mot · GW02N15 · 2009-04-01 00:00:00 — En detaljplan skulle då även kunna få status som järnvägsplan. Det är dock viktigt att en omläggning av planprocessen i dessa delar inte reducerar möjligheten till dialog och demokratiskt inflytande. Det behövs även tydligare samordning av kommunernas planering. Vi vill därför utveckla de regionala utvecklingsprogrammen så att de även omfattar fysisk planering. En kommunöverskridande planering och samordning av bostäder, vägar och spår kan bidra till att man på ett tidigt stadium identifierar och löser intressemotsättningar mellan de berörda kommunerna. En annan viktig utgångspunkt är att ge miljömålen, i synnerhet klimatmålen, en starkare ställning i den fysiska planeringen. En sammanhållen regionplan kan bland annat minska tendenserna till så kallat urban sprawl, det vill säga ett utglesat bebyggelsemönster där bostäder, handelsområden och arbetsplatser i stor omfattning lokaliseras till perifera platser som är svåra att försörja med kollektivtrafik. Några av de viktigaste anvisningarna för planering och byggande av infrastruktur återfinns i . De nuvarande skrivningarna i tillkom då kunskapen om den globala uppvärmningens förekomst och verkningar var betydligt mer begränsade . Detta kan ledda till svårigheter att avgöra känsliga avvägningsproblem där negativa effekter på närmiljön, till exempel intrångs- och barriäreffekter, står i konflikt med entydigt positiva klimateffekter. Vi vill utreda om det är möjligt att förändras för att ge klimathotet en större tyngd i samhällsplaneringen. Åtgärder för att effektivisera infrastrukturplaneringen måste täcka in hela processen från ax till limpa, det vill säga även själva genomförandet. Nya metoder för upphandlingar har visat sig kunna korta genomförandetiderna och pressa byggpriserna. Norrortsleden i , som genomförts med en så kallad funktionsupphandling, är ett exempel på detta. Projektet har färdigställts inom tidsplan och har blivit billigare än planerat. Vi menar att man även bör pröva denna upphandlingsmodell i järnvägsprojekt och att det inte finns några legala hinder för att göra detta i närtid. 8.3.4Klimatanpassa den samhällsekonomiska kalkylen Vår bedömning: De samhällsekonomiska analysmodellerna bör uppdateras utifrån behovet av att minska klimatpåverkan. För större infrastrukturprojekt görs en samhällsekonomisk kalkyl där nyttan av investeringen ställs mot dess kostnader. Regeringen har i olika sammanhang tydligt deklarerat att den samhällsekonomiska kalkylen ska få ett betydligt större genomslag i prioriteringen mellan olika projekt. I praktiken innebär detta att vägprojekt generellt kommer att få en större kalkylerad nytta och därmed prioriteras högre än klimatsmarta järnvägsprojekt, eftersom kostnaden för klimatpåverkan är underskattad. Dessa modeller måste utvärderas så att de i högre utsträckning tar klimathänsyn. Vår bedömning: En differentiering av farledsavgifterna med avseende på koldioxidutsläpp bör undersökas, dock utan att det totala uttaget av avgifter ökar. Det är nödvändigt att skyndsamt peka ut strategiska hamnar och ge dem prioritet i fördelningen av statliga infrastrukturinvesteringar. Sjöfarten är ett i grunden klimatsmart transportalternativ. Sjöfarten är det mest energieffektiva transportsättet och är mycket miljövänligt i förhållande till transporterad volym. Ett fartyg som lastar sågat virke i släpper ut ca koldioxid på sin väg till södra . Samma transport på väg skulle kräva 104 lastbilar, som tillsammans släpper ut ca koldioxid. Sjöfartens klimatpåverkan kan inte ses isolerat från övriga transportslag. Vi vill självfallet se åtgärder för att reducera sjöfartens utsläpp av växthusgaser. Men även givet dagens utsläpp av koldioxid från sjöfarten så skulle en överflyttning av gods från väg till sjöfart ge mycket stora klimatvinster. Denna dimension saknas i allt väsentligt i regeringens proposition. Åtgärderna kopplade till sjöfarten handlar uteslutande om att via ekonomiska styrmedel nedbringa