mot · GX02So512 · 2009-10-05 00:00:00 — En politik för barnets bästa 4Gör till svensk lag4 6Barns syn är en rättighet7 7Ekonomi ska aldrig vara ett hinder för barns hälsa7 12.1Att ge stöd i tid12 13Barn och ungdomar på Sis-institutioner13 15Glömda barn har ofta glömda föräldrar14 21Inga barn i häkten20 24Alla familjer är inte traditionella kärnfamiljer24 25Barnets bästa i tvister om vårdnad, boende och umgängesrätt25 26Reklam riktad till barn27 27Stopp för skuldsättning av barn27 28Dispens för att ingå äktenskap under 18 år28 29Bortförande av barn till utlandet29 31Idrott, lek och fysisk aktivitet30 32Alla barns rätt till kultur31 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att göra till lag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att kurser i barnets rättigheter ska vara obligatoriska utbildningar för grupper som i sin yrkesutövning kommer att ha kontakt med barn och unga.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en utredning ska tillsättas för att analysera barnfattigdomens orsaker och lämna förslag till en handlingsplan med målet att ingen flicka eller pojke ska växa upp i ekonomisk utsatthet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att statsbudgeten ska kompletteras med en barnbilaga. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda subventionerade glasögon för barn med synfel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ersättningssystemet för merkostnader i samband med speciallivsmedel blir likvärdigt och rättvist över landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör ge Myndigheten för handikappolitisk samordning (Handisam) i uppdrag att utreda och komma med förslag på hur ställningen för barn och unga med funktionsnedsättning ska stärkas inom kommuner och landsting. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör se över möjligheten för att blivande föräldrar ska kunna erbjudas utbildning i genuspedagogik. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av utvecklingen mot en allt större andel privat drivna HVB-hem och konsekvenserna av detta. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge i uppdrag att implementera arbetssättet med screening av blivande mammor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge i uppdrag att se över alternativa former för att hantera de situationer när avskiljning enligt LVU används och att möjligheten till avskiljning bör avskaffas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om tilläggsdirektiv till Utredningen om vanvård i den sociala barnavården. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att görs till nationellt för barns och ungdomars missbruk. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en operation bör genomföras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ges i uppdrag att starta ett nationellt riskbarncentrum. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ta bort dispensmöjligheten i när det gäller äktenskap för barn under 18 år.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ges i uppdrag att särskilt uppmärksamma barn som förs bort till utlandet. 1 Yrkande 2 hänvisat till UbU. 2 Yrkande 16 hänvisat till CU. I finns en stor politisk enighet om att barns villkor och barnens bästa ska komma i första rummet. Att barn har samma människovärde som vuxna men behöver särskilt stöd och skydd ställer de flesta upp på. Det råder i retoriken även enighet om att barn ska kunna växa upp i trygghet, utvecklas och förverkliga sina drömmar. Ändå finns det barn som far illa i . Det räcker alltså inte med politisk enighet kring de stora konventionerna och det räcker inte med lagar. Det handlar också om prioriteringar av de ekonomiska resurserna, om information och kunskapsspridning, om viljan och förmågan att lyssna på barnen och tillerkänna dem inflytande, om att frågan om barnens rättigheter finns högt på den politiska dagordningen och ständigt debatteras och synliggörs. 4Gör till svensk lag är det FN:s konvention om barnets rättigheter antogs, . anser att det nu är hög tid att den införlivas i svensk lag. Det är en vilja som delas av den högsta uttolkaren av , FN:s i . Denna kritiserade 2009 för att ännu inte är införlivad i nationell lag. En fördel med en sådan införlivning vore att då automatiskt blir direkt tillämplig hos svenska domstolar och myndigheter. Den enskilde får på så sätt möjlighet att göra konventionens rättigheter gällande och domstolen eller myndigheten har att besluta i enlighet med konventionens bestämmelser. Som argument mot en inkorporering har anförts att innehåller många bestämmelser av generell karaktär och ett inte obetydligt inslag av målsättningsartiklar som siktar till ett gradvist genomförande. Men det finns även bestämmelser som