mot · GX02A1 · 2009-09-30 00:00:00 — med anledning av skr. 2008/09:198 En jämställd arbetsmarknad regeringens strategi för jämställdhet på arbetsmarknaden och i näringslivet 4.1Regeringens politik ett bakslag för jämställdheten4 5Vänsterpartiets förslag för en jämställd arbetsmarknad6 5.1Rätt till fasta jobb på heltid6 5.1.1Heltid en rättighet, deltid en möjlighet6 5.2.2Barnomsorg på obekväm arbetstid9 5.3.4Översyn av arbetsmiljölagen ur ett könsperspektiv12 5.6Lika villkor för företagande14 5.7Välfärdssektorn en nyckelfaktor för ett jämställt arbetsliv14 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa individualiserad föräldraförsäkring. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om återinrättande av arbetslivsforskning i institutionaliserad form. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om uppdrag till och vad gäller arbetsmiljö och arbetsredskap. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om översyn av arbetsmiljöns regelverk och tillsyn. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ändringar i diskrimineringslagen vad gäller krav på lönekartläggning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om initiativ till utvärdering av arbetsvärderingssystem. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om certifiering av riktlinjer för arbetsvärdering. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om uppdrag till Arbetsförmedlingen vad gäller könsfördelning av arbetsmarknadsutbildning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om fördelning av finansiellt företagsstöd. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ökad jämställdhetskunskap vid företagsrådgivning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en nationell granskning av privatiseringar inom vård, skola och omsorg. Föreställningen att kvinnor och män är olika, inte bara biologiskt, utan också vad gäller praktiska, känslomässiga och intellektuella förmågor och intressen genomsyrar hela vårt samhälle. Som individuella kvinnor och män påverkar och begränsar dessa djupt rotade föreställningar oss genom hela livet. Kvinnor förväntas ta huvudansvar för både det betalda och obetalda arbetet med omsorg om barn och gamla. Förväntningarna på kvinnor både samspelar med och leder till en ojämlik och könssegregerad arbetsmarknad. Den skeva fördelningen av betalt och obetalt arbete får stora konsekvenser för kvinnors ekonomi och självständighet. Kvinnor har lägre inkomster, eftersom de oftare än män jobbar deltid, har olika typer av visstidsanställningar och tar ut mer föräldraledighet. Det som brukar kallas dubbelarbete, att kvinnors arbetsdag inte slutar utan fortsätter i hemmet efter jobbet, leder till stress och ohälsa. Kvinnor är oftare långvarigt sjukskrivna än män; speciellt stressrelaterade sjukdomar och svår värk drabbar kvinnor i högre grad än män. Kvinnor har i genomsnitt lägre löner än män. Huvudorsaken är att arbetslivet är starkt könssegregerat och att de arbeten som främst utförs av kvinnor värderas lägre än de som oftast utförs av män. De yrken och branscher som domineras av män tenderar att vara högre avlönade än de kvinnodominerade, även då hänsyn tagits till graden av ansvar och utbildningsnivå. Män befinner sig dessutom oftare än kvinnor på positioner i arbetslivet som ger högre lön därför att de anses innebära mer ansvar och kräva högre kompetens. Slutligen drabbas kvinnor också av lönediskriminering, dvs. får en lägre lön än manliga kolleger endast på grund av sitt kön. Det är dessa grundläggande strukturer och former av diskriminering som måste bekämpas på ett systematiskt och strukturellt plan om målet om en jämställd arbetsmarknad ska kunna nås. Regeringen har presenterat en handlingsplan för jämställdhetspolitikens inriktning inom arbetsmarknads- och näringslivsområdet för (skr. 2008/09:198). Skrivelsen inleds med en verklighetsbeskrivning av den bristande jämställdheten i arbetslivet som i stort delar. Regeringen konstaterar att