mot · GX02MJ371 · 2009-10-02 00:00:00 — Vårt beroende av ekosystemtjänster tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en överordnad samhällsprioritering är att säkra att viktiga ekosystemtjänster genereras också . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inte ska bidra till att utarma viktiga ekosystemtjänster i andra länder. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska ta fram en strategi för att säkra ekosystemtjänster i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska stödja forskning och utveckling av metoder för att beräkna olika aktiviteters konsekvenser för ekosystemtjänster. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att de viktigaste lagarna inom miljö och areella näringar bör kompletteras med hänvisning till hänsyn till ekosystemtjänster. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör ha ekosystemansatsen och ekosystemtjänster som två överordnade principer vid förhandlingar inom EU om bl.a. reformeringen av EU:s jordbrukspolitik och EU:s fiskepolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att berörda myndigheter utbildar beslutsfattare om hur man för in hänsyn till ekosystemtjänster i det lokala och regionala beslutsfattandet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att EU:s jordbrukspolitik bör reformeras utifrån en ekosystemansats. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ekonomiska styrmedel utvecklas för att säkra framtida ekosystemtjänster. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i det fortsatta arbetet med miljömålen bör hänsyn till ekosystemtjänster integreras i miljömålssystemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om genmodifierade arter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om mål för markutnyttjande i och utomlands. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ekosystemtjänster och biståndsprojekt.1 1 Yrkande 13 hänvisat till UU. Vår ekonomi, vårt välbefinnande, ja hela vår överlevnad, är beroende av de nyttigheter och tjänster som naturen förser oss med. De syns oftast inte, de ingår sällan i ekonomiska kalkyler, men vi skulle inte klara oss utan dem. Det handlar om grundläggande tjänster som att vilda insekter pollinerar bär, frukt och blommor. Att vatten renas och regleras. Att kretsloppen fungerar för viktiga ämnen som kol, kväve och fosfor. Att bördig jord bildas. Att det finns fisk i haven och träd i skogen. För att bara ta några exempel. Dessa ekosystemtjänster är helt nödvändiga för oss. Men de är satta under stark press. FN:s stora Millennium Ecosystem Assessment (MA) bedömde 2005 att 15 av 24 undersökta ekosystemtjänster hade utarmats eller utnyttjades på ett ohållbart sätt. Enligt MA tyder mycket på att naturens förmåga att tillhandahålla dessa livsavgörande tjänster kan drabbas av snabba och omfattande förändringar som blir kostsamma och ibland kan vara oåterkalleliga. Vi kan inte fortsätta så här. Trenden måste vändas, som fattiga länder måste få utvecklas. Vi behöver en politik för att säkra framtida ekosystemtjänster i . Vårt internationella agerande måste också ta större hänsyn till ekosystemtjänster. I denna motion beskriver vi närmare vad ekosystemtjänster är, varför de är viktiga, och ger några förslag på hur insikten om detta bör få genomslag i svensk politik. 3.1Vad är ekosystemtjänster och hur utvecklas de? Övergripande kan man säga att ekosystemtjänster är tjänster och nyttigheter vi får gratis av naturen, exempelvis att insekter pollinerar, att vatten renas, att skadedjur begränsas och att bördig jord bildas. Det är ett sätt att se naturen från människans perspektiv. Vilket inte hindrar att naturen också har ett egenvärde. Millennium Ecosystem Assessment, MA, innebar när den kom 2005 ett internationellt genombrott för synen på ekosystemtjänster. Den har beskrivits som en lägesrapport över jordens ekosystemtjänster som lyfter fram naturens betydelse för människan. MA kopplade förutsättningarna för