sektorns koldioxidutsläpp. Däremot saknas helt en strategi för att stimulera överflyttning av klimatbelastande godstransporter på väg till sjöfart. Vårt land, som har bland längsta kuster, borde kunna nyttja denna tillgång på ett bättre sätt. En betydelsefull del av gods som släpas runt på våra vägar skulle istället kunna ta sjövägen längs våra kuster samt i de större sjöarna och kanalsystemen. Det skulle gynna klimatet och det skulle minska trängseln på vägarna. För att denna utveckling ska komma till stånd behöver Sjöfartsverkets prissättning när det gäller t ex farleds-, fyr- och lotsavgifter ses över. En differentiering av farledsavgifterna med avseende på koldioxidutsläpp bör undersökas, dock utan att det totala uttaget av avgifter ökar. Det behövs också förbättringar i infrastrukturen i och i anslutning till hamnanläggningarna. tillsatte den socialdemokratiska regeringen, i samarbete med och , en utredning med uppdraget att identifiera hamnar av särskilt stor betydelse för det svenska godstransportsystemet. De hamnar som pekades ut skulle ges prioritet i förhållande till övriga hamnar när det gäller statligt finansierad infrastruktur. Utredningens slutsatser möttes, bildligt talat, av stående ovationer från regionala företrädare, näringslivet och berörda myndigheter. Anmärkningsvärt nog har den borgerliga regeringen lämnat utredningens rekommendationer helt utan åtgärder. För att skapa ett nationellt sammanhållet transportsystem där den gröna sjöfarten ges optimala förutsättningar att ta marknadsandelar från godstrafiken på väg anser vi att det är absolut nödvändigt att skyndsamt peka ut strategiska hamnar och ge dem prioritet i fördelningen av statliga infrastrukturinvesteringar. Vi vill särskilt framhålla betydelsen av att bygga ut kapaciteten på i . hamn är avgörande för den svenska importen och exporten och spelar stor roll för den svenska fordonsindustrin. Andra angelägna projekt som vi vill lyfta fram är Centrumbanan i samt ny spåranslutning till Pampushamnen i . Vår bedömning: Flyget bör inte ingå i samma system för handel med utsläppsrätter som industrin. Vid en flyktig anblick kan flygets klimatpåverkan tyckas liten, i synnerhet vid en jämförelse med vägtrafiken. Detta gäller såväl nationellt som internationellt. I står inrikes- och utrikesflyget tillsammans för av landets koldioxidutsläpp. Men flygets ökning av utsläppen är oroväckande. Sedan det tidiga har flygets utsläpp ökat med i , och utsläppen från internationellt flyg inom EU har i princip fördubblats. För del härrör ökningen från en kraftig tillväxt i utrikesflyget, medan inrikesflygets utsläpp stagnerat. Det senare beror till stor del på att fler väljer att åka tåg, en utveckling som understötts av den prioritering av järnvägen som vi rödgröna genomförde . Den internationella klimatforskningen indikerar dessutom att flygets klimatpåverkan kan vara kraftigt underskattad. Utöver koldioxid släpper flyget ut stora mängder kväveoxid som vid utsläpp på låg höjd omvandlas till växthusgasen ozon. Flyget bidrar också till bildandet av klimatpåverkande cirrusmoln. Flygets andel av den totala klimateffekten är alltså långt ifrån proportionell mot utsläppen av koldioxid. Effekten kan vara upp till fyra gånger större än vad som ges av koldioxidutsläppen. Regeringen anger i propositionen att flyget i större utsträckning bör bära sina kostnader för koldioxid. Vidare anges att även fortsättningsvis ska sträva efter att luftfartens utsläpp ska inkluderas i en framtida internationell klimatregim och att verkningsfulla internationella åtgärder bör eftersträvas. Regeringens åtgärdslista begränsas till konstaterandet att flyget ska ingå i EU:s system för utsläppshandel. Därutöver innehåller propositionen ett antal till intet förpliktigande skrivningar om att systemets styrande verkan bör öka genom att även andra ämnen i flygets utsläpp inkluderas. Flyget är en global bransch. Därför är det särskilt viktigt med internationella överenskommelser som både kan ge