mot · GX02Kr279 · 2009-10-05 00:00:00 — Feministisk strategi för en jämställd kultur tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med ett förslag till en feministisk strategi för jämställd kultur. Precis som på andra samhällsområden finns det en könsmaktsordning i kulturlivet. På traditionella kulturområden som bildkonst, dans och litteratur utgör kvinnorna en majoritet såväl i publiken som bland utövarna. På flertalet konstnärliga utbildningar dominerar kvinnor. På chefsstolar och andra maktpositioner dominerar emellertid männen. vill synliggöra könsmaktsordningen för att kunna befria oss från den. Ett samhälle där intresset för kultur och makten över kulturen är jämnt fördelad mellan könen skulle vara ett bättre samhälle och kanske ett samhälle där kulturen hade en mer framskjuten plats. Det behövs strategier som gör pojkar och män mer involverade i kulturen. Redan på barnavårdscentralen kan man främja föräldrarnas intresse för att ge sina barn tillgång till kultur. Förskolan och skolan spelar en avgörande roll för pojkars och flickors socialisering och för dess kulturella bildning och är därmed också en plats där könsmönster kan brytas. Efter att betänkandet Plats på scen (SOU 2006:4) utkom har det inte hänt speciellt mycket. inom scenkonstområdet konstaterar bland annat att kvinnor utgör en högst närvarande majoritet som publik till teatern, dansen och operan medan män i stället utgör en majoritet på ledande poster inom organisationerna samt präglar repertoaren och de erfarenheter som står i fokus där. skriver i artikeln Skilda världar män och kvinnor i scenkonsten att feministiska organisationsteoretiker brukar säga att det krävs kvinnor i ett sammanhang för att det ska uppfattas som jämställt. Det brukar ligga bakom varför man kan uppleva att den egna arbetsplatsen är jämställd. Men eftersom denna jämställdhetsuppskattning stämmer illa med verkligheten börjar allt jämställdhetsarbete med matematik. I scendatabasen presenteras matematiken. Den gör gällande att könsegregationen fortfarande råder. Ju högre upp i hierarkin, där mest resurser och prestige finns, där dominerar männen. Kvinnorna finner vi i de delar av scenkonsten som är ekonomiskt utmanande eller långt borta från konstnärliga besluten. Hermele har också utkommit med boken om bildkonstscenen Konsten så funkar det (inte) där hon granskar konsten och jämställdheten. Granskningen har bland annat resulterat i att KRO/KIF (/Konsthantverkares och Industriformgivare) formulerat följande krav i arbetet med jämställdhet: Könsuppdelad statistik inom alla områden på konstscenen: utställningar, inköp, bidrags- och stipendiefördelning samt personalens sammansättning. Lika möjligheter för kvinnor och män inom alla områden på konstscenen: utställningar, inköp, bidrags- och stipendiefördelning samt personalens sammansättning. De offentliga medel som går till bild- och formområdet ska förmedlas utifrån målsättningen lika möjligheter för kvinnor och män. På musikområdet i orkestrarna råder en starkt hierarkisk struktur. Kvinnors möjligheter att få ledande arbeten är små och kvinnliga kompositörer har svårt att få ekonomiskt stöd. I kulturpropositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3) och även i budgetpropositionen 2009/10:1 gör alliansregeringen ett stort nummer av kulturella och kreativa näringar samt regional tillväxt. I upplägget saknas ett feministiskt perspektiv. beskrev kulturarbetsförmedlingen att antalet anställda inom kultursektorn minskar för att arbetsgivarna lägger ut uppdrag med krav på egenföretagande. Det är färre kvinnor än mäns som startar eget. Kvinnor lämnar hellre kulturarbetsmarknaden. Från byter en högre andel kvinnor än män sitt kulturyrke till ett yrke utanför kulturområdet. Kartlägg och utarbeta en jämställdhetsstrategi för hela kultursfären (SOU 2009:16) presenterade inget program på åtgärder för att komma åt den bristande jämställdheten i kultursfären. Samma kan sägas om regeringens presenterade kulturproposition. vill att en aktionsgrupp liknande den som arbetade inom barnkulturområdet tillsätts och får i uppdrag att kartlägga hela kulturlivet ur ett könsmaktsperspektiv; både de som skapar och de som är publik. Det är viktigt att också synliggöra köns- och maktfördelningen inom den byråkratiska och politiska sfären. Regeringen bör återkomma med förslag till en feministisk strategi för jämställd kultur. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Amineh Kakabaveh (v)