorg. Vidare är själva idén att vi kan spara oss till ökade framtida möjligheter till god offentlig service i grunden feltänkt. Överskottsmålet innebär de facto att vi för en form av kontinuerlig åtstramningspolitik, vilket leder till lägre sysselsättning och produktion. Och produktionsbortfall betalas inte tillbaka med ränta. föreslår därför att dagens överskottsmål ersätts med mål för de offentliga finanserna där dessa i normalfallet skall vara i balans över en konjunkturcykel. Att ett sådant mål för det finansiella sparandet skulle äventyra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet saknar naturligtvis grund. I själva verket innebär ett balansmål för de offentliga finanserna att den offentliga sektorns bruttoskuld som andel av BNP kontinuerligt faller87 och att ett sådant mål för det finansiella sparandet stärker de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet jämfört med regeringens linje att ha överskott nu för att kunna ha underskott sedan. Detta bekräftas av en kalkyl som genomfört där dessa alternativ jämförs avseende dess effekter på den offentliga sektorns finansiella nettoskuld88, se diagram 21 nedan. Nettoskulden uttrycks som andel av BNP, där en negativ nettoskuld innebär en nettoförmögenhet. Den streckade linjen representerar ett balansmål för det finansiella sparandet medan den heldragna linjen visar överskottsmålet. Som framgår av diagrammet innebär ett balansmål för den offentliga sektorns finansiella sparande att nettoskulden successivt sjunker, vilket som nämndes ovan är liktydigt med att nettoförmögenheten ökar. Vid kalkylens slutår uppgår nettoförmögenheten till av BNP, vilket utifrån dagens BNP motsvarar ca . Diagram 21 Den offentliga sektorns nettoskuld, procent av BNP Källa: , RIR 2007:21, s. 84. 5.7.2Målet för kommunernas resultat Kommunernas balanskrav infördes . Balanskravet innebär att varje kommun och landsting måste upprätta en budget för nästa kalenderår där intäkterna överstiger kostnaderna. Kommunernas intäkter består i huvudsak av skatteintäkter och statsbidrag. I en lågkonjunktur, då skatteintäkterna faller och utgifterna för t.ex. försörjningsstöd ökar, ställs kommuner och landsting inför ett svårt val. Förutsatt att regering och riksdag inte ökar statsbidragen till kommunsektorn i motsvarande mån ställs kommunerna och landstingen inför valet att antingen skära ned på kostnaderna, vilket i realiteten betyder färre anställda, eller höja kommunalskatten. Oavsett vilket val kommunerna och landstingen fattar kommer deras beslut att förvärra lågkonjunkturen balanskravet för kommunsektorn är med andra ord procykliskt. Denna utformning av kommunsektorns balanskrav är obegriplig och skadar såväl kommunernas verksamhet som en god och balanserad samhällsekonomisk utveckling. Kommunerna måste själva få utforma sina budgetar. Därmed ges de också bättre planeringsförutsättningar och kan undvika att deras agerande förstärker konjunktursvängningarna. 5.7.3Inför en investeringsbudget i statsbudgeten Budgetlagen föreskriver att investeringar i infrastruktur i normalfallet skall finansieras via anslag i statsbudgeten. Detta innebär att investeringarna bokförs som kostnader i statsbudgeten i takt med att utgifterna uppstår. Konsekvensen av detta förfaringssätt är att kostnaderna för investeringar i infrastruktur direktavskrivs. Vi menar att detta är ett mycket märkligt förfaringssätt. anser att staten, i likhet med kommuner och företag, bör införa en investeringsbudget. En investering i infrastruktur är ju något som konsumeras över . Därför är det en rimligare ordning att kostnaden fördelas över dess livslängd. Tabellen nedan påverkas förutom av infrastrukturinvesteringarna, också av de förändringar föreslår i studiemedelssystemet och antalet