kvinnor dominerar bland dem som har tidsbegränsade anställningar, timanställningar och deltidstjänster. Regeringen konstaterar även att kvinnors deltidsarbete ofta är ofrivilligt och beror på att arbetsgivaren inte erbjuder heltidstjänster. Vidare konstaterar regeringen att kvinnor tar ett större ansvar för arbetet med hem och barn, vilket leder till att arbetsgivarna bedömer kvinnor som mer riskabla att anställa än män. Regeringen tar även upp det faktum att det främst är kvinnor, äldre makor och medelålders döttrar, som ökat sitt obetalda omsorgsarbete med äldre anhöriga och att minskningen av andelen äldre som får hjälp från har lett till att högutbildade äldre i större utsträckning köper tjänster privat medan lågutbildade äldre får förlita sig på anhörigas hjälpinsatser. Skrivelsen saknar, trots den inledande verklighetsbeskrivningen, konkreta satsningar och reformer som på allvar kan leda till förändringar när det gäller ojämställdheten mellan kvinnor och män i arbetslivet. Bortsett från en del mindre satsningar i projektform hänvisar regeringen i stället huvudsakligen till redan genomförda reformer: jobbskatteavdraget, hushållsnära tjänster, jämställdhetsbonus, inskränkningar i rätten att deltidsstämpla samt privatisering av vård- och omsorgssektorn, som framkomliga vägar för att lösa problemen. 4.1Regeringens politik ett bakslag för jämställdheten De reformer regeringen framhåller som satsningar för jämställdhet kan i bästa fall beskrivas som meningslösa. I flera fall har de i själva verket bidragit till ökade klyftor mellan kvinnor och män. Några av de största reformerna regeringen genomfört sedan valet är försämringarna av arbetslöshetsförsäkringen, sjukförsäkringen och föräldraförsäkringen. I teorin är det könsneutrala reformer, men i praktiken har konsekvensen blivit ökade klyftor mellan kvinnor och män. Regeringens nedmontering av trygghetssystemen har finansierat historiskt stora skattesänkningar. Och eftersom män har högre inkomster och större förmögenheter än kvinnor har dessa tillfallit män i högre grad än kvinnor. Diagrammet nedan visar på hur skattesänkningarna fördelat sig mellan hög- och låginkomsttagare samt mellan kvinnor och män. Fördelningseffekter av regeringens samtliga skatteförändringar Källa: , dnr 2008:1 524. Även innan vi räknar med effekterna av sänkt föräldrapenning, sjukpenning och a-kassa är det alltså tydligt att en stor omfördelning av pengar har skett från fattiga till rika, och från kvinnor till män. Tittar vi på de totala inkomstförändringarna blir bilden ännu tydligare. har gapet mellan kvinnors och mäns genomsnittsinkomster ökat med , eller . I diagrammet nedan syns tydligt hur glappet mellan mäns och kvinnors inkomster ökat på bara . var den genomsnittliga nettoinkomsten för kvinnor efter skatt och för män . beräknas den genomsnittliga nettoinkomsten för kvinnor uppgå till och för män . Källa: , dnr 2009:810. De ökade inkomstskillnaderna beror inte på några förändringar i löneutvecklingen. Tvärtom visar statistik att timlöneskillnaden mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden som helhet minskat något . Skillnaden kan inte heller förklaras genom förändringar i andelen heltidsarbetslösa kvinnor respektive män. Tvärtom har den snabbt stigande arbetslösheten drabbat män i högre grad än kvinnor, enligt SCB:s senaste Arbetskraftsundersökning. I stället är det regeringens försämringar av arbetslöshets-, sjuk- och föräldraförsäkringarna som förklarar de ökande inkomstklyftorna mellan könen. Gruppen kvinnor har drabbats hårdare av lägre ersättningsnivåer och strängare villkor för ersättning, eftersom de oftare än gruppen män är visstidsanställda, deltidsarbetande, föräldralediga, långtidssjukskrivna och ensamstående med försörjningsansvar för barn. På dessa underliggande strukturella problem har regeringen inga konkreta förslag till lösningar. Regeringen försöker i jämställdhetsbilagan till statsbudgeten argumentera för att de