lika konkurrensvillkor och globala minskningar av utsläppen. Vi menar dock att systemet har tydliga brister som riskerar att göra reformen tämligen tandlös. Som systemet är utformat får åtgärder för att reducera koldioxidutsläppen en högst marginell påverkan på flygets totala kostnadsbild. Systemets styrande effekt kan därför ifrågasättas. Vår principiella uppfattning är därför att flyget inte bör ingå i samma system för handel med utsläppsrätter som industrin. Anledningen är att det kommer att ge olyckliga konsekvenser då priset på transporter kan sjunka som industrins avgifter ökar. Om hela eller delar av transportsektorn ingår i samma system som de företag som omfattas av handel med utsläppsrätter, kommer teknikincitamentet för att få en energieffektiv och fossilfri transportsektor att motverkas och en omställning till ett mer ekologiskt hållbart transportsystem att hindras. Det behövs väsentligt starkare ekonomiska drivkrafter för att dels stimulera överflyttning från flyg till järnväg, dels skapa det gröna teknikskifte som krävs inom flygindustrin. bör därför kraftfullt verka för att flyget ges en särskild utsläppsbubbla inom ramen för EU:s handel med utsläppsrätter. En ökad energieffektivisering i bostäder är ett prioriterat område i de rödgröna partiernas energi- och klimatpolitik. Bostadssektorn står för en dryg tredjedel av energianvändning. För att rejält minska bostäders energianvändning måste både nybyggda och befintliga bostäder bli avsevärt mer energieffektiva. Därför behöver stora energibesparande åtgärder vidtas i hela bostadsbeståndet . Energianvändningen i har ökat , men i bostadssektorn har den varit i stort sett . Den energieffektivisering som skett har till stor del motverkats av att de uppvärmda ytorna har ökat. Det har dock skett en stor förändring i sammansättningen av energislag . Högre energiskatter har lett till att olja till största delen ersatts av värmepumpar, pellets och fjärrvärme för uppvärmning. Bostadssektorn står för mellan av koldioxidutsläpp (beroende på hur man räknar). Utsläppen har minskat markant , vilket främst beror på att oljeuppvärmningen till stora delar ersatts med andra energislag. av energianvändningen i bostads- och servicesektorn, eller , går till uppvärmning och varmvatten. har användningen av hushållsel i bostadssektorn fördubblats trots att hushållens vitvaror blivit mer energieffektiva. Teknikeffektiviseringen äts upp av den stigande elanvändningen som beror på att fler hushåll med ökade inkomster använder alltfler elektriska apparater till fler användningsområden med en längre utnyttjandetid. De ökade bostadsytorna och en ökad användning av elvärme och komfortvärme har också medfört en ökning i elanvändningen. Flera oberoende bedömningar visar att det går att spara runt energi i bostadssektorn, vilket motsvarar nästan hälften av den energi som används till uppvärmning och varmvatten i bostäder och lokaler. Olika hinder bidrar dock till att många lönsamma energiinvesteringar inte kommer till stånd. I befintliga bostäder väntas endast en liten del av alla lönsamma energiåtgärder ske spontant i samband med kommande renoveringar. Flera lyckade renoveringsprojekt har visat att det är möjligt att uppnå en halvering eller mer av energianvändningen genom enkla tekniska åtgärder, och det finns en stor potential att åstadkomma betydande energibesparingar. Framför allt de bostäder som byggdes inom miljonprogrammet står inför omfattande renoveringar. För att drastiskt minska bostadssektorns energianvändning behövs en tydligare politisk riktning och effektiva styrmedel, men den borgerliga regeringen har inte visat någon handlingskraft i frågan. I den här motionen presenterar vi riktlinjerna för en långsiktigt hållbar och klimatsmart bostadspolitik tillsammans med åtgärder som är viktiga att genomföra. Detta åstadkommer något den nuvarande regeringen misslyckats med: att skapa en hållbar bostadssektor som bidrar till en minskad klimatpåverkan och lägre energianvändning