mot · GX02Ju265 · 2009-09-30 00:00:00 — vill införa en obligatorisk vidareutbildning för polis, och domstolsväsendet i dessa frågor. Det är också hög tid för obligatorisk genusutbildning och utbildning i sexualiserat våld på juristlinjen, polis-, sjuksköterske-, läkar- och socionomutbildningarna. menar att utbildning om sexualiserat våld och mäns våld mot kvinnor ska vara ett obligatoriskt inslag på grundnivå i dessa yrkesutbildningar. Vad som ovan anförs om relevant, obligatorisk utbildning för rättskedjan och yrkesutbildningar vad gäller sexualiserat våld och mäns våld mot kvinnor bör som sin mening ge regeringen till känna. Det initiala bemötandet av brottsoffer är som sagt mycket viktigt. Sexualbrottsoffer har behov av tydlig information om lagstiftning och möjligheter till stöd och hjälp under hela rättsprocessens gång. anser att det är värdefullt att de som utsätts för sexualbrott får ett juridiskt biträde redan från början av polisutredningen. För att skapa trygghet och stärka sexualbrottsoffers ställning bör ett målsägandebiträde förordnas redan när förundersökning inleds. Regeringen bör därför genomföra förslagen i den s.k. . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. deltog aktivt i samarbetet med regeringen för att ta fram de nya lagförslagen, som innehåller många förändringar. Vi medverkade till att kryphål i lagen täpptes till. Det har dock visat sig att det fortfarande finns delar av lagstiftningen som behöver ses över. Regeringen har tillsatt en utvärdering av den nya sexualbrottslagstiftningen. Utvärderingen ska presenteras . Utredaren ska bl.a. utreda frågan om det för straffansvar för våldtäkt bör krävas att tvång har använts eller om den straffrättsliga grunden i stället bör vara bristen på samtycke (dir. 2008:94). Inför ändringarna i sexualbrottslagstiftningen debatterades frågan om samtycke i våldtäktsparagrafen livligt. När frågan om våldtäkt eller sexuellt tvång prövas i rätten bygger vår lagstiftning på att gärningsmannen använt våld, hot eller tvång eller att offret var i hjälplöst tillstånd. Dessa grundförutsättningar för att det ska kunna vara fråga om våldtäkt kvarstår i den nya våldtäktsbestämmelsen, om än uttunnat genom att kravet på tvång har satts lägre. Det avgörande problemet med rådande våldtäktsbestämmelse och andra straffbestämmelser i om sexuella övergrepp är att de står i konflikt med angående skydd för mänskliga rättigheter, artiklarna 3 och 8, i enlighet med den tolkning som gäller efter dom i målet M.C. mot (mål nr 39272/98). Denna dom innebär att , för att inte bryta mot , är skyldigt att införa en lagstiftning som medför att varje sexual act som inte bygger på samtycke utan är non-consensual ska vara straffbar. dom bygger på ett samtycke med utgångspunkt i sexuell autonomi, dvs. kvinnans rätt till sin sexualitet och kropp. anser att den svenska sexualbrottslagstiftningen i fortsättningen måste grundas på den princip om skydd för individens sexuella autonomi som slagit fast, dvs. Vi anser att det är självklart att lydelsen av bestämmelsen sexuellt tvång ska bygga på frånvaron av samtycke och att en straffbestämmelse för våldtäkt bör baseras på offrets bristande samtycke. För är kvinnors rätt till sin egen kropp och sexualitet en mänsklig rättighet och som sådan vare sig kompromissbar eller förhandlingsbar. Kvinnors rätt att själva välja när och vem de vill ha sex med är ovillkorlig. Ett nej är ett nej och inte tolkningsbart vare sig av förövare eller domstolar. medlemsstater har genom ministerrådet kommit överens om en rekommendation om att kriminalisering av sexuella handlingar som inte grundas på samtycke, inbegripet fall där offret inte visat prov på något motstånd, är nödvändigt för ett effektivt skydd för kvinnor mot våld och att ytterligare reformer på detta område måste genomföras. Vi avvaktar den pågående utvärderingen och kommer därför inte med något konkret yrkande i denna motion. I den nya lagen tydliggjordes att begrepp som frivillighet och samtycke inte