reformer som orsakat de ökade klyftorna i själva verket utgör lösningarna på de underliggande strukturella problemen. I budgetpropositionen skriver regeringen exempelvis att jobbskatteavdraget kan få större relativ betydelse för kvinnor än för män och bidra till ökade ekonomiska drivkrafter att gå från deltids- till heltidsarbete. Det faktum att kvinnor i betydligt högre grad än män är hänvisade till otrygga visstidsanställningar och deltidstjänster, samt utför dubbelt så mycket oavlönat hushållsarbete som män, kokas alltså ned till att det råder brist på drivkrafter hos kvinnorna själva att i stället förvärvsarbeta på heltid. Det är en minst sagt grov förenkling av de komplexa ekonomiska, sociala och kulturella strukturer som bär upp den könssegregerade arbets- och inkomstfördelningen. Om regeringens jämställdhetspolitik utgår från en genuin tilltro till den sortens förklaringar eller om de ska tolkas som ett försök att rättfärdiga en politik med helt andra syften kan vi bara spekulera i. Vad som säkert kan konstateras är att regeringens politik lett till kraftigt ökade inkomstklyftor mellan kvinnor och män och att inga av de underliggande strukturella problemen kommit närmare en lösning. 5Vänsterpartiets förslag för en jämställd arbetsmarknad politik genomsyras av ambitionen att förändra de strukturer på arbetsmarknaden och i samhällsekonomin som upprätthåller den ojämlika arbets- och inkomstfördelningen mellan kvinnor och män. Vi föreslår här ett antal strategiska och kvalitativa förslag som skapar bättre förutsättningar för både kvinnor och män att både arbeta och vara föräldrar på lika villkor. 5.1Rätt till fasta jobb på heltid 5.1.1Heltid en rättighet, deltid en möjlighet I alla sektorer och yrken arbetar kvinnor deltid i större utsträckning än män. Närmare fyra av tio kvinnor arbetar deltid (SCB 2008). Anledningen är dels arbetsmarknadsskäl, dvs. att arbetsgivaren endast erbjuder deltidsanställning, dels att kvinnor av olika anledningar väljer att inte jobba heltid. Det valet har förstås många orsaker, men de vanligaste skälen är att omsorgen om barn och andra familjemedlemmar inte medger heltidsarbete eller att arbetet är så slitsamt att heltidsarbete helt enkelt inte är möjligt. I ett jämställt samhälle hade rimligen dessa skäl gällt i lika hög grad för män. Men så är alltså inte fallet. Kvinnors deltidsarbete är ett typiskt exempel på ett strukturellt problem, som ständigt återskapas, eftersom både arbetslivet och vardagslivet är organiserat utifrån att kvinnor jobbar deltid. Deltidsarbete innebär en rad nackdelar. Månadsinkomsten blir lägre eftersom arbetet omfattar färre timmar. Men statistiken visar också att timlönen är lägre för deltidsarbetande. Vidare har deltidsanställda mindre inflytande på arbetsplatserna, får mindre kompetensutveckling och har sämre möjligheter till befordran, vilket ytterligare försämrar löneutvecklingen. Dessutom blir ersättningarna från socialförsäkringssystemen och den framtida pensionen lägre. Deltidsarbetet har tydliga köns- och klassaspekter- samt etniska aspekter, vilket bidrar till att återskapa övergripande maktstrukturer på arbetsmarknaden och i samhället i stort. Det är därför av stor vikt att förändringar genomförs som minskar alla former av deltidsarbete om vi vill skapa förutsättningar för ett jämställt, icke-diskriminerande och demokratiskt arbetsliv. För att lösa problemet med deltidsarbete av arbetsmarknadsskäl är vi beredda att lagstifta om rätt till heltid om inte arbetsmarknadens parter lyckas lösa problemet avtalsvägen. En sådan reform skulle tvinga många arbetsgivare att strukturera om sin verksamhet, så att den bygger på heltider i stället för deltider. Så är redan de allra flesta manligt dominerade branscher och arbetsplatser strukturerade, och det är hög tid att så också blir fallet i kvinnodominerade branscher. Vår målsättning är att heltid ska vara norm på arbetsmarknaden, dvs. att ingen ska tvingas arbeta mindre än