utbildningsplatser. Riksgäldens nettoutlåning, v-förslag jmf med BP10 5.7.4Reformera eller avskaffa systemet med utgiftstaken Utgiftstaken sätter en övre gräns för de statliga utgifterna framåt. Något motsvarande golv för statens inkomster finns inte. Systemet har därmed en tydlig ideologisk slagsida på så sätt att ett givet reformutrymme innehåller restriktioner på statsbudgetens utgiftssida men inte på dess inkomstsida. För en borgerlig regering passar systemet dess politiska agenda. som man inte ens tillfört kommunerna några extraresurser efter det att den ekonomiska krisen bröt ut och kommunernas skatteinkomster rasade med har man under sina första tre regeringsår sänkt skatterna med . En annan svaghet med utgiftstaken har sin grund i svårigheterna att prognostisera statens utgifter. En stor del av statens utgifter är konjunkturkänsliga och påverkas i hög grad av pris- och löneutvecklingen. När ekonomin går in i en kraftig lågkonjunktur ökar utgifterna för bl.a. a-kassan. Detta kan då innebära att utgiftstaken blir hotade så att man därför inte har råd att motverka lågkonjunkturen med en aktiv arbetsmarknadspolitik. Därför är det oklokt att sätta ett tak för statsbudgetens utgifter i förväg. Detta system har uppenbara brister och svagheter och bör därmed reformeras eller helt avvecklas.89 5.7.5Målen för penningpolitiken och styrningen av har flera grundläggande invändningar mot det svenska penningpolitiska ramverket och den rådande penningpolitiska regimen. De viktigaste invändningarna beskrivs i punkterna nedan: Synen på sysselsättning och arbetslöshet Det i lag fastställda målet för penningpolitiken är att ska upprätthålla ett fast penningvärde, vilket definierat som ett inflationsmål på med ett toleransintervall på . Något explicit kompletterande mål för t.ex. BNP eller sysselsättningen finns inte eftersom sådana mål inte ansågs vara förenliga med när den nuvarande penningpolitiska regimen utformades. En annan anledning till varför det inte finns något kompletterande mål är att penningpolitiken inte anses kunna påverka tillväxten och sysselsättningen på ett bestående sätt. Detta resonemang vilar på teorin om en naturlig arbetslöshetsnivå eller s.k. jämviktsarbetslöshet. Det centrala i den teorin är att ekonomin strävar mot en naturlig arbetslöshetsnivå och att försök att pressa ned arbetslösheten under den nivån enbart leder till ökad inflation. Nivån på den naturliga arbetslösheten bestäms, enligt teorierna, av arbetsmarknadens funktionssätt. Förenklat innebär detta att ju mer avreglerad arbetsmarknaden är, desto bättre fungerar den. Som vi påpekat tidigare i motionen anser vi att resonemangen om jämviktsarbetslösheten vilar på en såväl teoretiskt som empiriskt bräcklig grund. Är det verkligen korrekt att beskriva arbetsmarknaden som en arbetsmarknad som konvergerar mot ett jämviktsläge? I själva verket består ju arbetsmarknaden av en mängd olika delmarknader med skiftande priser och olikartade utbuds- och efterfrågeförhållanden. Vi anser att det är mer adekvat att beskriva arbetsmarknaden som en fortlöpande och dynamisk process som inte nödvändigtvis låter sig beskrivas i en enkel jämviktsmodell. Teorierna om jämviktsarbetslöshet kan t.ex. inte förklara varför under i stort sett hela efterkrigstiden fram till 1990-talskrisen hade en lägre arbetslöshet än , trots att hade en mer reglerad arbetsmarknad än med högre minimilöner, högre ersättningar i arbetslöshetsförsäkringen och starkare anställningsskydd. Teorierna kan inte heller förklara varför den svenska jämviktsarbetslösheten enligt () beräkningar låg på , medan den beräknas ligga på ca 6,5 procent90, trots att det skett betydande förändringar på arbetsmarknaden, vilka enligt teorierna snarare borde sänka än höja nivån på jämviktsarbetslösheten.91 