är tekniskt och rättsligt detaljerade. har införlivats bl.a. i och och har där haft stor betydelse vid avgörandet av enskilda fall. När det gäller EG-rätten förefaller våra domstolar och myndigheter i huvudsak ha lyckats väl med att hantera de nya rättskällor vi fått som en följd av EU-medlemskapet. EG-direktiv som innehåller tydliga rättigheter för enskilda kan vara direkt tillämpliga vid nationella domstolar och myndigheter om en stat antingen inte alls eller bristfälligt implementerat ett direktiv. Här har varken regering eller riksdagsmajoritet tvekat att låta EG-rätten få direkt genomslag hos svenska domstolar och myndigheter och detta trots att förarbetena normalt är obefintliga eller ofullständiga och utan att någon anpassning gjorts till svenska förhållanden, svenskt språkbruk etc. Det har funnits en oro att en införlivning skulle lägga ett alltför stort tolkningsansvar på domstolarna och att en snäv juridisk tolkning skulle kunna bidra till att snarare försvaga än förstärka barnets rätt. Men om detta verkligen skulle inträffa och domstolarna skulle tolka i inskränkande riktning kan problemet enkelt lösas genom att regering och riksdag utnyttjar rätten enligt konventionens artikel41 att införa eller behålla nationella bestämmelser som går längre än konventionen när det gäller att förverkliga barnets rättigheter. har ansvaret för att på ett generellt plan bevaka frågor som gäller barns och ungdomars rättigheter och intressen med utgångspunkt i . På det mer praktiska planet, om kommunerna lever upp till regler eller inte, finns ingen enskild myndighet som har ansvaret. Det behövs redskap för att kommunerna själva i sitt dagliga arbete ska lyckas uppnå det stadgar. Flera frivilliga organisationer som arbetar med barnfrågor ser kommunala handlingsplaner för barn och ungdomar som ett redskap för att komma till rätta med problemen att uppfylla bestämmelser på den kommunala nivån. Vi anser att arbetet med kommunala handlingsplaner är väsentligt och att arbetet bör intensifieras. Flera av de förslag för fram i den här motionen utgår ifrån och gäller ändringar av svensk lagstiftning. Det handlar om ändringar av lagar inom vitt skilda områden som socialtjänst, asyl, sjukvård, m.m. Det är oerhört viktiga förändringar av enskilda lagar, men de pekar också på att metoden att bit för bit anpassa svenska lagar efter inte är tillräcklig. Det var den modell som valde i samband med ratificeringen men som har visat sig inte kunna göra tillräcklig skillnad för att garantera barnets rättigheter. När nya problem uppmärksammas där inte följs är det en lång och osäker process att ändra lagen. Dessutom kommer det alltid att uppstå helt nya situationer där barnets rättigheter riskerar att kränkas men som inte har kunnat förutses av lagstiftarna. Med som svensk lag skulle dessa rättigheter vara tillämpliga direkt. Mot denna bakgrund är det nu dags att göra till lag. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. För att stärka barns rättigheter och ställning i är det även viktigt med ökad kunskap om dessa och vad ett barnperspektiv innebär. Vi anser därför att kurser i barnets rättigheter ska vara obligatoriska på utbildningar för grupper som i sin yrkesutövning kommer att ha kontakt med barn och unga. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Enligt artikel 27 i ska staten tillförsäkra alla barn en skälig levnadsstandard. Inget barn ska behöva leva i fattigdom, men enligt Rädda Barnens barnindex levde av barn 2006. Det innebär 229000 barn. Särskilt utsatta är barn till ensamstående föräldrar och barn till utlandsfödda föräldrar. Risken för ekonomisk utsatthet i är mer än fem gånger så hög om du föds i en familj med utlandsfödda föräldrar än om du föds av svenskfödda föräldrar. Växer du upp med en ensamstående förälder är risken så hög jämfört med om du växer upp med två föräldrar. De flesta ensamstående föräldrar är kvinnor och många har svårt att få ett fast heltidsjobb. Allt talar dock för att siffrorna i nästa rapport från kommer att vara ännu mörkare. Den moderatledda regeringens passivitet inför krisen innebär att arbetslösheten förvärras. Detta sker som regeringens skattesänkningar har finansierats genom besparingar på sjukförsäkring och a-kassa. När nu arbetslösheten ökar kommer konsekvenserna av dessa neddragningar att bli än mer allvarliga och barnfattigdomen att öka. Regeringen har riktat sina angrepp mot just de generella välfärdssystem som vi vet har mycket stor betydelse för att ge barn en trygg och säker uppväxt. Att förbättra föräldrarnas inkomst är det effektivaste och mest grundläggande sättet att stödja utsatta barn och ungdomar. Detta kan bara ske genom en politik för jobb och generell välfärd. Vi vet att