som fler jobb skapas och en grön teknikutveckling stimuleras. Även om de direkta växthusgasutsläppen minskat kraftigt från bebyggelsesektorn , är ändå en hög ambition i energieffektiviseringen viktig även från klimatsynpunkt. Det är då viktigt att beakta även de indirekta effekterna av en minskad energianvändning i bebyggelsen. Exempelvis sker en betydande del av uppvärmningen i bostadssektorn med biobränslen, direkt eller indirekt via fjärrvärmesystem. Frigjord biobränsleanvändning i bebyggelsesektorn kan till exempel användas för att producera olika former av biodrivmedel från skogsbränsle, som ersätter fossila bränslen i transportsektorn. Nuvarande politiska styrmedel kommer att leda till viss fortsatt energieffektivisering. Däremot är de otillräckliga för att nå det mer ambitiösa mål som vi menar är nödvändigt och ekonomiskt lönsamt. Nya styrmedel behövs för att vässa politiken och skapa möjligheter för att nå den fulla potentialen när det gäller att spara energi i bostadssektorn. Detta gäller såväl i ny bebyggelse som vid ombyggnation och renoveringar i befintlig bebyggelse. De rödgröna partierna har länge kritiserat regeringens passiva hållning och lämnat olika förslag till skärpta åtgärder för energieffektiv och klimatsmart bebyggelse som också kan ge påtagliga sysselsättningseffekter. Våra förslag ser något olika ut men har samma inriktning. Vi avser att presentera gemensamma förslag till konkreta utformningar av förslagen på flera områden. 9.2.1Skärpta krav vid nybyggnation Vår bedömning: Normerna för energiförbrukning vid nybyggnation bör skärpas. gäller 110 kWh/m2 och år som maximal gräns för energiförbrukning för värme, fastighetsel och varmvatten i nybyggda bostäder. finns dock teknik och kunskap för att bygga betydligt mer energisnålt. Olika former av lågenergihus och så kallade passivhus visar att det är möjligt att bygga hus med energiförbrukningar i intervallet 5070 kWh/m2 och år. Det är viktigt att ta till vara dessa erfarenheter och successivt skärpa kraven på energiförbrukning vid nybyggnation. Parallellt med detta bör en översyn av kravens tekniska utformning göras. Det gäller bland annat om de kan omformuleras till att gälla tillförd primärenergi i stället för som för köpt energi. Även formuleringen av kraven för eluppvärmda hus behöver ses över. Vi avser att återkomma med förslag till riktlinjer för skärpta energinormer vid nybyggnation. Detta kan kombineras med ett ökat stöd till kunskapsuppbyggnad om utformning av bland annat lågenergi- och passivhus. 9.2.2Krav på energihushållning vid renovering Vår bedömning: Ett nytt krav om energihushållning i samband med ombyggnation och ändringsåtgärder (major renovation) bör övervägas. På kort och medellång sikt finns den största effektiviseringspotentialen i den redan befintliga bebyggelsen. Många äldre byggnader har ofta sämre klimat- och energistatus. Det är då viktigt att alla möjligheter till energieffektivisering tillvaratas, vilket oftast är särskilt aktuellt i samband med större ombyggnadsåtgärder. Möjligheten att också ställa legala krav på energihushållningsåtgärder i samband med ombyggnation bör undersökas som komplement till de olika ekonomiska styrmedel som vi föreslår nedan. 9.2.3Förstärkt energirådgivning till hushåll och företag Vår bedömning: Energi- och klimatrådgivningen till hushåll och företag behöver förstärkas. Det är viktigt att allmänheten, oavsett var man bor, har tillgång till en kompetent och oberoende rådgivning i klimat- och energifrågor. Den kommunala energirådgivningen fyller en viktig funktion. Det inledda systemet med energideklarationer innebär en viktig förstärkning som leder till skärpt uppmärksamhet på byggnaders energi- och klimatprestanda. Erfarenheterna av genomförda deklarationer bör utvärderas. Vi tror att detta instrument kan vässas ytterligare, till exempel genom att tydligare ange hur vissa målsatta energibesparingar kan åstadkommas i studerade byggnader. Efter en genomförd energideklaration uppstår ofta också ett behov av en fördjupad utvärdering och miljöutredning av hur föreslagna åtgärder bäst ska kunna genomföras. För detta behövs ofta stöd av kompetenta konsulter. Vi avser att återkomma med förslag om hur en förstärkt energirådgivning till hushåll och företag bör utformas. 