mot · GX02C375 · 2009-10-02 00:00:00 — 3.1Allmännyttan syfte & regelverk5 3.4Ett allmännyttigt bostadsföretag i varje kommun8 3.5Behovet av obligatoriska bostadsförmedlingar9 9Trygghet att hyra i andra hand12 9.2Kommunal förmedling av andrahandslägenheter13 9.3Stärkt skydd för andrahandsboende13 9.4Utökad kontroll av hyror vid uthyrning i andra hand14 10.3Utvecklad kvalitet i boendet och dess omgivning15 11.1Bygg hyresrätter och renovera miljonprogrammet18 11.3Bättre förmedling av bostäder19 11.5Integrationsprojekt i segregerade, icke-marginaliserade bostadsområden20 12.1Mål och syfte med bostadsbidragen21 13.2Hemlöshet: definitioner och räkningar24 13.3Regelbunden kartläggning av hemlösheten25 13.5Hyresvärdarnas val av hyresgäster27 13.6Bostad som en rättighet för alla27 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den pågående utarmningen av hyresbostadsmarknaden måste stoppas och åtgärder vidtas för att hindra en omfattande utförsäljning av allmännyttans bostäder. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla kommuner ska ha ansvar för att bygga upp minst ett allmännyttigt bostadsföretag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om obligatoriska bostadsförmedlingar. begär att regeringen återkommer till med ett lagstiftningsförslag för hyreslagen och hyresförhandlingslagen utifrån självkostnads- och bruksvärdesprinciperna enligt denna motions intentioner. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att avskaffa det s.k. påtaglighetsrekvisitet, dvs. att privata fastighetsägare har rätt att ta ut en högre hyra än allmännyttan. begär att regeringen återkommer till med lagstiftningsförslag om regler som ska gälla i koncernförhållanden där allmännyttiga bostadsföretag ingår. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med förslag om att införa ett slags MBL-inflytande i samband med utförsäljning av allmännyttiga bostäder. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om hyresgästinflytande vid försäljningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda förutsättningarna och villkoren för förmedling och uthyrning av lägenheter i andra hand. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att andrahandshyresgästen ska få sin rätt att överta hyreskontraktet prövad, enligt fastställda kriterier, när förstahandshyresgästens hyresrätt upphör. begär att regeringen återkommer med förslag som innebär att en granskning av andrahandshyran ingår som en del vid själva beslutet om tillstånd för att hyra ut. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att hyreslagen bör utformas så att om en förstahandshyresgäst tar ut överhyra rubriceras detta som ocker och är skäl till förlust av hyreskontraktet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om boendeplaneringsprogram. begär att regeringen återkommer med förslag på hur de boende i allmännyttiga bostäder kan ges ett större inflytande över de övergripande beslut som fattas i företagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att kommuner ska åläggas att genomföra integrationsprojekt riktade till icke-marginaliserade bostadsområden.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ta bort den åldersgräns som hindrar alla ensamstående utan barn att söka bostadsbidrag.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utarbeta en nationell handlingsplan med en nollvision för hemlösheten.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om den definition av hemlöshet som ska ligga till grund för och fortsatta arbete.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att och ska kartlägga hemlösheten och boenden för hemlösa minst vart tredje år.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska göra en översyn av 42 och 46 §§ hyreslagen för att stärka hyresgästernas besittningsskydd. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör låta utreda och föreslå lagändringar varigenom 4 kap. 1 § socialtjänstlagen kompletteras med en bestämmelse om rätt till egen bostad.