De senaste 30 årens erfarenheter visar entydigt att stora fall i produktion och sysselsättning får bestående effekter. Om arbetslösheten ökar kraftigt tenderar den strukturella arbetslösheten att stiga. penningpolitik vilar på föreställningen att finans- och penningpolitiska beslut inte har några bestående effekter på produktion och sysselsättning. Detta synsätt är uppenbart felaktigt. menar att penningpolitiken i första hand bör baseras på utvecklingen i den reala ekonomin, där penningpolitik skall understödja det övergripande målet om full sysselsättning i den ekonomiska politiken. Den penningpolitiska regimen ger stabilitetsproblem Även om man tror på teorierna om jämviktsarbetslöshet är, enligt uppfattning, den nuvarande utformningen av penningpolitiken problematisk. Under den nuvarande penningpolitiska regimen, med rörlig växelkurs, har i normalfallet huvudansvaret för stabiliseringspolitiken. Problemet är att en penningpolitik som enbart vägleds av ett inflationsmål saknar mekanismer för att stabilisera ekonomin kring fullt resursutnyttjande. Det kan ofta uppkomma lägen där utvecklingen i den reala ekonomin motiverar en annan penningpolitik än den som följer av en strikt tillämpning av inflationsmålet. Detta framgick med all önskvärd tydlighet i inledningen av den nu pågående ekonomiska och finansiella krisen. Trots att det stod helt klart att den svenska ekonomin stod inför en tydlig konjunkturavmattning valde att höja reporäntan både och med hänvisning till att inflationen översteg inflationsmålet. Kombinationen av ett ensidigt mål om prisstabilitet och en lagstadgad oberoende riksbank medför att finanspolitiska åtgärder för att öka sysselsättningen ofta riskerar att motverkas av genom räntehöjningar. motiv är att ökad sysselsättning riskerar att hota inflationsmålet. Detta leder till ett olyckligt dubbelkommando i den ekonomiska politiken. anser att besluten om räntan måste underställas riksbanksfullmäktige så att man får till stånd en samverkande finans- och penningpolitik som understödjer det övergripande målet om full sysselsättning. Vår kritik av de nuvarande ramverken som omgärdar finanspolitiken skall ingalunda tolkas som att vi emotsätter oss starka offentliga finanser. En stark offentlig förmögenhetsställning stärker omvärldens förtroende för den svenska ekonomiska politiken och stärker finanspolitiska åtgärders effekter när ekonomin nu är i en kraftig lågkonjunktur med stora budgetunderskott som följd. Vi vet att det i allmänhet är de vanliga människorna som får ta de största smällarna om de offentliga finanserna raseras. Vi såg det , under och i efterdyningarna av 90-talskrisen. stod bakom åtminstone av det saneringsprogram av statsbudgeten som den socialdemokratiska regeringen genomförde efter regeringsskiftet . Under 1990-talskrisen uppgick underskottet i de offentliga finanserna som mest till av BNP. Omvärlden fann då skäl att tvivla på de svenska offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket resulterade i höga marknadsräntor som försvårade en ekonomisk återhämtning. För att ekonomin skulle ta fart var det nödvändigt att få ner räntorna, därför tvingades vi då genomföra budgetförstärkningar trots rådande lågkonjunktur. Man kan så här i efterhand diskutera såväl innehållet i saneringsprogrammet som dess omfattning. Men att besparingar och skattehöjningar då var nödvändiga är de flesta eniga om. har också bidragit till vår nuvarande starka förmögenhetsställning genom att medverka till att vi under det organiserade rödgröna samarbetet sparade i goda tider för att kunna möta den nuvarande lågkonjunkturen med finanspolitiska stimulanser, utan att äventyra de offentliga finanserna i ett längre perspektiv. Vi har med andra ord i praktisk handling visat att vi