mot · GW02Fö4 · 2009-04-14 00:00:00 — med anledning av prop. 2008/09:140 Ett användbart försvar 4Regeringens försvar dyrt och osäkert4 5Ett modernt och effektivt insatsförsvar5 7.4Förmåga till flexibel utveckling8 8Det militära försvarets utveckling9 8.3Strategisk och operativ ledning12 8.7Kvinnors situation i konflikter13 9.3Kontraktsförband byggda på frivillighet och civil kompetens15 9.4Andelen anställda soldater minimeras16 9.5Reservofficerare en outnyttjad resurs16 10Försvarsindustrin, forskning och utveckling16 13Ändrad myndighet för export18 avslår regeringens proposition 2008/09:140 Ett användbart försvar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om säkerhetspolitisk inriktning och militära alliansfrihet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om försvarspolitisk inriktning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka volymen av hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna i förhållande till regeringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett eget budgetanslag för hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att föra över viss kompetens från Försvarsmakten till Försvarsdepartementet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om insatsorganisationens utformning och utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en handlingsplan för en jämnare könsfördelning inom Försvarsmakten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om plikten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om personalförsörjningen i övrigt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om försvarsindustri, forskning och utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att behålla anslag 1:10 till frivilliga försvarsorganisationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om civil-militär samverkan. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ändrad myndighet för export. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ekonomisk styrning. Regeringen har valt att lägga fram en försvarspolitisk inriktningsproposition som inte har realistiska förutsättningar att samla en bred, blocköverskridande majoritet i . Det är djupt beklagligt. Försvars- och säkerhetspolitiken tjänar på långsiktighet och tydlighet. Det gäller särskilt i ett läge där Försvarsmakten står inför så stora förändringar som är fallet. har under hela processen aktivt bidragit till förutsättningarna för att nå en bred politisk överenskommelse om försvarspolitiken, bl.a. i Försvarsberedningens arbete. Efter Försvarsberedningens rapport hade regeringen också en i det närmaste unik möjlighet att åstadkomma en långsiktig inriktning av försvaret med ett brett politiskt stöd. Oppositionen stod beredd att aktivt bidra till det nödvändiga arbetet att konkretisera och utveckla beredningens slutsatser till ett inriktningsbeslut. Denna unika möjlighet till en bred försvarspolitisk uppgörelse, av det slag som och svensk säkerhet förtjänar, har regeringen nu slarvat bort. Gång på gång har regeringen valt att inte ta emot oppositionens utsträckta hand. Den proposition som föreligger har således tagits fram av regeringen, utan någon reell vilja till dialog. Regeringen har gjort sin egen tolkning och konkretisering av Försvarsberedningens slutsatser och krävt att alla som vill se en bred uppgörelse om försvarets inriktning måste ansluta sig till denna. Detta är inte seriöst. Det orimliga blir särskilt påtagligt i betraktande av regeringens egna krumbukter, motstridiga utspel och justeringar av propositionen på övertid. Regeringens misslyckande att nå en bred försvarsöverenskommelse är inte förvånande. Den moderatledda regeringens försvarspolitik har präglats av svåra inre slitningar. Ministrar och ledande politiker från samtliga partier i den moderatledda regeringen har offentligt vid ett flertal tillfällen gett olika besked om hur inriktningen av försvarspolitiken borde se ut. Förhandlingar mellan regeringspartierna har i stor utsträckning förts i medierna, och viktiga beslut har inte beretts i sedvanlig ordning utan förhandlats om i elfte timmen. Längs vägen har en försvarsminister avgått i protest. Den moderatledda regeringens