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar bör kompletteras med en bestämmelse om rätt till egen bostad. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa en ny bostadsanvisningsrättslag för att underlätta för kommunerna att förse medborgarna med bostäder. 1 Yrkande 15 hänvisat till AU. 2 Yrkande 16 hänvisat till SfU. 3 Yrkandena och 21 hänvisade till SoU. 3.1Allmännyttan syfte & regelverk Begreppet allmännyttiga bostadsföretag har funnits i olika författningar om statligt bostadsstöd . behövde dock inte allmännyttiga företag vara helägda av kommunen. Möjligheten att utfärda nya allmännyttighetsförklaringar upphörde vid utgången av 1991 men återinfördes igen genom den nuvarande s.k. Allbolagen . I den betraktas alla kommunala bostadsföretag som allmännyttiga, men lagen omfattar även kooperativ hyresrätt och privata stiftelser som arbetar efter Allbolagens principer. Allmännyttan är en av grunderna i den generella välfärdspolitiken och en social bostadspolitik. En social bostadspolitik innebär att alla, oavsett ekonomisk situation, tillförsäkras ett gott boende. Utifrån en social bostadspolitik och allmännyttans roll och ansvar ska också en bostad vara en rättighet för alla. Allmännyttan är av största vikt för en social bostadspolitik. En del av den statliga bostadspolitiken bör därför vara att säkerställa och utveckla allmännyttans ställning. I många kommuner behövs en ökad andel bostäder inom allmännyttan. I andra behöver den befintliga allmännyttan stöd och i vissa andra kan behov av att minska beståndet uppstå. Det gemensamma syftet är att garantera en rimlig boendestandard och hyror till självkostnadspris i hela landet. Allmännyttan ska värna rätten till en bra bostad och boendemiljö utan krav på egen ekonomisk insats. Verksamheten ska bedrivas utan vinstsyfte och utifrån en långsiktig självkostnadsprincip. I många kommuner ingår allmännyttiga bostadsföretag i koncernbildningar med andra verksamheter. Vinstöverföring från bostadsföretagen till andra verksamheter ska inte vara möjlig. Kommunerna ska inte ta ut borgensavgifter eller utnyttja andra möjligheter för att öka intäkterna från allmännyttan. Den försvagning som pågår av allmännyttan kommer oundvikligen att leda till en försämring av möjligheterna att föra en social bostadspolitik . Allmännyttan är, tillsammans med planmonopolet, kommunernas viktigaste verktyg för att låta ett rättviseperspektiv genomsyra bostadspolitiken i enlighet med mål för bostadspolitiken, dvs. att skapa socialt hållbara boendemiljöer där alla får plats. Utredningen om allmännyttans villkor har överlämnat sitt betänkande EU, allmännyttan och hyrorna (SOU 2008:38). Enligt utredningen strider de kommunala bostadsföretagen mot EG-rättens statsstödsregler som uttrycker att de kommunala bostadsföretagen måste bete sig på samma sätt som motsvarande privata marknadsaktörer, dvs. på lång sikt sträva efter så hög vinst som möjligt. Allmännyttan ska tvingas att överge allt vad social bostadspolitik heter och i stället agera med endast vinstmaximering för ögonen. Det riskerar att leda till dyrare boende och ökad segregation. Vi ser mycket allvarligt på den borgerliga regeringens bostadspolitik. deklarerade regeringen en förändring av det bostadspolitiska målet. Förra riksdagsmajoritetens mål var att alla ska ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader. Regeringens mål är långsiktigt väl fungerande bostadsmarknader där konsumenternas efterfrågan möter ett utbud av bostäder som svarar mot behoven. Vi ser det som ett tecken i tiden. Marknaden blir målet och lösningen på bostadspolitiska problem. Utredningen om allmännyttan är fortsättningen på den, av regeringen redan inslagna, vägen. tar de steget fullt ut. Hyrorna ska höjas till dess att efterfrågan planar ut. Men vad betyder det egentligen? Det är bara ett annat namn för marknadshyror. Utredaren