9.2.4Investeringsstöd för klimatsmarta lösningar Vår bedömning: Ett investeringsstöd för energieffektiviseringsåtgärder och klimatsmarta lösningar i bostäder bör införas. Även om det finns stora potentialer för energieffektiviseringar och klimatsmarta lösningar, visar erfarenheten att många åtgärder aldrig genomförs. Det gäller både åtgärder som redan är lönsamma eller står på gränsen till att vara ekonomiskt lönsamma. En förstärkt energirådgivning är ett sätt att uppmärksamma fastighetsägarna på de möjligheter som finns. Men det kan också behövas ett incitament i form av ett investeringsstöd som kan göra åtgärder som står nära gränsen till lönsamhet genomförbara. Stödet bör så långt möjligt vara teknikneutralt och premiera energibesparingar och minskade klimatutsläpp från byggnaderna. Vi avser att återkomma med förslag om utformningen av ett sådant stöd. Vid utformningen av stödet bör situationen i miljonprogramsområdena särskilt uppmärksammas. I många av dessa områden krävs nu omfattande investeringar. Fastighetsägare måste göra stora insatser för att tekniskt renovera och klimatanpassa bebyggelsen. Renoveringen av miljonprogrammens fastigheter är och måste vara ett ansvar för fastighetsägarna. Men upprustningen av miljonprogrammens fastigheter ger unika möjligheter att förändra och lyfta hela områden. Vi vill att staten och näringslivet tar ett gemensamt ansvar med kommunsektorn i det breda arbetet att utveckla miljonprogramsområden och därmed skapa flera attraktiva, energieffektiva och klimatsmarta bostadsområden. Vår bedömning: ROT-avdraget bör vara tillfälligt, kunna utnyttjas även av bostadsrättsföreningar och hyresrätter och utformas på ett sätt så att miljöåtgärder eller energibesparande åtgärder särskilt främjas. Så kallade ROT-avdrag har traditionellt visat sig ha en positiv effekt att hålla uppe sysselsättningen i byggbranschen under lågkonjunkturer. Ganska mycket värde har skapats till en förhållandevis låg samhällsekonomisk kostnad. En poäng med stödet är just att det är tillfälligt, så att allmänheten passar på och genomför angelägna åtgärder under svackor i annat byggande och därmed utjämnar byggkonjunkturen. Regeringens förslag om ett permanent avdrag missar denna poäng och kan leda till överhettning i högkonjunkturer. Vi anser det viktigt att ett ROT-avdrag utformas så att det även kan tillgodogöras av bostadsrättsföreningar och i hyresrätter och utformas på ett sätt så att miljöåtgärder eller energibesparande åtgärder särskilt främjas. Vår bedömning: Ett stöd till energi- och klimatinvesteringar i offentliga lokaler bör införas. Under det rödgröna samarbetet infördes ett särskilt stöd till energi- och klimatinvesteringar i offentliga lokaler. I stödet ingick även ett särskilt stöd till solceller på offentliga lokaler, som har varit betydelsefullt för utvecklingen av denna teknik. Stödet har avslutats. Vi anser att ett fortsatt stöd i lämpliga former bör införas. Särskilt under den rådande lågkonjunkturen kan ett sådant stöd vara viktigt. Med en ambitiös energi- och klimatpolitik kan stå starkare i lågkonjunkturen, inför klimatförändringarna och i jobbkrisen. Möjligheten att bygga framtidens industri är nära kopplad till varje lands ambitionsnivå för klimatomställningen. De ekonomiska vinsterna av att inte vänta med den nödvändiga omställningen är betydande för varje företag men också för varje land. I längden blir det betydligt mer kostsamt om vi väntar med omställningen till ett mer långsiktigt hållbart samhälle. Genom att går före i omställningen kan våra företag bli världsledande i att utveckla den teknik som världen efterfrågar i kampen mot klimatförändringarna. Denna utveckling förutsätter emellertid ett