människans välbefinnande (säkerhet, grundläggande material för konsumtion, hälsa, goda sociala relationer samt frihet att välja och handla) till fyra kategorier av ekosystemtjänster: Understödjande tjänster omfattar de ekosystemfunktioner som är ett slags bas för allt annat, alltså de tjänster som stöder och är nödvändiga för att de andra ska fungera. Det kan exempelvis vara jordformation, kolets kretslopp, eller närings- och vattencykler. Reglerande tjänster har funktioner som är lite mer specifika. Det kan vara pollinering, luft- och vattenrening, klimatreglering. Kulturtjänster innehåller allt det som vi använder för det mer känslomässiga välbefinnandet, t.ex. estetiska värden och rekreationsvärden naturupplevelsen i en skog, skönheten i en blommande äng, en uppfriskande simtur i havet. Dessa värden underskattas ofta, men har visat sig utgöra en viktig del i människors kultur och ha positiva effekter på hälsan. Producerande tjänster är de av ekosystemtjänsterna som är mest konkreta. Det är helt enkelt mat, vatten, material o.s.v. som vi kan använda mer eller mindre direkt. skiljer man ut de producerande tjänsterna från de andra och ser dem mer som ett resultat av de andra tjänsterna eller som varor. Den generella uppdelningen i MA har varit normgivande för klassificeringen och används numera i en rad olika sammanhang. I MA bedömdes utvecklingen för 24 tjänster eller deltjänster inom de sista tre kategorierna. Skördar, animalieproduktion och fiskodling ökar. Men de globala fiskebestånden har utarmats, främst genom överfiske. Produktionen av annan viltfångad eller naturligt växande mat minskar också. Naturens upptag av växthusgaser bedömdes i MA ha ökat . Däremot noterades en rad negativa lokala och regionala konsekvenser. Atmosfärens förmåga att rena sig från luftutsläpp bedömdes ha minskat. Erosionen ökar, degraderingen av jorden ökar, vattenkvaliteten sjunker, den naturliga regleringen av skadegörare minskar på grund av användning av bekämpningsmedel och naturliga skydd mot naturkatastrofer (översvämning, jordskred och liknande) minskar. Naturliga pollinatorer tycktes minska globalt. Produktionen av skog och fibrer för textilier minskade i vissa regioner men ökade i andra. Läget för den naturliga regleringen av sjukdomar och vatten varierade också från region till region. Detsamma gällde för rekreation och turism: fler områden hade blivit tillgängliga, men många hade också utarmats. Övriga kulturella tjänster som heliga lundar och arter samt omfattningen och kvaliteten hos naturområden minskade. MA konstaterade sammanfattningsvis i denna rapport att ekosystemtjänsterna har utarmats i en alarmerande takt. MA varnar att utarmningen av ekosystemtjänster kan bli markant värre under första hälften av detta sekel och är ett hinder när det gäller att uppfylla de av FN antagna millenniemålen om fattigdomsbekämpning, utrotandet av hunger, förbättrad hälsa, rent vatten och hållbar utveckling. Konsekvenserna är ojämlikt fördelade. Effekterna väntas drabba de fattigaste hårdast. MA konstaterar att den rika delen av världens befolkning är avskärmad från de flesta negativa effekter av förlusten av ekosystemtjänster. Men det finns problem också i EU. I Europeiska miljömyndighetens (EEA) årsrapport konstateras att förlusten av den biologiska mångfalden är direkt kopplad till den utarmning av ekosystemtjänster som beskrivs av MA. följde upp MA med meddelandet Att stoppa förlusten av biologisk mångfald. noterade bedömning att de flesta ekosystemtjänster håller på att utarmas i EU och konstaterade: Människans fragmentering av ekosystemen har drabbat hårdare än någon annan världsdel. Exempelvis kan nämnas att av skogar kan klassificeras som ostörda av människor På artnivå är av inhemska däggdjur, av fåglarna, av fjärilarna, av groddjuren, av reptilerna och av sötvattenfiskarna hotade av utrotning Den främsta påverkansfaktorn är fragmentering, försämring och förstörelse av livsmiljöer på