menar att höjda hyror kommer att leda till att bostadsköerna försvinner. Och vart frågar man sig tar behoven vägen? Leder höjda hyror till att de 483 000 barn som är trångbodda får mer plats att röra sig på? Till att ungdomarna får bostäder? Till att alla de som vill flytta till större eller mindre, vill flytta isär eller ihop, vill skaffa barn, byta stad eller byta jobb får det lättare? Det är många som redan reagerat negativt på utredningens innehåll. Detta bemöter bostadsminister genom att skylla på s, v och mp då vi tidigare tagit initiativ till utredningen. Ministern har sedan lagt till egna tilläggsdirektiv som helt ändrat utredningens förutsättningar. De direktiv de rödgröna partierna ställde sig bakom sade att utredningen skulle slå vakt om kärnan i den svenska bostadspolitiken och se över utrymmet för att inom EU-medlemskapets ramar bedriva en nationell bostadspolitik. Ministern gav utredningen i uppdrag att anpassa svenska bostadslagar till EG-rätten: Utredaren skall lägga de lagförslag som krävs för att den del av svensk lagstiftning som berör bostadssektorn skall bli förenlig med EG-rätten. Men det finns inget förbud mot dagens kommunala bostadsföretag i EG-rätten. Utrymmet för svensk bostadspolitik är i högsta grad en tolkningsfråga. Avgörande är vad den vill. Utredningens förslag går dessutom på tvärs med hur beslut och debatt förs i EU. Inriktningen är att genom domar i och inte minst genom Lissabonfördraget ges medlemsländerna allt större frihet att utforma sina sociala åtaganden på de sätt de finner lämpligt. Det var också innebörden i ett utslag i (mål T-289/03 BUPA, ). Ministerns andra stora nya uppdrag till utredningen var att komma med förslag som syftar till en väl fungerande hyresmarknad och att avveckla dagens hyrestak. Men det finns enligt utredaren själv ingenting i som framtvingar förändringar av dagens bruksvärdessystem. Att utredaren ändå lägger fram förslag om marknadshyror är en följd av den borgerliga regeringens egna direktiv. Utredningen föreslår införande av s.k. efterfrågestyrd hyra. I praktiken innebär det att hyrorna höjs i bostadsområden där det krävs flerårigt köande för att få en bostad medan i bostadsområden med stora vakanser ska hyrorna kunna bli lägre. Inflationen inräknad innebär det att hyreshöjningar ska bli . kan det innebära en hyreshöjning på , och enligt utredaren själv skulle det på lång sikt kunna innebära att människor får lämna sina hem för att de inte har råd att bo kvar. Utredaren föreslår också att allmännyttan i alla lägen ska vara tvungen att gå med vinst, som en anpassning till EU-politiken. Allmännyttan ska sträva efter den hyresnivå som ger bästa lönsamhet, och den får inte ägna sig åt äldrebostäder, upprustning av miljonprogram eller lekplatser om dessa inte bidrar till en bättre lönsamhet. Utredningen lägger fram förslag som går långt utöver vad kräver. avvisar utredningens förslag och kommer att utveckla våra argument ytterligare när regeringen lägger fram sin bostadspolitiska proposition. Vi vill driva en bostadspolitik där alla grupper har tillgång till ett bra boende till en rimlig kostnad och där segregationen minskar. Framtidens bostadspolitiska problem löser vi inte genom att sälja ut allmännyttan utan genom att utveckla den. I denna motion ger vi vidare våra förslag för en social bostadspolitik. vill stärka hyresrätten. Det behövs en långsiktig satsning på nyproduktion av billiga och energisnåla bostäder. Vi föreslår dels att bör sätta upp ett tydligt mål om att det bör byggas 40000 bostäder , av vilka hälften ska vara hyresrätter, dels att ca 65000 bostäder bör renoveras . Läs mer om detta i vår motion Hyresrätten med våra förslag för att öka byggandet av hyresrätter, klimatanpassa bostadssektorn och renovera miljonprogramsbostäderna. upphörde 2 kap. lagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag att gälla. Det innebär att tillståndsplikt från vid