är relevanta när man pratar om barn. Det är helt riktigt. Alla personer som utför sexuella handlingar med någon som är begår en våldtäkt oavsett andra omständigheter. Oroväckande nog har det visat sig att tillämpningen av denna del av lagstiftningen inte har följt intentionerna. Praxis har utvecklat sig så att domstolarna har friat från våldtäkt mot barn med hänvisning till barnets samtycke. Lagstiftningen kring våldtäkt mot barn bör därför förtydligas. Därför bör regeringen ge ett tilläggsdirektiv till den pågående utvärderingen av den nya sexualbrottslagen som syftar till att se över praxis vid våldtäkt mot barn samt komma med förslag till förändringar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 11Kostnaderna för mäns våld mot kvinnor Mäns våld mot kvinnor har en negativ effekt på samhällsekonomin. Det handlar om direkta kostnader för vård för utsatta kvinnor och barn, polisinsatser, ambulanskostnader, kostnader för rättsprocesser, häktning, kriminalvård och rehabilitering, skyddat boende, men också om bortfall i form av indirekta kostnader som inkomstbortfall, nedsatt arbetsförmåga och begränsande av kvinnors deltagande i samhällslivet. I en studie från har kostnaden för ett enskilt fall med en kvinna som misshandlats av sin man beräknats. Totalt sett uppgick kostnaden till 2,5miljoner kronor. Staten står för av denna kostnad. uppskattade 2006 samhällskostnaderna för mäns våld mot kvinnor till mellan 2695 och 3300miljoner kronor . Då ingår inte kostnader för tandvård, läkemedel, barnens skador, smärta och lidande och psykiatrisk vård. Polisen bedömer att deras egna insatser på området kostar cirka 370miljoner kronor . Det saknas dock ännu statistik över vad mäns våld mot kvinnor kostar det svenska samhället totalt. Det är en brist som gör det lättare att blunda för problemen och kan leda till att frågan inte tas på allvar. Att kostnaderna inte heller redovisas för sig på lokal och regional nivå gör det svårt att få en uppfattning om vad mäns våld innebär ekonomiskt för kommuner och landsting. anser därför att det är viktigt att genomföra en heltäckande beräkning av vad mäns våld i nära relationer kostar samhället. På så sätt kan vi få en bättre förståelse av problemet samt utveckla samhällets insatser. Därför bör regeringen tillsätta en utredning för att utveckla en vetenskaplig metod för och genomföra en nationell kostnadsberäkning av mäns våld mot kvinnor och barn. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 12Undersökningar om mäns våld mot kvinnor För att kunna se om genomförda åtgärder och insatser för att stoppa mäns våld mot kvinnor fått avsedd effekt bör undersökningar av våldsförekomsten genomföras kontinuerligt. I och har t.ex. frågeundersökningar som direkt fokuserat på mäns våld mot kvinnor genomförts (Brå rapport 2009:12). Sådana serier av undersökningar saknas dock i , vilket är en stor brist. Därför bör regeringen ge eller annan lämplig myndighet i uppdrag att kontinuerligt genomföra frågeundersökningar om förekomsten av mäns våld mot kvinnor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vår vanligaste försäkring är hemförsäkringen. En hemförsäkring består normalt av flera olika delar och kan ersätta dels skador på privat egendom, dels ge ersättning om försäkringstagaren själv skadas eller blir skadeståndsskyldig. Tvärtemot vad många tror utgår ersättning från hemförsäkringarnas överfallsskydd oftare till följd av brott begångna utanför hemmet än innanför hemmets väggar. Försäkringsvillkoren utesluter nämligen sedan gammalt rätt till ersättning vid brott begånget av en medförsäkrad familjemedlem, även om en fällande dom finns. Statistiskt sett är hemmet den farligaste platsen för kvinnor att vistas på när det handlar om misshandel, medan män oftast utsätts för våld i offentliga miljöer. Därför är villkoren för hemförsäkringarnas överfallsskydd könsdiskriminerande. Det är i första hand gärningsmannens ansvar att betala skadestånd, ett annat alternativ är att brottsoffret har en