mot · GW02Ju19 · 2009-03-24 00:00:00 — med anledning av prop. 2008/09:131 Utvidgat avlägsnande vid ordningsstörningar avslår förslaget till ändring i 13 § polislagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en utredning för att se över 13 § polislagen. I 2 kap. 1 § första stycket regeringsformen (RF 1998:1437) fastslås att medborgare i ska vara tillförsäkrade yttrandefrihet, informationsfrihet, mötesfrihet, demonstrationsfrihet, föreningsfrihet och religionsfrihet. Mötesfriheten och demonstrationsfriheten får dock enligt 2 kap. 14 § RF begränsas genom lag under vissa förutsättningar, nämligen med hänsyn till ordning och säkerhet vid sammankomst eller demonstration eller till trafiken. I övrigt får begränsning ske endast med hänsyn till rikets säkerhet eller för att motverka farsot. Alla begränsningar måste också följa de tre principer som fastslås i 2kap. 12 § andra stycket RF, nämligen proportionalitetsprincipen, ändamålsprincipen och behovsprincipen. Detta är oerhört viktiga bestämmelser som tyvärr hotas från flera håll. Vid en första anblick kan det tyckas att bråkstakar och personer som är ute efter att störa demonstrationer och offentliga sammankomster är det största problemet. fördömer aktiviteter som är ägnade att med våld eller på annat sätt förhindra personer och grupper att uttrycka och offentliggöra sina åsikter, men denna typ av händelser får inte leda till att vi frestas att göra avkall på grundläggande fri- och rättigheter. För oss är det självklart att man öppet och fredligt ska kunna demonstrera och manifestera. Demonstrationsfriheten har begränsats. Det gäller det s.k. maskeringsförbudet som kom till efter de våldsamma demonstrationerna i i samband med . Det gäller också det förslag som denna motion behandlar, nämligen ett utvidgat avlägsnande. Det är nämligen så att en rad frågor naturligtvis uppkommer vid tillämpningen. Vad som är att beteckna som ordningsstörande får inte avgöras enbart på grund av vad den enskilde polismannen uppfattar som obehagligt eller störande. En mer objektiv grund måste finnas. Omständigheten att en person vägrar åtlyda en polismans tillsägelse innebär t.ex. inte att han stör den allmänna ordningen. Polisens ingripande måste också stämma överens med regeln i 8 § polislagen som stadgar en allmän proportionalitet mellan åtgärden och syftet. Detta står i samband med vad som uttrycks i RF. Detta diskuteras i den föreliggande propositionen men slutsatsen blir att ge den enskilde polismannen större befogenheter att vidta interimistiska åtgärder än . Detta kommer att riskera att försämra arbetsmiljön för den enskilde polismannen och skapar i värsta fall en risk som innebär att en polis utsätter sig för större risker att begå tjänstefel. Att befinna sig i miljöer där det riskerar att uppstå störningar är tillräckligt stressande för polisen på plats. Självklart är det en stor rättssäkerhetsbrist att kravet på dokumentation av vilka som utsätts för tvångsmedlet är obefintligt. Den föreslagna ändringen synes vara en enkel lösning på ett svårt problem. Risken att fler personer än vad nöden kräver utsätts för bussning är uppenbar. Dessutom är frågan om avlägsnande är att likställa med omhändertagande inte ordentligt belyst. har under ett flertal år krävt en översyn av 13 § polislagen. Denna lag är avgörande för hur vi ska kunna utnyttja flera av våra demokratiska rättigheter. Det gäller både i de fall som ordningsstörningar uppstår och polisen verkligen behöver göra ett ingripande och annars. Den proposition som ligger på bord har inte föregåtts av en sådan ordentlig genomgång. Förslaget till lagstiftning är inte genomarbetat på ett sådant sätt att det borde ligga till grund för regler som kan få genomgripande inverkan på grundlagsfästa rättigheter. vidhåller därför att reglerna bör utredas för att göras både mer ändamålsenliga och mer rättssäkra. Förslaget till förändring av 13 § polislagen bör således avslås och en utredning bör tillsättas för att grundligt se över samma lag och föreslå förändringar. Detta bör ges regeringen till känna. ställer sig bakom förslaget till förändring i 23 §. Amineh Kakabaveh (v)