överlåtelser av kommunala allmännyttiga bostadsföretag inte längre behövs. Regeringen motiverade lagändringen med flera märkliga argument. De två huvudsakliga motiven som regeringen åberopade var dock dels att tillståndsplikten inskränkte den kommunala självstyrelsen, och dels att den minskade bostadskonsumenternas valfrihet. budgetproposition framkom vidare att borgerligheten nu verkar ha bestämt sig för att först och främst benämna utförsäljningarna av allmännyttan som en integrationspolitisk satsning. Regeringens argument att tillståndsförfarandet innebar ett stort ingrepp i det kommunala självstyret är enligt ogrundat. De kommuner som av olika skäl har velat sälja sina bostadsbolag har knappast mött något motstånd. Enligt beslutades det i 279 av 308 tillståndsärenden att tillstånd till försäljning skulle beviljas. Endast 29 ärenden avslogs, i princip uteslutande i . I av prövningarna fick kommunerna tillstånd att sälja. Erfarenheterna av tillståndsplikten i lagen om allmännyttiga bostadsföretag visar att reglerna tjänade sitt syfte. Rimliga avvägningar gjordes mellan kommunernas, statens och hyresgästernas intresse vid försäljningar. Inskränkningen i den kommunala självstyrelsen framstår i detta sammanhang som ytterst begränsad, och påståendet står inte alls i proportion till det viktiga syfte som tillståndsplikten är menad att tjäna. När regeringen talar om att öka blandningen av upplåtelseformer som ett sätt att bidra till en minskad segregation handlar det uteslutande om att underlätta ombildningar från hyresrätt till bostadsrätt i storstädernas förorter där hyresrätter är den dominerande upplåtelseformen. Intresseanmälningar för att köpa allmännyttans fastigheter har förvisso strömmat in sedan tillståndsplikten för försäljningarna upphörde . Men det är från välbärgade, attraktiva och ofta centrala områden förfrågningarna kommer inte från höghusens ytterområden där stora renoveringar är att vänta . mål är ett samhälle där olika boende- och upplåtelseformer finns representerade i alla stadsdelar och bostadsområden. Men då talar vi om alla områden. Vi menar att fler insatser behövs för att öka hyresbeståndet i de ofta extremt segregerade villaområden där befolkningen helt domineras av en vit medelklass. Att öka antalet hyresrätter i dessa områden är dock ingen politik som verkar tilltala regeringen trots att sådana åtgärder rimligen borde gå hand i hand med det som av regeringen föreslås för höghusens förorter. Den pågående utarmningen av hyresbostadsmarknaden måste stoppas och åtgärder vidtas för att hindra en omfattande utförsäljning av allmännyttans bostäder. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 3.4Ett allmännyttigt bostadsföretag i varje kommun När regeringen upphävde tillståndsplikten vid överlåtelser av kommunala bostadsföretag i uppgavs ett av skälen för lagändringen vara att alla kommuner inte har allmännyttiga bostadsföretag. Utifrån perspektiv framstår det som ytterst märkligt att man motiverar upphävandet av ett generellt regelverk som träffar alla kommuner enbart för att en handfull kommuner inte har ett allmännyttigt bostadsbolag. anser i denna fråga att den handfull kommuner som regeringen syftade på borde ha haft ett allmännyttigt bostadsbolag. Vi anser att det är viktigt att kommunerna stärker sina bostadsföretag och utvecklar möjligheterna att tillhandahålla bra bostäder till självkostnads- och bruksvärdesprinciper. Av detta skäl anser vi att det i varje kommun ska finnas minst ett allmännyttigt bostadsbolag. I syfte att uppnå detta bör de kommuner som saknar ett allmännyttigt bostadsbolag ha ansvar för att ett sådant byggs upp i kommunen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 3.5Behovet av obligatoriska bostadsförmedlingar I 3 § bostadsförsörjningslagen står det att inrättandet av en bostadsförmedling och regionalt samarbete är frivilligt. Regeringen kan, om behov föreligger, ålägga en kommun att inrätta en bostadsförmedling lokalt eller regionalt. Lagen har funnits och regeringen har fortfarande inte använt sig av den, detta trots att bara av landets kommuner har en bostadsförmedling. En bostadsförmedling har, förutom att den kan fördela bostäder på ett socialt rättvist sätt, betydelse för att skapa ett instrument för boendeplanering genom att statistik på önskade bostäder avseende läge och storlek blir tillgänglig. kräver obligatorisk avgiftsfri bostadsförmedling med möjlighet för kommuner att söka dispens. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. när antalet hyresbostäder minskar och betydande delar av allmännyttan försvinner som jämförelsegrund vid bruksvärdesprövning är det stor risk att hyressättningen kommer att påverkas. Konsekvenserna av ett scenario där hela eller betydande delar av allmännyttan säljs ut, om antalet hyresbostäder minskar och allmännyttan försvinner som jämförelsegrund vid bruksvärdesprövning i vissa områden, borde ha analyserats och beaktats innan ett så viktigt beslut togs som att ta bort tillståndsprövningen. Ingen konsekvensanalys av ett sådant scenario gjordes dock. Hyreslagen innehåller bestämmelser som gör det möjligt att bestämma hyra även i de fall där det inte finns någon jämförbar lägenhet. Detta var tänkt att utgöra en hjälpregel, inte en huvudregel. Lagstiftarens tanke var i stället att prövningar om skälig hyra i första hand skulle ske genom direktjämförelser med de kommunala bostadsföretagens lägenheter. Vi menar att den allmänna skälighetsbedömningen har fått ett större utrymme än vad som var lagstiftarens avsikt. har vid sina tillståndsprövningar enligt lagen om allmännyttiga bostadsföretag upprepade gånger uttalat att lagen syftar till att säkerställa att prövningar av hyra, även efter en försäljning av kommunala fastigheter, ska kunna ske enligt huvudregeln i hyreslagen. Den lag som regeringen nu har avvecklat bidrog på ett positivt sätt till tillämpningen av hyreslagens huvudregel. I enighet med kan därför bara beklaga att regeringens uppfattning uppenbarligen är att bruksvärdessystemets funktionssätt är av underordnad betydelse. Självkostnadsprincipen innebär att kommuner inte får ta ut högre avgifter än vad som svarar mot kommunens kostnader för just den speciella verksamheten. Den innebär också att eventuella överskott som genereras ska stanna kvar i verksamheten. Det råder förvirring om huruvida allmännyttiga bostadsbolag drivs enligt självkostnadsprincipen eller inte. Det framstår som obegripligt att en lagstiftning hyres- och hyresförhandlingslagen bygger på att de allmännyttiga kommunala bostadsföretagen ska verka enligt självkostnadsprincipen och att kommunallagen säger att de inte ska göra detta. I samband med bruksvärdets införande uttalades i förarbetena till propositionen (prop.1968:91) att de allmännyttiga företagen ska tillämpa självkostnadsprincipen, vilket innebär att hyrorna sätts så att de på lång sikt täcker de faktiska kostnaderna. Härigenom garanteras att det inte förekommer oskäliga hyror. På den allmännyttiga sektorn används en annan förhandlingsmetod. Hyresläget för det allmännyttiga lägenhetsbeståndet fastställs med utgångspunkt i respektive bostadsföretags självkostnad. Till grund för hyresförhandlingarna ligger en av bostadsföretaget upprättad hyreskalkyl som innehåller uppgifter om företagets självkostnader för kapital, underhåll och drift. På grundval av kalkylen försöker parterna komma överens om hur stora företagets sammanlagda kostnader för bostäder ska anses vara , vanligen , som de nya hyrorna ska gälla. Många kommuner frångår på olika sätt dessa regler och använder bostadsbolagen till annan verksamhet. Hyresgästerna får på så sätt betala skatt två gånger, dels genom kommunalskatten, dels genom hyran. De vanligaste sätten att kringgå självkostnadsprincipen är följande: Kommuner ålägger i ägardirektiv bolag orimliga avkastnings- och