hon eller han kan och vill. Däremot ska det finnas en möjlighet att komma överens om deltidsarbete om det finns särskilda skäl för det. Syftet med att lagstifta om rätt till heltid är att ge kvinnor lika möjligheter i arbetslivet som män. Lagen om anställningsskydd bör kompletteras med en regel om att alla anställningar som huvudregel ska vara på heltid. Anställningar på deltid ska kunna ingås om det finns särskilda skäl och vara reglerade mellan parterna på arbetsmarknaden. Vid sidan av deltider är osäkra visstidsanställningar ett problem som i synnerhet drabbar kvinnor. Bland samtliga kvinnor på arbetsmarknaden har tidsbegränsade anställningar jämfört av männen. Det är framför allt i kvinnodominerade LO-yrken de otrygga anställningarna har blivit vanliga. av alla kvinnor inom LO-yrken hade otrygga anställningar 2008 (Anställningsformer 2008, LO 2009). Den allra otryggaste anställningen är timanställning utan schemalagd arbetstid eller så kallade behovsanställningar. Dessa anställningar kan beskrivas som ett slags daglönesystem, där den anställde inte är garanterad någonting annat än att bli tillfrågad om att hoppa in när arbetsgivaren behöver en extra person. Möjligheten att planera sin tillvaro och sin ekonomi är i det närmaste obefintlig. hade så många som av kvinnorna under 25 i LO-yrken en behovsanställning. För åldersgruppen 2529 var andelen . Det är alltså tveksamt att utmåla behovsanställningar som övergående ungdomsjobb, som senare leder till fasta jobb. Snarare handlar det om att vissa branscher tenderar att vara organiserade utifrån denna typ av lösa anställningsformer och att det framför allt är kvinnor i LO-yrken som fastnar i dem långt upp i åldrarna. Behovsanställningar är en starkt bidragande orsak till kvinnors lägre arbetstidsmått och överrepresentation bland deltidsarbetslösa. Att sakna anställningstrygghet ökar också utsattheten på själva arbetsplatsen och gör det svårare att ställa krav och sätta gränser. till arbetsgivaren är extrem. Sambandet mellan anställningsform och facklig anslutningsgrad är också påfallande. Den fackliga anslutningsgraden bland visstidsanställda är endast 53,, jämfört med 79,bland tillsvidareanställda. Det innebär att de anställdas inflytande i de branscher och på de arbetsplatser där de otrygga anställningarna är många, är kraftigt begränsat. För att nå målsättningen om en jämställd och trygg arbetsmarknad för alla är det av största vikt att andelen visstidsanställningar minskar. menar att tillsvidareanställningar ska utgöra och tidsbegränsade anställningar undantag på den svenska arbetsmarknaden. Vi vill stärka rätten till fast anställning genom förbättringar av lagen om anställningsskydd. Vi tycker också att det ska löna sig för arbetsgivare att erbjuda trygga anställningsvillkor. Därför vill vi differentiera arbetsgivaravgiften, så att det är dyrare med visstidsanställning och billigare med tillsvidareanställning. Vi utvecklar dessa krav närmare i motion 2009/10:A211 Arbetsrätt. Förändringar på arbetsmarknaden kan inte enskilt lösa problemen med kvinnors deltidsarbete och sämre löner och arbetsvillkor. Fördelningen mellan det betalda och det obetalda arbetet har en avgörande betydelse för att få till stånd ett jämställt arbetsliv. Det är väl belagt att en av huvudorsakerna till att kvinnor väljs bort, erbjuds lägre löner och sämre utvecklingsmöjligheter i arbetslivet är att kvinnor statistiskt sett är föräldralediga betydligt längre än män; kvinnor tar ut av dagarna i föräldraförsäkringen. efter föräldraledigheten jobbar kvinnor dessutom deltid i betydligt högre grad än män. Män med små barn arbetar tvärtom mer övertid än män utan barn. Det är alltså under föräldraledigheten som den arbetsfördelning etableras som innebär att kvinnor avstår från förvärvsarbete till förmån för oavlönat hushållarbete. På arbetsmarknaden är denna arbetsfördelning institutionaliserad genom att de branscher och yrken där många kvinnor arbetar ofta struktureras