mot · GX02C378 · 2009-10-01 00:00:00 — kan prövningen leda till att något umgänge inte alls bör äga rum t.ex. då umgängesföräldern utsätter barnet eller någon annan i familjen för våld, trakasserier eller andra kränkningar (se prop. 2005/06:99 s.42, s. 57). I vissa fall kan umgänge behöva ske i närvaro av en kontaktperson t.ex. om umgänge inte skett och barnet eller den förälder som barnet bor hos därför känner oro inför umgänget. Kontaktperson kan även behövas vid hämtning och lämning av barnet för att barnet ska slippa konfrontationer mellan föräldrarna. Domstolen kan därför i sitt beslut om umgänge förordna att umgänget sker i närvaro av kontaktperson. ansvarar sedan för att en kontaktperson utses. En kontaktperson kan även utses som en för föräldrarna frivillig åtgärd enligt SOL. I samband med ändringen av vårdnadslagen tillsattes fick en utredare i uppdrag att se över om domstols förordnande av kontaktperson vid umgänge bör regleras i lag. Detta p.g.a. att det funnits vissa oklarheter när det gäller kontakten mellan domstol och socialnämnd före domstolens beslut samt när det gäller socialnämndens hantering. Utredningen vid gemensam vårdnad m.m. (SOU 2007:52) har bl.a. föreslagit att domstolen får besluta att det vid umgänge ska medverka en person som utses av socialnämnden. Detta ska uttryckligen regleras i lag och innan beslut tas ska domstolen samråda med socialnämnden. Stödpersonerna ska benämnas umgängesstöd för att skilja mellan dem och kontaktpersoner förordnade enligt SOL. Ett beslut om umgängesstöd ska vara tidsbegränsat (SOU 2007:52 s. 218 ff). Att socialnämnderna inte är skyldiga att utse någon kontaktperson då domstolen har beslutat om umgänge i närvaro av sådan har fått till följd att umgänge i många fall inte alls kunnat komma till stånd. Vidare finns det flera andra problem med användningen av kontaktpersoner. Enligt en undersökning av och visar intervjuer att en majoritet av boendeföräldrarna tycker att umgänget med kontaktperson fungerat dåligt (, , Innerst inne var man rädd, s. 55). Undersökningen visar att målsättningen att barnet och umgängesföräldern ska få en god och nära relation i många fall inte har förverkligats. En av slutsatserna är att insatsen kanske skulle ha större chans att lyckas om tingsrätt och socialtjänst satte målet lägre. Författarna menar att det finns ett antagande om att enbart tid tillsammans reparerar de skador som en uppväxt präglad av svek, våld eller missbruk orsakat. Författarna anser att insatsen skulle göra större nytta för barn där relationen till umgängesföräldern inte är alltför bräcklig (, , Innerst inne var man rädd, s. 56). har betonat att ett umgängesstöd inte är en övervakare eller en person som rent fysiskt kan förväntas förhindra att barnet utsätts för kränkande behandling av umgängesföräldern. I dessa fall ska alltså ej heller umgänge med stödperson komma i fråga (SOU 2005:43 s.174). Vi delar den uppfattningen eftersom syftet inte är att kontaktpersonen ska fungera som ett skydd mot hot och kränkningar från umgängesföräldern. I likhet med utredningens förslag anser att förordnanden om umgängesstöd alltid ska vara tidsbegränsade. Även i övrigt är vi i huvudsak mycket nöjda med utredarens förslag i den del som behandlar umgängesstöd. Vi menar att det är mycket viktigt att dagens hantering av umgänge med kontaktperson skärps och regleras i lag då även vi kunnat se exempel på umgängesbeslut som fallit mellan stolarna på tingsrätt och socialnämnd. Vi vill dock betona att umgängesstöd under inga omständigheter får förordnas i fall där barnet riskerar att utsättas för övergrepp eller andra kränkningar av umgängesföräldern. Regeringen bör återkomma med förslag till ändring i lagstiftning som syftar till att strama upp hanteringen av och lagreglera beslut om stödperson vid umgänge. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Polishämtning vid verkställighet av beslut När det gäller verkställighet av ett avgörande om vårdnad eller boende framgår det tydligt i lagens förarbeten att polishämtning endast ska kunna användas om barnet riskerar att lida allvarlig skada av att vara kvar i den miljö där barnet vistas. Hämtning av barn till umgänge ska bara förekomma i rena undantagsfall. Enbart det förhållandet att en förälder systematiskt försöker sabotera barnets umgänge med den andra föräldern är inte ett tillräckligt skäl för att besluta om hämtning (prop. 2005/06:99 s.74 ff). Trots att polishämtning ska tillämpas mycket restriktivt förekommer det att barn hämtas till umgänge mot sin vilja. Vi har tagit del av fall där barn har jagats med polisbil för att hämtas till den andra föräldern. Detta är helt oacceptabelt. Regeringen bör därför presentera förslag till lagändring som förtydligar att hämtning med polis vid verkställighet av beslut om vårdnad, boende eller umgänge inte får ske annat än om det råder uppenbar fara för barnets liv. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Ge barnombudsmannen ökade befogenheter huvuduppgift är att företräda barns och ungdomars rättigheter med utgångspunkt i FN:s konvention om barnets rättigheter. Myndigheten ska utbilda och informera om men också bevaka hur konventionen efterlevs i samhället. () fungerar som remissinstans åt regeringen i frågor som rör barn. En viktig del i arbete är att delta i den allmänna debatten, skapa opinion och påverka beslutsfattares och allmänhetens förhållningssätt i frågor som rör barn. saknar dock befogenhet att utöva tillsyn över andra myndigheter och kan inte heller agera i enskilda fall. Trots detta är det många föräldrar som hör av sig till i tron att myndigheten är den instans som efter att alla andra möjligheter uttömts ska kunna granska om principen barnets bästa verkligen efterlevts i det enskilda fallet. I stället är det till () som föräldern ska vända sig. har till uppgift att övervaka att domstolar och andra myndigheter vid myndighetsutövning följer lagar och andra författningar och i övrigt respekterar grundläggande fri- och rättigheter samt de mänskliga rättigheterna. I uppdrag ingår därför även att övervaka att myndigheter och domstolar avgör alla ärenden och fattar beslut i enlighet med principen om barnets bästa. JO granskar dock endast brister i den formella handläggningen, och anmälningar där barn är berörda prioriteras inte, vilket gör att beslut kan dröja upp till . anser att det i mål och ärenden om vårdnad, boende och umgänge finns särskilda skäl att ge befogenhet att granska om ett enskilt fall handlagts i enlighet med principen om barnets bästa. Vi kan konstatera att barnets bästa hamnar i skymundan även i JO:s uttalanden. Att skapa möjligheter till en särskild granskningsordning som fokuserar enbart på principen om barnets bästa ger en nödvändig garanti för att barnperspektivet i ärenden om vårdnad, boende och umgänge tas på allvar av myndigheter och domstolar. Detta förslag ligger helt i linje med intentioner. Regeringen bör därför återkomma med förslag till ändring i lagstiftning som ger befogenhet att granska och uttala sig om huruvida principen om barnets bästa tillgodosetts i enskilda ärenden om vårdnad, boende och umgänge. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Barnbalk i stället för föräldrabalk anser att all relevant lagstiftning som rör barn ska samlas i en särskild barnbalk där det tydligt framgår att barnets rätt sätts främst. Vi menar att det även av rent pedagogiska skäl är av värde att införa en barnbalk. har tidigare avstyrkt motioner med yrkanden om en barnbalk. Den bärande tanken i FN:s konvention om barnets rättigheter är att barnet är en fullvärdig människa med egna rättigheter. Enligt vår mening ligger en barnbalk helt i linje med ambitionen i . Frågan om innehållet och utformningen av en barnbalk med barnperspektivet som utgångspunkt bör övervägas i en utredning. Regeringen bör därför återkomma med förslag till ändring i lagstiftning som innebär att all relevant lagstiftning som rör barn samlas i en barnbalk. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Barn med fler än två sociala föräldrar Enligt dagens lagstiftning kan ett barn bara ha två juridiska vårdnadshavare. Många barn växer dock upp med flera sociala föräldrar. Det kan handla om barn vars biologiska föräldrar lever i samkönade relationer eller om barn vars biologiska föräldrar separerat. Dagens lagstiftning medför att ett barn inte har juridisk rätt att träffa en social förälder efter att de vuxna separerat. Detta trots att den sociala föräldern kan vara lika viktig för barnet som den biologiska föräldern. Vidare har barnet ingen rätt att ärva en social förälder. Ett exempel där ett barn med flera sociala föräldrar har hamnat i kläm till följd av luckan i lagstiftningen är den pojke vars två lesbiska mammor skrivit ett eget avtal med pojkens pappa om att de alla tre skulle ha delat föräldraansvar. Då de biologiska föräldrarna hamnat i en konflikt med den icke-biologiska mamman visade det sig att det skriftliga avtalet saknade juridisk betydelse. Pojken har ingen som helst juridisk rättighet att umgås med sin icke-biologiska mor. Då medmamman begärde att socialnämnden skulle väcka talan i domstol om umgängesrätt avslog majoriteten i nämnden hennes begäran. anser dock att socialnämnden borde ha väckt talan i tingsrätten samt påtalar bristen på vägledning i liknande ärenden. I förarbetena till den nya vårdnadslagen tas barn som växer upp med samkönade föräldrar upp som ett exempel på varför socialnämnderna bör ges en egen talerätt i umgängesfrågor (prop. 2005/06:99 s. 57). anser att det är angeläget att alla barn har ett juridiskt skydd i lagstiftningen, oavsett i vilken typ av familjebildning barnet växer upp. Barn kan ha lika starka band till en social förälder som till en biologisk förälder. Ett sätt att stärka tryggheten för barnet är att ge socialnämnderna en uttrycklig skyldighet i att väcka talan i domstol när det handlar om umgänge mellan ett barn och barnets sociala förälder. Talerätten kan utformas så att talan om rätt till umgänge med en icke biologisk förälder som barnet levt tillsammans med. Vårt syfte med förslaget är inte att fler vuxna än de biologiska föräldrarna ska kunna föra processer i domstol om umgänge. Tanken är i stället att det är barnets rätt till sin sociala förälder som ska lyftas fram i stället för den förälderns rätt till umgänge med barnet. En annan lösning vore att i ge barn uttrycklig möjlighet att ha flera vårdnadshavare än två. Regeringen bör därför tillsätta en utredning i syfte att ändra reglerna i så att det blir möjligt för ett barn att ha flera vårdnadshavare. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.