försvarspolitik har också präglats av hattighet och motstridiga besked. När krig bröt ut i menade regeringen att detta inte hade någon betydelse för försvarets inriktning, för att sedan motivera en senareläggning av propositionen med hänvisning till samma krig. Den moderatledda regeringens försvarspolitik har slutligen också präglats av återkommande förseningar. De planeringsanvisningar som av regeringen utlovats till Försvarsmakten fördröjdes gång på gång och gavs till slut inte ut förrän . Propositionen som skulle ha kommit senarelades till , med ytterligare förseningar . Regeringen bryter en lång svensk tradition att sträva efter blocköverskridande överenskommelser inom säkerhets- och försvarspolitiken. Vi i den rödgröna oppositionen beklagar detta. Vi finner det även anmärkningsvärt att regeringen i propositionen inte ens nämner militära alliansfrihet. Det har således varit en rörig och svåröverskådlig process i vilken Försvarsmakten ständigt dragit det kortaste strået. Myndigheten fick till slut , inklusive jul- och nyårshelgerna, för att ta fram ett genomräknat underlag som normalt kräver upp till arbete. Det är inte en rimlig process och undergräver försvarsbeslutet. Sedan Försvarsmakten lade fram sin rapport har också bytt ÖB. 4Regeringens försvar dyrt och osäkert Den försvarspolitiska inriktningspropositionen är en besvikelse: tunn, fylld med osäkerheter och med oklara förutsättningar för en ekonomi i balans. Regeringen verkar vilja se ett yrkesförsvar med en extremt hög beredskap. En sådan beredskap är ytterst kostsam och helt omotiverad. Regeringens yrkesförsvar medför höga personalkostnader, vilket riskerar att tränga ut annan viktig verksamhet inom försvars- och säkerhetsområdet. Försvarsmaktens svar på regeringens planeringsanvisningar visar tydligt att kostnaden för den tillgänglighet regeringen kräver är hög och påverkar andra delar som uthållighet (som tidigare ÖB uttryckt oro över), utvecklingsförmåga (som i Försvarsmaktens underlag bedöms som mycket begränsad) och förmågebredd. Vår förmåga att möta nya och långvariga hot begränsas; försvaret blir i praktiken ett försvar för gårdagens hot. Regeringens proposition bygger vidare på ett stort antal osäkerheter och oklara antaganden, inte minst vad gäller personalförsörjningen som ifrågasatts av såväl nationella som internationella experter. Systemet innebär en förändring vars konsekvenser är svåra att överblicka. Försvarsmakten själv har redovisat ett stort antal osäkerheter och svårigheter i det system som regeringen går fram med. Ekonomin är framräknad utifrån en rad förutsättningar som är orealistiska, bl.a. inom lagstiftningsområdet. Dåvarande försvarsministern deklarerade i kammare att någon typ av 15-åriga anställningstider eller så vore, precis som interpellanten säger, främmande för vår arbetsmarknadstradition. Det förslag på personalförsörjning som regeringen föreslår innebär sexåriga kontrakt. En sådan uppluckring av arbetsrätten tar vi självfallet avstånd ifrån. Sammantaget leder detta oss till slutsatsen att det av regeringen i propositionen presenterade personalförsörjningssystemet innebär betydande risker för konjunkturkänslighet, rusande personalkostnader och svårigheter att nå rätt kompetenser. Regeringen redogör i propositionen för sin syn på materielförsörjningen. Det krävs en mer flexibel syn än den regeringen ger uttryck för. Målet måste vara att få en så billig anskaffning som möjligt utifrån de krav som ställts upp. Hur detta uppnås måste naturligtvis prövas från anskaffning till anskaffning. har en konkurrenskraftig inhemsk försvarsindustri som besitter spjutspetsteknik och kompetens som är viktig för försvarsförmåga. Den bör värnas. Regeringen underlåter också att analysera och problematisera det faktum att Försvarsmakten och dess stödmyndigheter misslyckats med att åstadkomma en jämn könsbalans. Förutsättningarna för en ekonomi i balans kan som bäst beskrivas som tveksamma. Regeringen skriver själv i propositionen att i praktiken kan allt förändras, ingenting är säkert: Regeringen vill understryka att den föreslagna utvecklingen mot ett mer tillgängligt försvar bara kan ske i den takt som