utifrån deltidstjänster och tidsbegränsade anställningar. De fasta heltidstjänsterna dominerar däremot stort i mansdominerade branscher och yrken. Alldeles oavsett yrke och bransch utgör kvinnor dessutom statistiskt sett en sämre investering än män, vilket leder till att män har en fördel vid anställning, lönesättning och befordran. Alla riksdagspartier är överens om att föräldraansvaret måste fördelas jämnare mellan kvinnor och män om arbetslivet ska kunna bli jämställt. Men de metoder som använts har haft väldigt liten effekt. Pappamånader och attitydpåverkansprojekt har lett till högst marginella förändringar i fördelningen av föräldraledigheten. Enligt TCO:s pappaindex kommer det med den nuvarande takten att ta innan kvinnor och män delar lika på föräldraledigheten. Regeringens s.k. jämställdhetsbonus som infördes har haft en minst sagt obetydlig effekt. Sedan den infördes har 26 personer ansökt om bonusen, och sex personer har fått ansökan beviljad. Att administrera utbetalningarna kostade dock . menar att det är dags att reformera föräldraförsäkringen. Vi vill att föräldraledigheten görs individuell, så att barnets föräldrar får var sin del som inte kan överlåtas på den andre. Fördelarna med en sådan reform är flera; barn får bättre möjlighet att knyta an till båda sina föräldrar, och föräldrarna slipper förhandla och bråka om fördelningen av föräldraledigheten med varandra och med sina arbetsgivare. I detta sammanhang är dock den viktigaste effekten att oddsen på arbetsmarknaden jämnas ut. Om det blir en självklarhet att både kvinnor och män är föräldrar och att det innebär mer av frånvaro för både kvinnor och män under småbarnsåren måste arbetslivet omstruktureras för att anpassas till det förhållandet. Det blir inte längre relevant att diskriminera kvinnor på grund av risken att de skaffar barn och blir borta långa perioder, eftersom denna risk i lika hög grad gäller för män. Det underförstådda antagandet hos många arbetsgivare att män inte tar ut föräldraledighet, som enligt ett flertal studier upplevs som ett hinder för män att göra det skulle inte längre vara aktuellt. En individualisering av föräldraförsäkringen skulle kort sagt göra föräldraansvaret till norm för alla vuxna oavsett kön. Självklart måste en individualiserad föräldraförsäkring utformas så att barn till ensamstående föräldrar inte missgynnas. Finns bara en vårdnadshavare måste denna naturligtvis kunna ta ut hela ledigheten. Vi anser också att barn ska kunna ha fler än två vårdnadshavare, och föräldraförsäkringen måste även anpassas till sådana familjers behov. Den vanligaste familjekonstellationen är dock två vårdnadshavare av olika kön, så den normerande verkan av en individualisering av föräldraförsäkringen skulle vara betydande. Vad som här anförs om att införa individualiserad föräldraförsäkring bör som sin mening ge regeringen till känna. Vi utvecklar våra förslag i motion 2009/10:Sf318 Individualiserad föräldraförsäkring. 5.2.2Barnomsorg på obekväm arbetstid har länge drivit frågan att kommunerna ska vara skyldiga att anordna barnomsorg även på obekväm arbetstid. Allt högre krav runt betyder att allt fler jobb måste utföras utanför kontorstid. Allra mest har arbetstidens förläggning ändrats för LO-medlemmarna, av vilka hälften av kvinnorna och en tredjedel av männen har obekväm eller oregelbunden arbetstid. Trots det har antalet kommuner som anordnar barnomsorg på obekväm arbetstid minskat från 2003 till 2008. Flera kommuner har också signalerat att barnomsorg på obekväm arbetstid kommer att dras in på grund av krisen, eftersom det inte är obligatoriskt att erbjuda det. Den kommunala barnomsorgen är alltså illa anpassad till de behov dagens föräldrar har. Anmärkningsvärt nog går regeringen i sitt förslag till ny skollag i helt fel riktning och slår fast att förskola inte behöver erbjudas , nätter, veckoslut eller i samband med större . Möjligheten att ordna barnomsorg på egen hand , nätter