grund av förändrad markanvändning. Slutsatsen var att vi förbrukar jordens naturliga kapital och riskerar att förstöra ekosystemens förmåga att försörja kommande generationer. Vi kan vända den nedåtgående trenden, men det kräver stora förändringar i politik och praktisk handling. För att vederlägga en vanlig invändning förklarade följande: Det finns en gräns för i vilken utsträckning människans uppfinningsrikedom och teknik kan ersätta detta naturliga livsuppehållande system, och även om det går blir kostnaderna ofta högre än kostnaderna för att vårda den biologiska mångfalden i förebyggande syfte. När utarmningen av ekosystemen väl har passerat en viss tröskel är det ofta mycket svårt eller omöjligt att återställa dem. Utdöendet är för evigt. I det långa loppet kan mänskligheten inte överleva utan detta livsuppehållande system. En färsk rapport, Ecosystem services and biodiversity in Europe, utgiven av sammanslutningen av vetenskapsakademierna i EU () lyfter fram ytterligare en ekosystemtjänst av betydelse i EU: regleringen av miljökvaliteten. Ett exempel är betydelsen av gröna områden i stadsbebyggelse, både för luftkvaliteten och för bullerdämpning. Betydelsen av denna tjänst avspeglas i viss mån i fastighetspriser. I rapporten gjordes ett försök att bedöma betydelsen av ekosystemtjänster i EU, enligt MA:s kategorisering. Några som anses särskilt betydande är primärproduktion, vattenreglering, miljökvalitet, matproduktion och kulturella värden. Lokalt kan andra vara särskilt viktiga, exempelvis markens bördighet eller klimatreglering. 3.3Varifrån kommer ekosystemtjänster och varför minskar de? Ekosystem kan sägas vara summan av de arter som lever i ett system, samt den abiotiska (fysiska, icke-levande) miljö som de lever i och de utbyten de levande varelserna har med varandra och med den abiotiska miljön. De levererar således en rad tjänster som människan har nytta av. Ekosystemen och ekosystemtjänster påverkas av en rad faktorer. Förlust av den biologiska mångfalden är ett av de stora hoten. Levande organismer växter, bakterier, svampar, djur är nödvändiga för att det ska finnas ekosystemtjänster. (Vi har utvecklat vår syn på betydelsen av den biologiska mångfalden samt förslag till åtgärder för att bevara biologisk mångfald i tidigare motioner, se t.ex. motion 2007/08:MJ414 och motion 2008/09:MJ502). Förändringar i användningen av mark och vatten har en direkt effekt på de ekosystemtjänster vi får. Ändrad markanvändning har också en stark indirekt effekt genom påverkan på den biologiska mångfalden. Konvertering av naturskog och andra naturliga ekosystem till jordbruksmark har enligt MA varit den viktigaste faktorn bakom förlusten av ekosystemtjänster. Även föroreningar kan minska produktionen av ekosystemtjänster. Utsläpp kan t.ex. påverka vattenkvaliteten direkt och markens och levande organismers möjligheter att rena vatten. Klimatförändringar kan också få enorma konsekvenser för ekosystemtjänsterna. Kopplingen mellan klimat och ekosystemtjänster är komplex. Å ena sidan utgör klimatförändringar ett stort hot mot produktion av ekosystemtjänster. Å andra sidan kan ekosystemtjänster vara av stor betydelse för att dämpa klimatförändring och minska deras effekter. En rapport som presenterades av drar slutsatsen att med de rätta marknadssignalerna, och rätt skötta, kan jordens levande system avskilja och lagra enorma mängder koldioxid. skulle det generera andra ekosystemtjänster som en positiv bieffekt, t.ex. förbättrad vattentillgång, stabilisering av mark och minskad förlust av biologisk mångfald. Utöver det skulle en mängd nya gröna jobb skapas i förvaltning av naturresurser. En rapport från projektet (se nedan) uppskattades att av de globala koldioxidutsläppen absorberas eller förvaras av världens skogar . Utan denna tjänst skulle klimatförändringen ha gått ännu längre. Bakom dessa direkta faktorer lyfter MA fram fem indirekta påverkansfaktorer (eller