ekonomin medger. [] Den inriktning som regeringen anger kan därför komma att justeras i termer av såväl omställningstakt som förmågekrav, materiel, organisation och verksamhet. Med denna friskrivningsklausul är frågan vad propositionen egentligen är värd. Med de osäkerheter som personalförsörjningssystemet uppvisar kommer personalkostnaderna att öka och regeringen tvingas att prioritera yrkessoldater framför verksamhet. Regeringens proposition föregår dessutom viktiga utredningar som den parlamentariskt tillsatta utredningen förändrad totalförsvarsplikt och regeringens utredning om Försvarsmaktens stödverksamheter. Med tanke på att regeringen inte anser att det försvar som beskrivs i propositionen kan vara fullt utbyggt förrän handlar det inte heller om ett försvar som är gripbart här och snarare där och då. Kostnaderna lär dock komma . Mot bakgrund av vad vi ovan anfört anser vi i att bör avslå propositionen. 5Ett modernt och effektivt insatsförsvar Det militära försvaret Försvarsmakten och dess stödmyndigheter har genomgått en kraftig omstöpning. Nödvändiga, men smärtsamma, minskningar i storlek har gått hand i hand med utvecklande av nya förmågor och ökad kvalitet. har också den internationella dimensionen gått från att vara en perifer sidouppgift till att bli en av huvuduppgifterna för det militära försvaret. står försvaret inför nya stora förändringar, där dess användbarhet, tillgänglighet och flexibilitet måste öka. De senaste årens omvärldshändelser har påmint oss om den fortsatta vikten av den nationella komponenten i det militära försvaret. Vi har också nått en gräns där det är svårare att växla kvantitet mot kvalitet. Ett sådant förändringsarbete kräver en tydlig målbild, inklusive en tydlig politisk inriktning, som försvarets olika myndigheter långsiktigt kan arbeta mot. Det handlar då inte bara om hur mycket pengar framtidens försvar ska få, utan om vilket slags försvar vi ska ha . Försvarsberedningen föreslog i sin rapport en inriktning för det framtida försvaret tillsammans med ett antal förslag. Försvarsberedningen hade inte i uppdrag att analysera de mer exakta formerna, och inte heller kostnaderna, för att åstadkomma denna nya inriktning. Försvaret av vårt land och av våra värden är så mycket mer än Försvarsmakten. Ett brett säkerhetsarbete måste omfatta allt från orsaksförebyggande och sårbarhetsreducerande till förhindrande, hanterande och återuppbyggande åtgärder. Denna motion utgör ett svar på regeringens militärt fokuserade proposition, varför det bredare säkerhetsarbetet inte behandlas här. ska vara militärt alliansfritt. ska inte ansöka om medlemskap i . utvecklar sin syn på Nato i lagd motion 2008/09:U17, med anledning av skrivelse 2008/09:137 samarbete med Nato inom (), Partnerskap för fred (PFF) och krigshanteringsinsatser. Internationell säkerhet ska vila på samarbete och ett starkt globalt regelverk under FN:s ledning. Världen lider ingen brist på militära styrkor och förband, men det finns ett stort underskott på humanitära insatser. har slagit fast att behovet är stort av åtgärder för att förebygga väpnade konflikter. bör stärka sin förmåga att förebygga kriser och för att återuppbygga utsatta områden. Ett ökat nordiskt samarbete är både viktigt och efterfrågat. Vi ställer oss bakom ett utökat nordiskt samarbete på försvarsområdet för effektiviserad resursanvändning och ökad effekt, så länge det inte hotar den nationella beslutanderätten avseende den operativa förmågan. militära alliansfrihet får inte påverkas. Det nordiska samarbetet ska inte ersätta svensk förmåga utan de ska komplettera varandra. Förändringarna i vår omvärld under har varit omvälvande och i huvudsak positiva. För har det slut inneburit att de allvarligaste hoten mot vår säkerhet försvunnit. har en ny osäkerhet vuxit fram. Globaliseringen förändrar den världsbild vi är vana vid. Nya stormakter växer fram. Det militära invasionshotet mot vårt land har ersatts av en mer mångfasetterad hotbild. Hoten mot och våra grannländer är svåra att förutsäga och de är gränslösa och komplexa. De allvarligaste hoten kan ha sin grund i konflikter och tvister kring energi- och råvaruförsörjning, vara