och är begränsad för dem som saknar familjemedlemmar eller andra anhöriga som kan axla det ansvaret. , vars medlemmar i stort sett är hänvisade till kvällsarbete, har räknat ut vad det skulle kosta att köpa barnomsorg per kväll fyra kvällar från ett privat företag. Efter den skattereduktion som får göras för hushållsnära tjänster blir kostnaden . Om en person i stället anställs direkt av familjen blir kostnaden ca . Det ska jämföras med att maxtaxan i den kommunala barnomsorgen är . Det betyder en mellanskillnad på . Det säger sig självt att inga ensamstående föräldrar, och ytterst få föräldrapar, har råd att betala sådana summor. En annan konsekvens av bristen på barnomsorg utanför kontorstid är att arbetssökande föräldrar riskerar att hamna i en helt orimlig situation om de erbjuds jobb med obekväma arbetstider. Regelverket i a-kassan tar nämligen ingen hänsyn till om kommunen erbjuder barnomsorg utanför kontorstid. Tackar man nej till ett anvisat jobb därför att det inte går att ordna barntillsynen riskerar man ändå att förlora sin a-kassa. Det finns ensamstående föräldrar som drabbats av indragen a-kasseersättning av det skälet. Det är naturligtvis fullkomligt oacceptabelt att föräldrar och barn ska straffas ekonomiskt för att de råkar bo i en kommun som inte erbjuder barnomsorg när den behövs. Ska vi nå målen om likvärdiga villkor för alla barn, jämställdhet i arbetslivet och allas rätt till egen försörjning måste barn med föräldrar som arbetar utanför kontorstid garanteras rätten till subventionerad och kvalificerad barnomsorg. Vi vill därför att alla kommuner enligt lag ska vara skyldiga att erbjuda barnomsorg på obekväm arbetstid kvällar, nätter och . Det är det enda sättet att garantera att alla får möjlighet att utnyttja den rätt till barnsomsorg som alla som arbetar tar för given. Kravet på barnomsorg på obekväm arbetstid utvecklas i motion 2009/10:Ub359 Förskolan. Dubbelt så många kvinnor som män får belastningsskador på jobbet. Huvudorsaken är att kvinnor har mer ensidiga arbetsuppgifter och att de mer sällan än män kan bestämma sin egen arbetstakt. Men det går inte att peka ut en enskild orsak till att kvinnor i högre grad drabbas av belastningsskador och dessutom blir mycket sjukare än män (se Work-related muscoloskeletal disorders exposure assessment and gender aspects, , 2004). Ofta är det svårt att jämföra kvinnors och mäns arbete eftersom det är vanligt att de utför olika arbetsuppgifter trots samma titel. Det är också vanligare att männen avancerar till andra arbetsuppgifter medan kvinnorna blir kvar. Dessutom blir den fysiska belastningen för kvinnor större vid kroppsarbete då de oftast har mindre muskelmassa än män. Att kvinnor i stor utsträckning dubbelarbetar genom att ta det största ansvaret för hem och barn kan vara en annan bidragande orsak. Kvinnor får helt enkelt inte samma chans till återhämtning på sin fritid som män. En del av lösningen på problemet ligger således i en omfördelning av ansvaret för det obetalda hemarbetet. Men att kvinnor drabbas av belastningsskador i högre utsträckning än män är också ett arbetsorganisatoriskt problem som kan och ska åtgärdas i arbetslivet. Försäkring har 2007 anslagit till sex forskningsprojekt inom ramen för FoU-programmet Kvinnors arbetsmiljö inom industrin. Syftet är att de sex projekten ska bidra till ett genusperspektiv på belastningsskador och andra arbetsskador inom industrin. Detta är viktig forskning som dessvärre är eftersatt, och därför är det lovvärt att Försäkring har anslagit medel till projekten. anser dock att det behövs en samlad och systematisk arbetslivsforskning med uppdrag att bedriva tillämpad forskning om exempelvis arbetsmiljö ur jämställdhetsperspektiv. Sedan regeringen lade ned saknas denna samlade forskning med tydlig koppling till arbetslivet. anser att den tillämpade arbetslivsforskningen måste återinrättas i institutionaliserad form. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.