starkt och engagerat politiskt ledarskap samt kraftfulla konkreta åtgärder, vilket föreliggande propositioner tyvärr saknar. Allt fler företag prioriterar långsiktigt tänkande och ny teknik framför fortsatt beroende av fossila bränslen och ohållbara produktionsmetoder. Det handlar om konkurrenskraft , om att möta konsumenternas krav, men också om att pressa sina produktionskostnader genom ett minskat beroende av icke-förnybar energi. För svensk industri innebär denna utveckling en stor konkurrensfördel. För oss är det uppenbart att marknaden inte ensam klarar klimatomställningen. Offentliga investeringar är ett måste, effektiva ekonomiska styrmedel likaså. Energi är en viktig råvara i svensk industriproduktion. Av totala energianvändning på 2007 förbrukades , eller , inom industrin. Av detta var el, olja, kol och biobränslen. I står massa- och pappersindustrin för ungefär hälften av industrins energianvändning. På kort sikt styrs industrins energianvändning av produktionsvolymen. På påverkas den även av bland annat skatter, energiprisernas utveckling, energieffektivisering, investeringar, teknisk utveckling och förändringar av industrins bransch- och produktsammansättning. Exempelvis så mer än fördubblades industriproduktionen som den specifika energianvändningen, det vill säga energiåtgången per krona produktionsvärde, minskade . Vi vill genomföra en elväxling från energislösande lågproduktiv användning i främst icke energiintensiv industri och hos hushållen till högproduktiv produktion i process- och tillverkningsindustrin och en utbyggnad av järnvägen och effektiva el- och hybridbilar. Vi vill skapa jobb i genom aktiva klimatinvesteringar. Svenska företag ska ges förutsättningar för att vara världsledande inom miljö- och energiteknik. Stödet och styrmedlen till den svenska industrins omvandling ska utformas så att omställningen ger möjligheter till nya produkter, nya jobb och ökad internationell konkurrenskraft. Genom investeringar i energieffektivare teknik vinner svenska företag kostnadsfördelar gentemot sina konkurrenter. Regeringen vill använda svenska klimatpengar till investeringar i andra industriländer. Vi vill investera i nya gröna jobb i och stärka konkurrenskraft. Vi vill skapa jobb i genom investeringar i det svenska energisystemet och utvecklingen av ny förnybar teknik. Svensk industri ska ha en god tillgång till el med konkurrenskraftiga priser. Inte minst är detta av stor betydelse för sysselsättningen i den elintensiva och internationellt konkurrensutsatta industrin. Investeringar i den svenska förnybara elproduktionen bidrar till att hålla upp sysselsättningen i det svåra ekonomiska läge landet befinner sig i. 10.2.1Fungerande energimarknader med konkurrenskraftiga priser Vår bedömning: ska vara nettoexportör av el. En forcerad integrering mellan den nordiska och de europeiska elmarknaderna bör undvikas. ska fortsatt kvarstå i statlig ägo. Konkurrensen på energimarknaderna bör skärpas. Den svenska industrins tillgång till el ska vara trygg och säker och effekten i energisystemet ska bibehållas. Detta är till fördel för såväl klimatet som för industrins konkurrenskraft. ska därför vara nettoexportör av el. Vi motsätter oss dock en forcerad integrering av den nordiska och den europeiska elmarknaden med negativ inverkan för svensk industris internationella konkurrenskraft. Istället vill vi i första hand fokusera på investeringar som får den nordiska elmarknaden att fungera bättre men är också öppna för en ökad sammankoppling med energisystemet i . är en gemensam europeisk elmarknad att eftersträva. Dock bygger detta på att varje enskilt land också tar ansvar för att investera i förnybar elproduktion och energieffektivisering samt insatser för fungerande konkurrens och fungerande regionala marknader. Ihopkoppling av illa fungerande marknader leder bara till höjda elpriser. ska kvarstå i statlig ägo. Bolaget bör ges en tydlig roll i omställningen av energisystemet mot en högre andel förnybar energi.