drivers): befolkningsförändringar (ökning och migration) ekonomisk aktivitet (bl.a. ekonomisk tillväxt, inkomstskillnader och handelsmönster) sociopolitiska faktorer (t.ex. förekomsten av konflikter eller deltagande i politiskt beslutsfattande) Globalt sker en mycket kraftig befolkningsökning. Global Environment Outlook 4 (GEO4), utgiven av , konstaterade 2007 att hade världens befolkning ökat med och världshandeln . Den markareal som finns tillgänglig för varje person har därmed minskat till . Med nuvarande befolkningsökning beräknas arealen minska till per person . Föroreningar, tillgång till dricksvatten och utarmning av jordbruksmark pekades ut i GEO4 som några av de stora problemen för människor på kort sikt. Utsläpp av växthusgaser, uttag av fisk, uttag av skog och en rad andra sätt att belasta miljön har överskridit de ekologiska ramarna. Jordbruk, inklusive bete, står för av all markyta globalt sett. Jordbruket står även för av all vattenanvändning. Fixering av kväve har fördubblats, och fosforanvändningen har tredubblats. I 4 sammanfattas detta som att förändringarna beror på mänskliga aktiviteter i en alltmer industrialiserad, globaliserad och sammankopplad värld. Förändringar i ekosystem har bidragit till ökad välfärd och ekonomisk utveckling, framför allt genom att vi har ökat de producerande tjänsterna, som produktion av mat och skogsråvara. Gratistjänsterna i ekosystemen har med andra ord tillhandahållit en ständig ekonomisk tillväxt, dessa tjänster har kunnat utnyttjas mer av vissa än av andra och med dessa tjänster har rikedom kunnat skapas. Tillväxten har även inneburit ökad stress för ekosystemen, vilket kan komma att leda till lägre välfärd genom att det kan minska framtida generationers möjlighet att utnyttja ekosystemtjänsterna. 3.4Överutnyttjade ekosystem och deras förmåga till återhämtning Några begrepp som är centrala för förståelsen av problematiken kring ekosystemtjänster är tröskeleffekter, flippar, multifunktionalitet och resiliens. Man talar ibland om att ekosystem flippar när det sker omfattande och irreversibla förändringar, som när en ny art blir toppredator i ett ekosystem. När en utveckling pågått och når ett läge där det inträffar plötsliga förändringar i ekosystemet talas det om tröskeleffekter (eller tipping points). Forskning tyder allt mer på att ekosystemen inte utvecklas linjärt (att en förändring av en paramenter med x procent ger en förändring av ekosystemet eller ekosystemtjänster med y procent), utan att det är vanligt med tröskeleffekter. En ökning av exempelvis torskfångsten med ytterligare en procent eller ett överuttag med behöver alltså inte ge en minskad förökning med en procent, eller en fördröjd återhämtning med . Den relativt plötsliga kollapsen av torskbeståndet utanför är ett välkänt exempel. Forskningen uppvisar fler liknande exempel. Beslutsfattare måste därför vara uppmärksamma på tidiga varningstecken och för förutsättningarna för ekosystemens funktioner. Multifunktionalitet syftar på att ekosystem normalt producerar flera tjänster . En skog producerar både fiber och mat, den bidrar till att reglera luft och vatten, den kan vara hemvist för insekter som pollinerar växter utanför skogen, med mera. Ansträngningar för att öka produktionen av en tjänst (t.ex. virkesproduktion) kan inverka negativt på andra tjänster. Ett centralt budskap är därför att det är viktigt att se till konsekvenserna för alla relevanta ekosystemtjänster när beslut fattas om exempelvis förvaltning av naturresurser. Resiliens kan förstås som ekosystemens förmåga att återhämta sig från störningar, både naturliga och de som människor orsakat. Resiliens blir allt viktigare i takt med att klimatförändringarna och andra miljöproblem förvärras, med därpå följande stress på ekosystemen och dess beståndsdelar. Ekosystem fungerar inte isolerat från sin omgivning. Det finns komplicerade samband mellan ekosystem och människors aktiviteter, där båda påverkar varandra. 