värnar starka offentliga finanser. Den nuvarande ekonomiska krisen är annorlunda jämfört med 1990-talskrisen på en i sammanhanget avgörande punkt. Som nämndes ovan uppgick det offentliga underskottet då som mest till av BNP. beräknas underskottet toppa på av BNP. Det är en väsentlig skillnad. Det innebär att vi den här gången har utrymme att möta lågkonjunkturen med finanspolitiska stimulanser, vilket av förklarliga skäl är ett betydligt mer effektivt sätt att bekämpa en lågkonjunktur. På motsvarande sätt skall vårt ifrågasättande av det ensidiga inflationsmål som penningpolitiken baseras på inte tas till intäkt för att vi tar lätt på inflationen. Vi förordar naturligtvis ingen penningpolitik som sätter i gång en pris- och lönespiral av det slag vi såg under t.ex. , där priser och löner jagade varandra vilket bl.a. resulterade i en mycket svag reallöneutveckling. Vi vet också att en höginflationsekonomi riskerar att utlösa en utlånings- och spekulationskarusell som vanligtvis gynnar de redan kapitalstarka på de vanliga människornas bekostnad. Men vi tror inte att dagens ramverk är de mest ändamålsenliga för att understödja en politik för full sysselsättning och en i övrigt god makroekonomisk utveckling. Dagens ramverk skapades för att hantera det sena 80-talets och tidiga 90-talets problem, dvs. en galopperande inflation och stora budgetunderskott. Det ekonomiska läget i är väsensskilt, med alltjämt starka offentliga finanser, stora och löpande överskott i bytesbalansen och en obefintlig inflation. Det förefaller därför inte självklart att de ramverk som skapades för att hantera det sena 1980-talets och tidiga 1990-talets problem är bäst lämpade att möta framtidens utmaningar. 5.8Finanspolitisk inriktning och realekonomiska effekter av budget 5.8.1Utredningstjänstens analys av förra budgetmotion tillbaka har regelmässigt analyserat och jämfört oppositionspartiernas budgetförslag med regeringens budgetproposition i olika avseenden. Utredningstjänstens analys av förra budgetmotion (2008/09:Fi271) ledde fram till följande resultat:92 budgetförslag medförde en högre BNP-nivå jämfört med regeringens på 22, 26 respektive för åren 20092011. budgetalternativ minskade antalet arbetslösa med cirka 40000 personer . beräknades en minskning av antalet arbetslösa med ca 50000 personer.93 Vårt budgetförslag hade ett finansiellt sparande som var högre än regeringens för 2009.94 Motsvarande siffra var högre. hade vi ett lägre sparande än regeringen: . Resultaten av utredningstjänstens analys är inte förvånande. Jämfört med regeringen hade och har vi alltjämt betydligt mer av direkta jobbskapande förslag, inte minst riktade mot kommunsektorn. Därtill hade och har vi högre offentliga investeringar. Vidare är våra automatiska stabilisatorer i a-kassan och övriga socialförsäkringssystem starkare än regeringens samt att vi i övrigt har en mer rättvis fördelningspolitik. Det innebär sammantaget en omfördelning av köpkraft från hushåll med högt sparande till hushåll med små marginaler, vilket höjer den andel av de totala inkomsterna som går till konsumtion. Vi har å andra sidan högre skatter totalt sett jämfört med regeringen, men det har en mer begränsad effekt på BNP och sysselsättning. Utredningstjänstens analys får stöd när man studerar olika internationella institutioners och forskares resultat avseende vilka BNP- och sysselsättningseffekter olika finanspolitiska förslag medför, vilket på ekonomspråk kallas för finanspolitiska multiplikatorer. Enklaste sättet att förstå hur multiplikatorer används vid ekonomiska analyser är att illustrera med ett exempel. Om multiplikatorn för t.ex. offentliga investeringar anges till 1,5, innebär detta att om man ökar de offentliga investeringar med exempelvis , så ökar BNP med .