mot · GX02C376 · 2009-10-04 00:00:00 — Vid större exploateringsprojekt finns det krav på att exploatören ska visa på vilka miljökonsekvenser förslaget får i samband med en ändrad markanvändning. Däremot behöver en exploatör inte redovisa vilka transportbehov som uppkommer i och med exploateringen. Exploatören behöver över huvud taget inte ta ansvar för hur man kan minimera eller styra transportslag så att det ger en positiv effekt på miljö och hälsa. Det här minskar ju självklart möjligheterna att få effektiva och miljövänliga transporter. anser att kommunerna ska kunna ställa krav på att det upprättas transportplaner i samband med detaljplaneringen. Vi vill stärka utvecklingen mot levande stadscentrum med utbyggd samhällsservice och motverka etablering av externa köpcentrum som ökar beroendet av bil och därmed utsläppen. Ett flertal undersökningar, bl.a. från (), visar på samband mellan etableringen av externa köpcentrum och försämringar av bostadsområdens närservice. Antalet dagligvarubutiker fortsätter att minska och därmed även annan service inte minst i gles- och landsbygd. har antalet dagligvarubutiker minskat med anmärkningsvärda . Observera att externa handelscentrum inte ska blandas ihop med s.k. lågprisbutiker av den typ som blir allt vanligare i . Dessa har ofta en måttligare storlek och tenderar att etablera sig i centrala och bostadsnära områden. Argumentet att externa köpcentrum leder till ökad konkurrens, och i längden till lägre priser på dagligvaror, har ifrågasatts av bl.a. . Myndigheten har tidigare gjort undersökningar som framhåller att orter som haft externhandel inte har generellt lägre prisnivå, medan däremot lågpriskoncept förefaller viktigare i detta avseende. I flera europeiska länder finns starka restriktioner mot köpcentrum utanför stadskärnorna. Ett moratorium mot nya externa köpcentrum bör införas till dess att ny lagstiftning finns på området. Behovet av byggande av bostäder kommer att vara mycket stor . Enligt kommer 636000 ungdomar att flytta hemifrån . Det skulle enligt föreningen behövas ytterligare 158000 bostäder (hyresrätter, bostadsrätter och egnahem) för att tillfredsställa efterfrågan från 245000 2027-åringar som saknar men som behöver en egen bostad. föreslår i motsats till regeringen kraftfulla insatser för att bostadsbyggandet ska komma igång (se vår motion Rädda och klimatlyft hyresrätten). Det är emellertid av största vikt att man redan i planeringsstadiet av nya bostadsområden tar hänsyn till miljöaspekterna. Bostads- och servicesektorn står för av energianvändning och för av våra klimatpåverkande utsläpp. Trots att det finns teknik som möjliggör en lägre energiförbrukning sker nybyggnation oftast enligt konventionella principer och med traditionella värmekällor. Detta innebär att de svenska utsläppen av växthusgaser blir högre än de hade behövt bli. Klimatsmarta hus s.k. passivhus och lågenergihus minskar energianvändningen med uppemot 50%jämfört med dagens normhus. Utsläppen av växthusgaser kan halveras i lågenergihus och minskas med i passivhus. ser ingen anledning att det ska byggas annat än klimatsmarta hus. Vi föreslår att klimatsmarta hus s.k. passivhus och lågenergihus införs som norm för nybyggande av flerbostadshus . ska även en- och tvåbostadshus byggas klimatsmart. Regeringen har förtydligat bestämmelserna i 2 och 12 kap. PBL angående olyckor, översvämningar och erosion. Ändringarna innebär att risken för olyckor, översvämningar och erosion har lagts till som kriterier för kommunens lämplighetsprövning i 2kap. Av detta följer bl.a. att risken för översvämningar och erosion ska behandlas i översiktsplanen och beaktas vid detaljplaneläggning samt vid bygglovsprövning. Som bakgrund till ändringarna hänvisas i propositionen till vikten av att konsekvenserna av klimatförändringar tas med i planeringsprocessen. års översvämningar och olyckor har lett till att många länsstyrelser för diskussioner om kommunernas planer för strandnära byggande, både i enskilda ärenden och i form av generell vägledning. Nuvarande formulering i bestämmelserna, som utgår ifrån begreppet olyckor, anses inte fånga upp långsamt inträffade olycksförlopp såsom översvämningar och erosion. Dessutom förtydligas i 12kap. 1§ PBL att ska kunna pröva och upphäva kommunens beslut att anta en detaljplan med hänsyn till risken för översvämningar och erosion. Det uppfattas som oklart på vilka grunder ska kunna pröva ett beslut utifrån nuvarande begrepp behovet av skydd mot olyckshändelser. anser att