4.1Ekosystemtjänster ett oumbärligt samhällsintresse Ur ett annat perspektiv kan förmågan att tillhandahålla ekosystemtjänster, också efter störningar, ses som ett oumbärligt naturkapital. God förvaltning av ekosystemtjänster och resiliens är således inte enbart en miljöfråga, utan en fråga om ekonomi och välbefinnande på . Brist på insikt om kopplingen mellan ekosystemtjänster, resiliens och människans välbefinnande kan ses som den grundläggande orsaken till våra miljö- och naturresursproblem och ett hot mot vår framtida välfärd och vår livskvalitet. De senaste decenniernas kunskapsutveckling på miljöområdet leder till en slutsats som kan verka paradoxal. Problemet med icke förnybara resurser är inte i första hand att de tar slut, utan de problem som användningen och spridningen medför. När det gäller de förnybara resurserna är grundproblemet att de överutnyttjas samt att ovarsamt utnyttjande minskar biologisk mångfald och orsakar problem för ekosystemtjänster. Ny forskning (A safe operating space for humanity, Nature, ) har försökt att klarlägga var säkra ekologiska ramar för mänsklig påverkan på miljön går. En grupp forskare har identifierat och undersökt nio olika aspekter. För varje aspekt har man försökt uppskatta var en säker gräns för mänsklig påverkan går. De nio aspekterna är klimatförändring, försurning av världshaven, uttunningen av ozonskiktet, partiklar i luften, flöden för närsalterna kväve och fosfor, sötvattenanvändning, förändring av markanvändning, kemiska föroreningar och förlust av biologisk mångfald. Forskarna konstaterar att det är svårt att entydigt slå fast säkra gränser. Osäkerheten är stor. Forskarna påpekar att en gradvis ökning av stress på en faktor kan leda till en omfattande, plötslig och oåterkallelig förändring av viktiga ekosystemfunktioner. Som exempel anges att avskogning i kan drabba vattenförsörjningen i . En slutsats är att det är nödvändigt att hålla sig inom säkerhetsgränsen i samtliga områden. Forskarna anger att de inte lyckats kvantifiera förslag till gränser avseende luftpartiklar och kemisk förorening. För klimatförändringar, kväve- och fosforcykler och förlust av biologisk mångfald är det däremot tydligt att vi överskridit säkra gränser för vår ekosystempåverkan. Vad gäller biologisk mångfald drar forskarna slutsatsen att mänskligheten redan har kommit djupt in i farozonen, där oönskade ekosystemförändringar med omfattande negativa konsekvenser för människor inte kan uteslutas om den nuvarande utarmningstakten fortsätter. Det finns en tilltagande risk att detta kommer att drabba ekosystemens funktioner. Slutsatsen är att förbrukningen av förnybara naturresurser på många håll överskridit de ekologiska ramarna, med allt för omfattande konsekvenser för framtida ekosystemtjänster. Belastningen måste minska till vad ekosystemen tål. Även om det råder viss osäkerhet om var gränserna ligger, är det klart vilken riktning utvecklingen bör ta. Ett målorienterat åtgärdsarbete behöver gå hand i hand med forskning och metodutveckling och förfining. Problemen blir värre om vi väntar. Användningen av ekosystemtjänster är som nämnts ojämnt fördelat. Fördelningen blir en allt viktigare fråga i en begränsad och globaliserad värld. Detta syns tydligt i pågående klimatdiskussioner. Vi måste diskutera både förbrukning och fördelning. Detta blir än viktigare ifall man inför historiskt ansvar, utifrån principen att den som orsakat problemet (och tjänar på att ha gjort det) har ett större ansvar för att åtgärda det. Detta synsätt återkommer också i den internationella klimatdebatten, till exempel i diskussionen om Greenhouse Development Rights (en modell som tagits fram av forskare vid bl.a. på ett rättvist sätt kunna fördela de insatser som krävs för att undvika katastrofala klimatförändringar). Analysen av ekosystemtjänster ger ett mer grundligt och faktabaserat underlag till det som många redan vetat eller känt intuitivt: att det är viktigt för människans egen skull att värna om vår miljö. Den understryker vikten av att miljöskydd får ökad tyngd i avvägning mot andra intressen. Skydd av ekosystemtjänster måste få större vikt vid beslut på alla nivåer. Utan ekosystemtjänster kan vi inte överleva. Ett övergripande och överordnat samhällsmål bör därför vara att säkra att viktiga ekosystemtjänster genereras också . ska inte bidra till att utarma viktiga ekosystemtjänster i utlandet. Detta bör ge regeringen till känna. 