försäkring som kan täcka skadorna och ett tredje alternativ är statlig brottsskadeersättning. En förutsättning för brottsskadeersättning är att brottet är polisanmält. Däremot kräver inte lagen att det finns en fällande dom. Det kan vara möjligt för brottsoffret att få ersättning även om gärningsmannen förblir okänd, t.ex. då spaningsresultat saknas eller då någon gärningsman inte kan bindas vid brottet. Vid våld och övergrepp i nära relationer är den misstänkte aldrig okänd. Då är det tvärtom så att kvinnan eller barnet pekar ut en välbekant person, ofta mannen i familjen, som den skyldige. får i ett fall med en känd misstänkt inte ta över domstolens roll och peka ut en skyldig genom att besluta om brottsskadeersättning. Det måste finnas en fällande dom för att brottsskadeersättning ska kunna komma i fråga. Detta innebär att kvinnor och barn som utsätts för våld i hemmet av företrädesvis manliga förövare ofta blir utan ersättning. En man som misshandlas i en krogkö kan däremot räkna med att bli kompenserad via överfallsskyddet i sin hemförsäkring även om gärningsmannen inte fälls för brottet. anser att konsekvenserna av hemförsäkringens villkor vid våld i nära relationer är synnerligen orättvisa. Vidare vill vi poängtera att det är viktigt att en eventuell lagstiftning om villkoren i hemförsäkringen görs könsneutral eftersom det även förekommer våld i samkönade relationer. Företrädare för försäkringsbranschen hävdar att en lagstiftning om försäkringsvillkorens innehåll skulle få en negativ inverkan på produktutvecklingen samt leda till höjda . Försäkringsbolagen är enligt gällande lagstiftning fria att utforma villkoren i enlighet med civilrättsliga principer. Den nya försäkringsavtalslagen som trädde i kraft innebär ingen förändring i detta avseende (prop. 2003/04:150). anser att det är beklagligt att frågan inte behandlades i lagstiftningsärendet. Vi menar att det är tydligt att den skenbart könsneutrala avtalsfriheten i detta fall vilar på en manlig norm, vilket leder till oacceptabla konsekvenser för kvinnor och barn som blivit misshandlade av sina familjemedlemmar. Våld mot kvinnor är inte en angelägenhet för privatlivet utan för hela samhället. Det är orimligt att avtalsfriheten ges företräde framför kvinnors och barns ekonomiska trygghet. Regeringen bör därför återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att överfallsskyddet i hemförsäkringen även ska gälla för en skadelidande som utsatts för våld av en medförsäkrad familjemedlem. Detta bör begära. 14Våld i samkönade parrelationer Våld inom samkönade relationer glöms ofta bort både i debatten om och när det gäller åtgärder mot våld i nära relationer. Bristande kunskaper och fördomar om homosexuella relationer har bidragit till att offren för våld i samkönade relationer är skyddslösa i än högre grad än kvinnor som utsätts för mäns våld. Det faktum att våld i parrelationer ses som ett uttryck för mäns överordning och kvinnors underordning i samhället gör att våld i samkönade relationer ofta osynliggörs eller bagatelliseras. Könet på våldsoffret och misshandlaren påverkar hur omgivningen uppfattar våldet och i förlängningen vilken hjälp som erbjuds (Våldsamt lika och olika, 2008). CarinHolmberg och UlricaStjernqvist, har i studien lika och olika (2006) gjort en första vetenskaplig kartläggning över förekomsten av samkönat partnervåld i . Deras undersökning baseras på drygt 2000 besvarade enkätundersökningar och visar att totalt 24,9procent har utsatts för någon form av psykologiskt, sexuellt och/eller fysiskt våld i en nuvarande eller f.d. parrelation. Fysiskt våld dominerar bland lesbiska kvinnor och sexuellt våld dominerar bland homosexuella män. Minst utsatthet rapporterar bisexuella män. Kön och sexualitet spelar en avgörande roll i tolkningen av samkönat partnervåld. Partnermisshandel mellan homosexuella män riskerar att tolkas som ömsesidig aggressivitet och inte som ett uttryck för en maktrelation. Partnervåld mellan homosexuella kvinnor riskerar