de genomförda förändringarna är positiva. Det är självklart att man vid byggnation av exempelvis nya bostadsområden måste ta hänsyn till kommande risk för översvämningar. Enligt Klimat- och sårbarhetsutredningens första delrapport (SOU 2006:94) är riskerna för översvämningar med allvarliga konsekvenser stora. Gällande nuvarande bebyggelse skriver utredningen att exempelvis kan svämma över så att bl.a. riddarholmstunnel för all järnvägstrafik söderut, den s.k. getingmidjan, och delar av vägar vid Tegelbacken och i skulle översvämmas. Totalt skulle bostäder, kontor och service drabbas av översvämningar vid . Många industrier, förorenad mark samt jord- och skogsbruksmark skulle hamna under vatten. Avloppssystemet, vattenkvaliteten och vattenförsörjningen skulle påverkas negativt. I det värsta scenariot slås elförsörjningen och avloppsnätet för centrala ut. I det fallet stoppas även järnvägs- och tunnelbanesystemet. Därför är det nödvändigt att införa kraftfulla åtgärder för att minska riskerna. Beredskapen måste höjas kring översvämningsfrågorna hos kommuner och verksamhetsutövare. I konsekvens med ändringen i och förslaget till en ny anslagspost (Klimatanpassning) under utgiftsområde 20 i regeringens budgetförslag /09 borde regeringen utforma en strategi för klimatsäkerhet. Buller är ett allvarligt hälsoproblem och måste tas på största allvar. beräknas drygt två miljoner svenskar vara utsatta för bullerstörningar som överskrider det uppsatta riktvärdet på (A). Arbetet med att förbättra denna situation måste ständigt vara av högsta prioritet. Det är dock den totala mängden bullerstörningar i städerna som måste minska, varför den största kraften måste ägnas frågan om hur bullerproblemen kan minska totalt sett. Tillskottet av ny bebyggelse är relativt litet i förhållande till det befintliga bostadsbeståndet och ett offensivt och målmedvetet arbete måste därför bedrivas för att komma till rätta med bullerproblem i de befintliga miljöerna. Samhällets åtgärder måste i högre grad inriktas på att angripa framför allt källan till bullret och genom åtgärder i den befintliga bebyggelsen. Den totala bulleremissionen bestäms av samhällets samlade transportarbete. De enskilda fordonens bulleremission minskar ytterst långsamt. Bullret från enskilda vägfordon i vanlig trafik har exempelvis inte minskat mer än 1 à (A) medan vägtrafikarbetets tillväxt innebär en ökning med (A). Självklart måste även bevakningen av emissionsgränser för olika typer av fordon ständigt vara aktiv, men en stor del av åtgärderna måste alltså vidtas på immissionssidan i väg- och trafikplanering. Långsiktighet måste prägla arbetet och likaså en ständigt hög beredskap där varje tillfälle till åtgärder tas till vara. Trafikmängden måste minska och tystare gatubeläggningar användas. Sänkta hastigheter är en billig och effektiv metod i bullerbekämpningen, precis som tystare däck och tysta fordon naturligtvis i kombination med högt ställda krav på placering och utformning av nytillkommande bostäder. Alla kommuner måste bedriva ett målmedvetet arbete för att komma till rätta med hälsoeffekter orsakade av buller för både befintliga och nytillkommande bostäder. Det ska finnas aktuella handlingsplaner som bl.a. redovisar planerade kompensationsåtgärder om riktvärden inte följs. En sådan kompensationsåtgärd kan vara att väghållaren är ansvarig för att reducera buller från trafiken. Ett exempel när så inte sker är det kryphål i lagen som använder sig av för att slippa vidta bullerdämpande åtgärder vid ombyggnad, renovering och underhåll. anser att när ombyggnad, renovering och underhåll sker bör detta jämställas med den praxis som upparbetats med begreppet väsentlig ombyggnad och leda till ansvar för att bullerdämpande åtgärder sker. ska naturligtvis ha ansvaret för att detta görs där de är väghållare. Att reducera buller och ta ansvar för att bullerdämpning sker följer de krav som ställer på statens och kommunernas ansvar för en god miljö vid vägar och på landsbygden och i stadsmiljöer. Utifrån den tid som gått sedan vissa stora vägprojekt byggdes och med den ökade kunskap vi har i samhället nu om bullrets effekt på hälsan borde naturligtvis lagstiftningens praxis ha ändrats. anser lagstiftningen ska vara så tydlig att det utifrån den bedöms att bullerdämpande åtgärder måste kunna ske även när omfattande ombyggnad, renovering och underhåll sker. Utarbetande av åtgärdsprogram mot bullerstörningar i landets större kommuner enligt EU-direktivet om bedömning och hantering av omgivningsbuller bör också få en ökad tyngd i arbetet med att komma till rätta med hälsoeffekterna av bullerstörningar. Regeringen bör därför öka insatserna för att motverka buller och förtydliga riktlinjerna för att minska bullernivåerna inom trafiken och bebyggd miljö. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Kommuner, länsstyrelser, trafikverken och andra trafikhuvudmän har länge framfört att det föreligger en konflikt mellan (PBL) och (MB), vilket skapar osäkerhet och svårhanterliga situationer. Om kommun och länsstyrelse funnit att en plan är förenlig med de krav som ställs i PBL och efter en sådan samlad bedömning har accepterat att avsteg från riktvärdena för trafikbuller görs finns det en risk att de boende den dag de flyttat in upplever att de är bullerstörda från trafiken. Om tillsynsmyndigheten, kommunens miljönämnd, då gör bedömningen att det är en olägenhet som påverkar människors hälsa enligt (MB) kan krav riktas mot en verksamhetsutövare, exempelvis . I har konflikten mellan de båda lagarna lett till att trafikverken överklagat kommunens planer på grund av att de upplever en osäkerhet inför vilka avsteg som kan föranleda krav på åtgärder i ett senare skede. Detta är inte acceptabelt. Samhällets bedömning av vad som är en lämplig boendemiljö måste här vara entydig. Båda lagarna är under översyn, och i samband med detta är det ytterst angeläget att frågan löses på ett tillfredsställande sätt. En samordning mellan PBL och MB måste ske vad gäller prövningen av planer avseende buller. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har vid ett flertal tillfällen motionerat om försiktighetsprincipen vad avser strålning från mobilmaster. Den stora utbyggnad som är i full gång med tredje generationens mobiltelefoni ger anledning till att se över regelverket kring samhällsansvar och information till allmänheten. Utbyggnaden av 3G-nätet kräver 6000 sändningsmaster och minst 30000 nya antenner som monteras på bostadshus och andra byggnader. använder en högre frekvens som innebär att räckvidden från basstationernas antenner är kortare än för GSM-mobiltelefoner vilket tillsammans med den större överföringskapaciteten gör att det behövs fler basstationer för . () visar i sin undersökning av svenska folkets syn på den tekniska utvecklingen av att det råder stor osäkerhet och oro hos människor. Enligt undersökningen var oroade för människors och djurs hälsa, hade litet förtroende för myndigheter som ansvarar för eventuella strålningsrisker och ansåg att kompetensen hos myndigheterna var otillräcklig. Nästan hälften av de tillfrågade tycker att man inte bör satsa på 3G-tekniken om man inte med hundra procents säkerhet kan fastslå att den inte innebär någon hälsorisk. ville inte ha en 3G-mast placerad i sin närmiljö och säger sig vara ointresserade av utbyggnad av över huvud taget. Diskussionen om farorna med strålning från 3G-master och 3G-antenner pågår inom vetenskapen, och olika skolor har fått olika genomslag i världen. Om vi bara ser till de olika gränsvärdena för strålning från 3G-master kan vi konstatera att nivåerna skiftar stort mellan olika länder och att gränsvärdet för i ett internationellt perspektiv är högt. Strålningen som mäts i Watt per kvadratmeter ligger t.ex. i på 0,09 W/kvm, i () på 0,01 W/kvm, i på 0,024 W/kvm medan och har satt gränsvärdet 10W/kvm. Oavsett vilken teori vi väljer att förlita oss till är det viktigt att människors oro tas på allvar och att alla har rätt till information om strålningens omfattning i närmiljön. är det bara () och operatörerna som har en samlad information om var alla , antenner och basstationer är placerade. Regeringen bör ta initiativ till att göra denna information tillgänglig för alla medborgare och se till att kommunerna har en samlad information till medborgarna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vi anser vidare, av samma skäl, att sändningsmaster inte ska få placeras nära skolor och förskolor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det finns olika sätt att sätta upp sändningsmaster, och reglerna för vad som kräver bygglov är osäkra. Enskilda kräver bygglov medan på byggnader inte behöver vara bygglovspliktiga. För att undgå bygglov har det förekommit att operatörer dolt sändningsmasterna i form av flaggstänger. För att tydliggöra reglerna bör regeringen ändra lagstiftningen på ett sådant sätt att alla sändningsmaster oavsett konstruktion och läge kräver bygglov. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.