4.2En strategi och åtgärder för att säkra ekosystemtjänster Inom FN:s konvention om biologisk mångfald har parterna lyft fram ekosystemansatsen som ett sätt att ta större hänsyn till ekosystemtjänster vid förvaltning av naturresurser (t.ex. vid partsmötet ). Med ekosystemansatsen menas bland annat att bevarande och nyttjande av biologisk mångfald sätts i ett större sammanhang (i ett landskapsperspektiv) för att även kunna se vilka effekter olika åtgärder har på andra ekosystem eller områden än de som står i fokus för en specifik åtgärd. Ekosystemansatsen poängterar även vikten av att ekonomiska och sociala faktorer inkluderas i arbetet för att bevarande och hållbart nyttjande ska kunna uppnås. Ekosystemansatsen har skrivits in i olika politiska dokument, som t.ex. EU:s fiskeripolitik. Men den har inte fått något större genomslag där i praktiken, och som påpekade 2007 i rapporten , inte heller i svensk förvaltning. anser att regeringen ska ta fram en strategi för att säkra ekosystemtjänster i framöver. Regeringen bör genomföra en kartläggning över viktiga ekosystemtjänster, samt göra en analys av hur de utvecklas, vad som påverkar dem och hur man kan säkra deras produktion . Strategin bör innehålla förslag på ändringar av regelsystem samt ekonomiska styrmedel. Till exempel kan kemikalieregleringen i större utsträckning behöva baseras på konsekvenser för ekosystemtjänster, även avseende kemiska ämnens nedbrytningsprodukter och samverkan med andra ämnen, den s.k. cocktaileffekten. Vi utvecklar delar av detta nedan. Förståelsen för ekosystemen som grunden för mänsklig välfärd är avgörande kunskap för framtiden. Betydelsen av ekosystemtjänster behöver lyftas fram mer i ekonomiska, tekniska, juridiska och naturvetenskapliga utbildningar. Ett förslag är att genomföra en informationskampanj samt bedriva mer långsiktiga insatser för att öka allmänhetens kunskap om och förståelse för betydelsen av ekosystemtjänster. En komplettering av kommittéförordningen med krav på att statliga utredningar ska redovisa eventuella konsekvenser av sina förslag för produktionen av ekosystemtjänster kan vara befogad. En översyn bör göras av ekonomiska styrmedel, för framför allt areella näringar, med avseende på konsekvenser för produktion av ekosystemtjänster. En översyn bör också göras av statens utgifter och konsekvenser för ekosystemtjänster (en sådan översyn har genomförts i ). anser att regeringen ska stödja forskning och utveckling av metoder för att beräkna olika aktiviteters konsekvenser för ekosystemtjänster. Leverans av ekosystemtjänster är som nämnts ovan ett allmänt samhällsintresse. Den bör också behandlas så i vår lagstiftning. bör kompletteras med en uttrycklig hänvisning till ekosystemtjänster i de allmänna hänsynsreglerna (2 kap. miljöbalk (1998:808)). Motsvarande kan behövas för skogsvårdslagens generella hänsynsregler (30 § skogsvårdslag (1979:429)) och fiskelagen (20 § fiskelag (1993:787)). Även beslut om naturvård bör i högre utsträckning bygga på analys av konsekvenserna för ekosystemtjänster. De areella näringarna (jordbruk, skogsbruk, vattenbruk och fiske) behöver ta större hänsyn till verksamheternas konsekvenser för ekosystemtjänster. Lagändringarna bör exempelvis kompletteras med uppdrag till att precisera kraven på generell hänsyn i jordbruket för att säkra framtida ekosystemtjänster. bör få ett motsvarande uppdrag avseende skogsvårdslagens generella hänsynsregler. bör också få ett motsvarande uppdrag.