kriminalitet och missbruk bland barn och ungdomar hänger tätt samman med föräldrarnas ekonomiska situation och med klyftorna i samhället i stort. För de barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer har fritiden blivit en klassfråga genom att allt fler aktiviteter kostar pengar. Det handlar om avgifter för besök i badhus, på museer och minskat utbud av fria aktiviteter som t.ex. fritidsgårdar. Ekonomisk knapphet leder till att man avstår från att följa med kamrater på utflykter eller delta i aktiviteter utanför skolans område. Många barn känner skuld och ansvar för familjens ekonomi och väljer därför att inte berätta för föräldrarna om aktiviteter som innebär kostnader. De avstår också från att i skolan berätta om det verkliga skälet till att de uteblivit från skolresan eller studiebesöket. För är det en prioriterad fråga att barn inte ska växa upp i ekonomisk utsatthet vare sig deras förälder eller föräldrar har arbete, tillfälliga anställningar, är arbetslösa eller sjukskrivna. Våra fördelningspolitiska förslag motverkar klyftor och stärker de som behöver det mest, barn såväl som vuxna. Vi anser även att en utredning ska tillsättas som får till uppgift att analysera barnfattigdomens orsaker och komma med förslag till en handlingsplan för att kraftigt minska barnfattigdomen med målet att inga barn ska växa upp i ekonomisk utsatthet. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Det är angeläget att lyfta fram vilka konsekvenser fördelning av resurser och beslut får för barn. Inom många kommuner arbetar man med barnbokslut där man redovisar hur den förda politiken påverkar barn och unga. Men även på den nationella nivån bör detta ske. Många förslag och beslut i statsbudgeten påverkar barns villkor. Vi efterlyser ett utvecklat arbete med statsbudgeten utifrån ett barnperspektiv. Statsbudgeten bör kompletteras med en barnbilaga där konsekvenser av åtgärder och beslut för barnens del kan utläsas. anser således att man i kommande statsbudgetar bör redovisa vilka konsekvenser åtgärder och beslut som föreslås i budgeten får för barn. Detta ska gälla alla beslut som i bred bemärkelse påverkar flickors och pojkars livsvillkor och inte enbart de beslut och satsningar som direkt berör barn. Detta bör redovisas i en bilaga till budgetpropositionen. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. har i en promemoria om ekonomiskt utsatta barn (Ds 2004:41) påvisat att barnbidraget förlorat i värde . Särskilt drabbade är de barn som lever i familjer som helt eller delvis är beroende av ekonomiskt bistånd. Trots detta faktum omfattas inte dessa barn av generella barnbidragshöjningar eller höjningar av underhållsstödet. Orsaken är att det ekonomiska biståndet reduceras med motsvarande summa som barnbidraget eller underhållsstödet höjs. Detta betyder att redan utsatta barn inte får del av den ökade välfärden på samma sätt som andra barn. anser att detta bör ändras så att också de allra fattigaste skall omfattas av höjningar av barnbidrag och underhållsstöd. Våra förslag för detta finns i motion 2009/10:Sf318. 6Barns syn är en rättighet Inget barn ska på grund av familjens dåliga ekonomi hindras från att se världen omkring sig ordentligt eller från att kunna följa med i skolan. För mindre barn kan ett synfel dessutom förvärras för livet om de inte har rätt glasögon. Eftersom barn växer och synen då förändras behövs nya glasögon i princip och i perioder ännu oftare när man växer mycket. Om ett barn har nedsatt hörsel är det självklart att barnet får en hörapparat, men man får inte glasögon om man har nedsatt syn. För den som har små ekonomiska marginaler blir det naturligtvis ett problem. Majblomman uppskattar att ca 23 000 barn av ekonomiska skäl inte fått nya glasögon trots att de har behövt det. De flesta men inte alla landsting har någon form av subvention för glasögon åt barn . Men för barn i skolåldern är det bara några enstaka landsting som har subventioner och de är då mer begränsade. De flesta föräldrar som inte klarar att köpa nya glasögon till sina barn hänvisas till istället. Att få behovsprövat stöd är dock svårt. Många drar sig dessutom för den sociala stigmatisering som försörjningsstöd kan innebära. Men synfel är en medicinsk åkomma, och glasögon är det hjälpmedel som dessa barn behöver för att kunna se som alla andra. anser därför att man borde sträva efter att glasögon till alla barn med synfel ska subventioneras. Frågan om subventionerade glasögon till personer bör därför utredas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7Ekonomi ska aldrig vara ett hinder för barns hälsa anser att sjukvården ska vara avgiftsfri för barn, i vilken form den än sker. I de flesta landsting är avgifterna för hälso- och