i stället att osynliggöras helt av samhället eftersom kvinnor enligt inte slåss. Schablonbilderna av samkönade relationer och föreställningar kring våld och aggressivitet står på så sätt i vägen för att våldet uppmärksammas. På samma sätt leder homofobi och heterosexism till att samkönade kärleksrelationer inte erkänns socialt och därmed riskerar att isoleras. Det innebär att parterna blir beroende av och socialt bundna till varandra. Denna isolering kan i sig leda till våld i relationen. Stödet till personer som blir utsatta för våld i sin parrelation är organiserat utifrån heterosexuellas behov. För att samhället ska kunna hjälpa och stödja hbt-personer som utsätts för våld i nära relationer behövs mer forskning om samkönat partnervåld. Därför är det glädjande att regeringen har avsatt pengar för forskning om bl.a. våld i samkönade relationer (Skr. 2007/08:39, åtgärd 52). Dock saknar regeringens handlingsplan åtgärder för hur polis, sjukvård, socialtjänst, kvinnojourer m.fl. som möter människor som utsatts för våld i nära relationer ska få en ökad hbt-kompetens i praktiken. Kompetenshöjande insatser behövs framförallt när det gäller transpersoner och unga hbt-personer. Regeringen bör därför göra kraftfulla satsningar så att alla yrkespersoner som möter människor som utsatts för samkönat partnervåld har relevant hbt-kompetens. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det finns både olikheter och likheter mellan det våld som utövas i samkönade och heterosexuella relationer. Våldets konsekvenser är dock desamma för offret, oavsett könet på våldsutövaren. Studien lika och olika visar att det är viktigt att studera det samkönade partnervåldet ur dessa två perspektiv för att kunna hjälpa de män och kvinnor som utsätts för våldet. Av erfarenhet vet vi att det kan vara svårt att inte glömma bort det samkönade partnervåldet när frågan om mäns våld mot kvinnor avhandlas. De åtgärder som riktas mot det samkönade partnervåldet i regeringens handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer är förhållandevis få (Skr. 2007/08:39). Regeringen bör därför utreda och återkomma med ett handlingsprogram för hur hbt-personer som drabbas av partnervåld ska få relevant stöd och hjälp. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Studien lika och olika visar att endast ett fåtal hbt-personer har sökt hjälp när de varit utsatta för våld av en partner. Då har de oftast vänt sig till traditionella verksamheter som kvinnojour och brottsofferjour. Det råder på många håll en missuppfattning om att hbt-personer helst söker sig till sina egna organisationer för att få hjälp. Dessutom saknas det ett väl utbyggt nät av brottsoffermottagningar för hbt-personer runt om i landet. RFSL (, bisexuellas och transpersoners rättigheter) driver en brottsofferjour för hbt-personer. Brottsofferjouren är nationell och har kontakt med våldsutsatta hbt-personer via telefon, mejl och personliga besök. Regeringen har i sin budget inte avsatt riktade pengar till brottsofferjouren. Jouren måste nu i stället ansöka om pengar i konkurrens med en rad andra organisationer. Till brottsofferjouren vänder sig, förutom hbt-personer som utsatts för partnervåld, även de som utsatts för hatbrott. Jouren riskerar även att bli tvungen att söka pengar från olika ställen när hatbrott och partnervåld separeras. Forskning visar dock att hatbrott och våld i samkönade relationer ofta hänger ihop. Det är nämligen inte ovanligt att de som vänder sig till jouren blivit utsatta för båda typerna av våld. avsätter i sin budget . RFSL har en ovärderlig kompetens när det gäller att bemöta hbt-personer som utsatts för brott, oavsett om det handlar om partnervåld eller hatbrott. Regeringen bör därför rikta särskilda anslag till den nationella brottsofferjouren för hbt-personer. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 15Hedersrelaterat våld och förtryck Hedersrelaterat våld och förtryck har, liksom mäns våld mot kvinnor i övrigt, generellt sin grund i kön, sexualitet, makt och kulturella föreställningar om dessa företeelser. Det hedersrelaterade systemet är komplext och innehåller en mångfald förtryckande former av strukturell och organiserad karaktär (Hedersrelaterat våld och förtryck i ). Mörkertalet när det gäller hedersrelaterat våld och förtryck antas vara stort. Främst är det flickor och unga kvinnor som drabbas av hedersrelaterat våld och förtryck men även pojkar och unga män blir utsatta. Om flickor som är utsatta offentliggör sin historia genom ett besök hos kan det innebära ytterligare våld och hot. Därför väljer många unga flickor att söka hjälp på annat sätt (Om våld i hederns namn. , 2008). Hbt-personer är en grupp som särskilt riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld och förtryck. Enligt en nationell undersökning från (Samverkan för skyddat boende. Nationell rapport från länsstyrelserna om skyddat boende med mera för flickor och unga kvinnor som riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld) fanns det närmare 2000 kända fall av hedersrelaterat våld hos myndigheter och organisationer. Av dessa beräknades vara i behov av skyddat boende. Enligt en rapport från (Frihet och ansvar En undersökning om gymnasieungdomars upplevda frihet att själva bestämma, 2007) är kunskapen om hur många ungdomar som utsatts för hedersrelaterat våld bristfällig. Den enkätundersökning som ligger till grund för rapporten visar att det finns en liten grupp ungdomar som lever under oroväckande eller helt oacceptabla förhållanden. Dock är resultaten osäkra, varför mer forskning är nödvändig. Undersökningen ger även en mycket begränsad kunskap om i vilken utsträckning homo- eller bisexuella ungdomar är utsatta för hedersrelaterat våld. I en rapport konstaterar i att regeringens satsning på insatser mot hedersrelaterat våld har gjort nytta men att det finns mycket kvar att göra. är skillnaderna i kunskapsnivå stor mellan olika kommuner och län och det finns stora variationer i hur långt man generellt kommit i arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck. ser bl.a. behov av fortsatta utbildningsinsatser till berörda yrkesgrupper, att berörda myndigheter och andra aktörer tar fram gemensamma handlingsplaner, en förbättrad samverkan mellan myndigheter och ideella organisationer främst mellan skola och socialtjänst samt en fortsatt och ökad satsning på attitydpåverkande insatser riktade mot föräldrar och pojkar/bröder. En kartläggning av hedersrelaterat våld och förtryck i visar att en av tio flickor i lever med hedersrelaterat förtryck i hemmet. Kartläggningen visar att var tionde 15-årig flicka i och av pojkarna lever med hedersrelaterade problem som begränsar deras liv.Hedersproblem var den grundläggande orsaken för mer än hälften av alla flickor som omhändertogs enligt lagen om vård av unga (LVU 2 §). Enligt rapporten är arbete med kvinnor och ungdomar som är utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck undermåligt. Bristen på strukturerade och evidensbaserade metoder för t.ex. riskbedömning eller ren okunskap om hur sådana metoder ska användas gör att utsatta personer får ett rättsosäkert och godtyckligt stöd. Då verkar ha halkat efter andra aktörer i samhället rent kompetensmässigt rekommenderas en satsning på kompetensutveckling för (Se professor granskning i rapporten). Under den förra mandatperioden drev igenom en rad specifika insatser mot hedersrelaterat våld. Bland annat satsades på skyddat boende och förebyggande insatser. Ansvariga myndigheter fick i uppdrag att arbeta särskilt med dessa frågor. Till exempel fick i uppdrag att utveckla arbetsmetoder när det gäller hedersrelaterat våld, , och fick i uppdrag att förbättra kunskapen inom rättsväsendet, särskilda medel satsades för att stödja självorganisering bland unga tjejer som är utsatta, Myndigheten för skolutveckling fick i uppdrag att stärka skolans arbete med såväl patriarkalt våld i stort som hedersrelaterat våld mer specifikt. Flera av dessa insatser fortsätter i regeringens