utdelningskrav. Kommuner beslutar om orimliga borgensavgifter. Kommuner överlåter bostadsföretag till ett annat kommunalt bolag som finansierar förvärvet med räntebärande lån från kommunen. Utökning av bolagets aktiekapital på felaktig grund sker i det uppenbara syftet att tillförsäkra kommunen en högre utdelning på insatt kapital. Hyresförhandlingar ska inte leda till hyreshöjningar för hyresgästerna som kan härledas till kommunens önskemål om ekonomisk avkastning. Utgångspunkten för förhandlingarna ska istället vara att nå en överenskommelse utifrån varje bostadsföretags självkostnader. Om ingenting görs är risken stor att alltfler förhandlingar kommer att stranda och att hyresnämnderna i större utsträckning kommer att belastas med hyrestvister. De kommunala bostadsbolagens roll på många orter kommer att ifrågasättas och därmed ifrågasätts hela bruksvärdessystemets legitimitet. Självkostnadsprincipen bör därför skrivas in i Allbolagen som en princip för allmännyttiga kommunala bostadsbolag. Regeringen bör därför snabbt tillsätta en utredning i frågan om självkostnadsprincipen och återkomma till med ett lagstiftningsförslag som även förhåller sig till hyreslagen och hyresförhandlingslagen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I ekonomiskt avseende har allmännyttan inte längre några fördelar gentemot privata fastighetsägare. Skillnaderna för kommunala bostadsbolag, som alla betraktas som allmännyttiga, består främst i att de är hyresledande och måste följa lagen om offentlig upphandling. Det s.k. påtaglighetsrekvisitet, som innebär att privata fastighetsägare kan ta ut en högre hyra än allmännyttan, har därför inte längre någon logisk giltighet och bör avskaffas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. välkomnade den lagstiftning som reglerar allmännyttan, den s.k. Allbolagen. Lagen har utvärderats av , som kommit fram till att den innehåller brister i reglerna för vinstutdelning. Undersökningen visar att det i kommunala koncerner förekommer stora transaktioner och där den sammanlagda utdelningen från det allmännyttiga bostadsföretaget överskrider den i lagstiftningen reglerade möjligheten till utdelning. Allbolagen bör i denna fråga ändras enligt intentioner, men även utifrån andra aspekter som beskrivs i denna motion. Regeringen bör återkomma till med förslag som närmare klargör vilka regler som ska gälla i koncernförhållanden där allmännyttiga bostadsföretag ingår. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I samband med att tillståndsplikten försvann utgick även den bestämmelse i lagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag som sade att hyresgäster som berörs av en försäljning ska informeras om den planerade överlåtelsen och beredas tillfälle att yttra sig över försäljning innan ansökan om tillstånd lämnas. uppfattning är att den skrivning som i stället kom om att sträva efter att erbjuda boinflytandeverksamhet inte på något sätt kan ersätta den särskilda regeln i lagen och säkerställa det behov av information som hyresgästerna har i anledning av en försäljning. Många hyresgäster har valt allmännyttan som sitt boendealternativ bland annat av ideologiska skäl. Vid en eventuell försäljning av allmännyttan ställs både hyresgästerna och inför färdiga planer om försäljning där det enda som återstår är ett beslut från kommunfullmäktige. Vi menar att ett allmännyttigt kommunalt bostadsbolag i ett tidigt skede bör ha en underrättelseskyldighet till berörda hyresgäster om att ägaren (dvs. kommunen) har för avsikt att avyttra delar av sitt fastighetsbestånd. Det är rimligt att hyresgästerna ges möjlighet att ifrågasätta en försäljning och eventuellt redovisa alternativa lösningar. Regeringen bör återkomma till med förslag om införande av ett slags MBL-inflytande i samband med utförsäljning av allmännyttiga bostäder. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 9Trygghet att hyra i andra hand