sjukvården för barn inga alls eller kraftigt reducerade. Det finns dock vissa undantag och möjligheten till gratis sjukvård för alla barn i hela landet bör därför utredas, se 2009/10:So463 En rättvis och jämställd hälso- och sjukvård. För många barn handlar mat inte bara om näringsriktighet eller smak. För många är mat även medicin och i vissa fall är mat det som framkallar sjukdom. Så är det bl.a. för dem som är laktos- och glutenintoleranta. , som framför allt organiserar personer med glutenintolerans, har 21000 medlemmar runtom i landet. Det är en av många grupper som kräver speciallivsmedel för att inte bli sjuka. En situation som för många inte bara innebär en ständig vaksamhet på vad olika produkter innehåller och sökande efter alternativ, utan också en förhöjd kostnad för det som måste anses vara grunden för mänskligt liv. Enligt beräkningar har en kvinna med glutenintolerans en merkostnad på ca . Det system för ekonomiskt stöd som finns skiljer sig kraftigt mellan olika län för dem som är . Det är en för låg åldersgräns och denna bör därför höjas till . har motionerat om att regeringen måste ta krafttag för att komma till rätta med problemen med speciallivsmedel. Regeringen bör vidta åtgärder så att ersättningssystemet för merkostnader i samband med bl.a. glutenintolerans blir likvärdigt och rättvist över hela landet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Medel för detta finns i vår motion 2009/10:So511 för utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg. Rätten till utbildning förutsätter att skolan är tillgänglig för alla, att det finns väl utbildade lärare och andra resurser nödvändiga för att ge utbildningen en god kvalitet. Men rätten till utbildning får inte begränsas till att ha rätten att genomgå utbildning. Rätten till utbildning måste också garantera att alla kan tillgodogöra sig undervisningen. skolpolitik handlar därför om rätten till kunskap. Se våra utbildningspolitiska motioner för mer information om detta och om våra förslag för bl.a. en helt avgiftsfri skola, stärkt genusperspektiv, rätt till fritidshem även för barn till arbetslösa och föräldralediga och stärkt modersmålsundervisning. Inom barnomsorgen måste personaltätheten öka, men minst lika viktigt är att barngrupperna blir mindre. Stora barngrupper har framför allt negativa effekter för vissa barn, t.ex. de yngsta eller barn som behöver speciell uppmärksamhet. I vår budgetmotion gör vi därför en viktig satsning på fler lärare i förskolan. Alltfler föräldrar arbetar på obekväm arbetstid. Därmed ökar också behovet av tillgång till barnomsorg , nätter och . De som främst är i behov av denna omsorg är ensamstående föräldrar. Drygt 3600 barn hade tillgång till förskoleverksamhet eller skolbarnsomsorg med öppethållande på obekväma tider i 130 kommuner, jämfört med barn i 77 kommuner 1999. anser att utvecklingen går alldeles för långsamt. Att skylla på ekonomin håller inte då alternativet för många kvinnor inte är ett arbete på kontorsarbetstid utan arbetslöshet eller för barnet mycket dåliga tillfälliga lösningar. Detta blir mycket dyrare för samhället. Det räcker inte med rätt till dagis, även nattis måste vara en rättighet. Nattis är avgörande för många barnfamiljers ekonomi och även en insats mot barnfattigdomen. Men barnomsorg på obekväm arbetstid är viktigt även mer direkt för barnens skull. För den som har en mamma med ett jobb som börjar eller slutar innebär barnomsorg på obekväm arbetstid att man slipper vara ensam hemma eller vara beroende av snälla släktingar och vänner. anser att kommunerna ska vara skyldiga att anordna barnomsorg på obekväm arbetstid om föräldrarna har behov av detta och inte kan ordna det på annat vis. Det motionerar vi om i 2009/10:Ub357 Förskolan. har genomfört en enkätundersökning i kommunernas och landstingens handikappråd för att undersöka i vilken utsträckning som råden tillvaratar unga funktionshindrades rättigheter. Undersökningen konstaterar att frågor om barns och ungas situation tas upp mycket sällan av råden. Det är inte tillfredsställande med tanke på att ett barnperspektiv bör finnas med i all verksamhet inom kommuner och landsting. Barn med funktionsnedsättning möter ofta speciella problem i sin vardag. Hur gör man t.ex. tonårsrevolt om man har sina föräldrar som personliga assistenter? Situationen kan allvarligt försvåra barnets frigörelse från föräldrarna och därmed möjligheten att tillägna sig en vuxen identitet. Ett annat problem är tillgängligheten i skolan och kanske i synnerhet i skolans aktiviteter utanför skolan. Här kan det röra sig om svårigheter att delta i friluftsdagar etc. Oavsett problemet måste de unga med funktionsnedsättning få sin röst hörd oftare. Det gäller inte minst inom handikappråden. Vi menar att regeringen bör ge den nya myndigheten för handikappolitisk samordning (Handisam) i uppdrag att utreda och komma med förslag på hur stödet till barn och unga med funktionsnedsättning ska stärkas inom kommuner och landsting. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Välfungerande hjälpmedel är en förutsättning för att personer med funktionsnedsättning ska klara av det dagliga livet, men för barn med funktionsnedsättning har hjälpmedel en än större betydelse. menar att hjälpmedel måste ses ur ett barnsperspektiv och betraktas som livsviktiga redskap för utveckling. När barn med funktionsnedsättning med hjälp av ändamålsenliga hjälpmedel kan förflytta sig på ett bra sätt vet man genom forskning att det ger ökad initiativförmåga, bättre självförtroende, högre social status bland kamraterna samt en förbättrad begreppsbildning och perceptionsförmåga. Barn utvecklas genom lek. Barn med funktionsnedsättning har ofta begränsade möjligheter till lek och måste få tillgång till specialanpassade hjälpmedel och lekmaterial. För många familjer är det näst intill omöjligt att få ett fritidshjälpmedel förskrivet till sitt barn. Man ger barn och unga de hjälpmedel de behöver för att klara sin vardag, men rätten att leka tillsammans med andra barn tas ifrån dem. En vanlig cykel kan kosta men en anpassad cykel kan ligga runt . En vanlig gunga kan kosta några hundralappar men en anpassad kan kosta flera tusen. menar att detta orättvisa system begränsar möjligheterna för barn med funktionsnedsättningar att kunna leva ett liv som andra barn. Vi föreslår därför att frågan ses över och att det arbetas fram ett bättre system som kan erbjuda alla barn med funktionsnedsättningar de fritidshjälpmedel som de behöver för att utvecklas genom lek. Se vår handikappolitiska motion 2009/10:So582. Barndomen är en speciell period ur ett feministiskt perspektiv eftersom det är då en individs könsidentitet konstrueras. Barnen lär sig vad det innebär att vara man respektive kvinna från det att de bäddas ned under ett rosa eller ljusblått täcke på BB. Barnens identitetsformering pågår sedan ända fram till vuxen ålder. Med denna snabba utveckling följer också ett stort ansvar för vuxenvärlden. Genom förväntningar, uppmuntran och vår bild av möjliga roller påverkar vi barnen vare sig vi vill det eller inte. När detta sker i ett patriarkalt samhälle innebär det alltför ofta att barnen tvingas in i könsstereotypa roller. Men genom att se att vi ofrånkomligen påverkar barnets identitet och genom att reflektera över vilka olika konsekvenser det kan få beroende hur vi gör det har vi stora möjligheter att påverka utvecklingen i en annan riktning. Genom att inte tvinga på ett barn könsstereotypa förväntningar om vilka aktiviteter han eller hon tycker om kan mycket åstadkommas. Det gäller i hemmet, på dagis, i skolan, på fritids, i föreningen, i osv. anser att det är helt centralt att könsidentiteterna blir bredare. För att lyckas med det krävs det att samhället på olika sätt går in för att uppmuntra barn till annat än de mest könsstereotypa aktiviteterna. Därför ser vi mycket positivt på de försök med genuspedagogik som genomförts på vissa håll i landet inom utbildningsväsendet. Om våra förslag för en starkare roll för genuspedagogiken i skola och barnomsorg skriver vi i 2009/10:Ub356 En skola för jämställdhet. Vi anser vidare att regeringen bör se över möjligheten för att även blivande föräldrar ska kunna erbjudas utbildning i genuspedagogik. Genom det förslaget visar samhället att det personliga är politiskt och på en ambition att bryta med de stereotypa könsidentiteter som skapas på löpande band, generation efter generation. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. För att förbättra Hbt-ungdomars situation är förändringar av skolan central. Många saknar möjlighet att positivt spegla sig själva någonstans i skolmiljön. Inte heller får man stöd och hjälp med att bygga upp en trygg och säker självbild på samma villkor som heterosexuella ungdomar. På så sätt växer många homosexuella, bisexuella och transpersoner upp i en miljö där de är ifrågasatta eller osynliggjorda som personer. Det förekommer även att grund- och gymnasieskolor använder sig av läromedel som direkt kränker Hbt-personer. Detta är självfallet totalt oacceptabelt. Det är viktigt att unga människor erbjuds öppna valmöjligheter där de vuxna inte oreflekterat förutsätter att alla elever är, eller är på väg att bli, heterosexuella. En lärare med kunskaper om homosexualitet, bisexualitet och transpersoner samt en öppen och respektfull attityd till att det bland elever finns både homo-, bi- och heterosexuella ungdomar kan då fungera som ett stort stöd.