handlingsplan mot mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Det är i sig välkommet men inte tillräckligt. Regeringen nämner i sin handlingsplan (Skr. 2007/08:39) att det är angeläget att länsstyrelserna fortsätter satsningen på åtgärder för att bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck. Syftet är att samordna myndigheternas arbete mot hedersrelaterat våld och förtryck med det generella arbetet för att motverka mäns våld mot kvinnor. anser att syftet är gott men att fler åtgärder bör sättas in för att bekämpa det hedersrelaterade våldet och förtrycket. saknar kommunerna riktlinjer för sitt arbete med personer som utsatts för hedersrelaterat våld och myndigheternas insatser saknar samordning vilket undersökningen av från tydligt visar. anser att det ska finnas enheter specialiserade på mäns våld och samkönat partnervåld inom samtliga berörda myndigheter med särskilt avsatta medel, särskilda policydokument, handlingsplaner och arbetsrutiner på samtliga berörda myndigheter. Dessa enheter ska ha specifik kompetens om hedersrelaterat våld och om invandrade kvinnors särskilda erfarenheter i övrigt. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Dessutom bör regeringen ge i uppdrag till eller i att ta fram ett utbildningsprogram rörande hedersrelaterat våld och förtryck för kompetenshöjning av landets socialtjänstförvaltningar. Detta bör ge regeringen till känna. Vidare bör regeringen som ett led i det fortsatta arbetet ge i uppdrag till att ta fram riktlinjer för arbete med mäns våld mot kvinnor, samkönat partnervåld och hedersrelaterat våld. Detta bör ge regeringen till känna. Enligt regeringens handlingsplan (Skr. 2007/08:167) ska i utöver sitt regionala uppdrag lämna stöd till insatser på nationell eller länsövergripande nivå mot hedersrelaterat våld och förtryck. Vi anser dock att regeringens uppdrag inte är tillräckligt specifikt. De kvinnor, flickor och pojkar som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck har ofta komplexa problem och behov av ett långvarigt stöd från samhället. För att komma bort från våldet och hotet tvingas de inte sällan bryta helt med sina familjer. Att flytta till en ny ort utan att kunna upprätthålla kontakt med vänner och familj kan leda till stor utsatthet och isolering. Regeringen bör därför ge i uppdrag till i att utreda hur samhällets stöd till personer som har brutit med sina familjer på grund av hedersrelaterat våld och förtryck kan förbättras och hur stödet till redan befintliga verksamheter kan förstärkas. Detta bör ge regeringen till känna. menar vidare att stödet till skyddade boenden måste utökas. Tillgång till skyddat boende ska finnas i alla kommuner. De specifika behov som kvinnor och ungdomar som riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld har måste beaktas i detta sammanhang. Det kan t.ex. handla om specifika krav p.g.a. säkerhetsskäl som särskilt gör sig gällande i samband med hedersrelaterat våld och förtryck. Regeringen bör mot bakgrund av detta återkomma med förslag om skyddat boende för personer utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En viktig del av det förebyggande och attitydpåverkande arbetet handlar om att stärka rösten hos dem som bär på egna erfarenheter av våld. Länsstyrelserna bör få i uppdrag att förmedla särskilda medel för att stödja unga människor som utsätts för hedersrelaterat våld. I första hand bör dessa medel gå till unga kvinnors, men också unga mäns, egen organisering kring frågor om hedersrelaterat våld och mäns våld i övrigt. Regeringen bör därför utforma ett förtydligat uppdrag till i om särskilda medel till ungas egen organisering i enlighet med det ovan angivna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Ett arrangerat äktenskap kan ingås frivilligt medan ett tvångsäktenskap utmärks av att en av parterna, eller båda, tvingas att ingå äktenskapet. Det finns en gråzon mellan arrangerade äktenskap mot den ena viljan och tvångsäktenskap (Gift mot sin vilja. , 2009:5).