ett resultat av miljöpåverkan och klimatförändringar, komma från naturkatastrofer och olyckor som också kan skapa flyktingströmmar vilka påverkar , härröra från organiserad brottslighet och terrorism eller ta formen av attacker mot känsliga tekniska och IT-relaterade system. Det kan heller inte uteslutas att eller våra grannländer kommer att utsättas för militära hot. Alla dessa hot kan uppstå plötsligt, och beredskapen för att möta både gamla och nya typer av hot måste vara god. Även om det finns positiva inslag i den ryska samhällsutvecklingen finns det anledning till stor vaksamhet. alltmer auktoritära styre kombinerat med ett alltmer aggressivt beteende mot vissa grannländer inger oro. Att använda energileveranser som ett politiskt påtryckningsmedel kan inte accepteras. Den politiska, ekonomiska, sociala och militära utvecklingen i kommer att vara en avgörande faktor för framtida säkerhetspolitiska situation. Vi vill betona att regeringens skrivningar om hur snabbt avgjordes och hur snabbt rysk trupp kom på plats kan leda tanken fel. Kriget i hade föregåtts av av politisk och militär uppladdning. Kriget kom således inte som en blixt från klar himmel utan hade föregåtts av betydande förvarning. Det går således inte att använda detta krig som en bekräftelse på behovet av stående förband. Regeringen gör bedömningen att ett enskilt väpnat angrepp mot är fortsatt osannolikt under överskådlig framtid. Vi delar denna bedömning. Ett trovärdigt försvar är ett viktigt säkerhetspolitiskt instrument. Det verkar avskräckande genom att visa för omvärlden att är berett att självt försvara sin nationella integritet och sitt självbestämmande. Därmed utgör det också en grund för en trovärdig militär alliansfrihet. Det svenska försvaret bidrar vidare till en säkrare värld genom insatser för fred och säkerhet i konfliktdrabbade områden. Det militära försvaret måste ständigt förändras beroende på den aktuella säkerhetspolitiska situationen. Utformningen av och storleken på försvaret ska styras av de hot som kan bli aktuella mot . Deltagande i internationella insatser ska ske med försvarets ordinarie förband där dessa bedöms kunna erbjuda ett mervärde för insatsen. Vad som ovan anförts om säkerhetspolitisk inriktning och militära alliansfrihet bör tillkännage för regeringen som sin mening. Vi instämmer i regeringens förslag till mål och uppgifter för det militära försvaret: hävda suveränitet, värna suveräna rättigheter och nationella intressen förebygga och hantera konflikter och krig skydda samhället och dess funktionalitet i form av stöd till civila myndigheter. De nationella behoven ska utgöra grunden för prioritering och utveckling av förmågor, och dessa förmågor ska sedan utifrån behov och möjlighet kunna utnyttjas internationellt. För internationell tjänst prioriteras markförband. Flygvapen, marin och hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna utgör de gripbara resurserna och grunden för svensk, nationell incidentberedskap i fredstid. Det svenska militära försvaret ska vara rationellt och effektivt organiserat. Det innefattar en fortsatt översyn av t.ex. logistikfunktioner, stödmyndigheter och grundorganisation. De förband som utbildas ska vara tillgängliga för de typer av insatser som kan bli aktuella , nationellt och internationellt. Alla förbandstyper behöver dock inte vara optimerade för internationell tjänstgöring. Det innebär också att för vissa förmågor vilka inte är efterfrågade nationellt och internationellt men ändå potentiellt viktiga går det i linje med Försvarsberedningens slutsatser att överväga att bibehålla endast en grundläggande kunskap i Försvarsmakten, eventuellt i ett nordiskt samarbete. Organisation, personalförsörjning och underrättelsetjänst ska bidra till förmågan till flexibel och adekvat beredskap. 7.4Förmåga till flexibel utveckling Försvaret ska ha förmågan att kunna utvecklas för att möta framtida hot. Försvarsberedningens senaste rapporter har noga analyserat och problematiserat kring dessa hotbilder. Flexibilitet och utvecklingsförmåga måste därför utgöra en integrerad del av det framtida försvaret. Såväl Försvarsmaktens personalförsörjningssystem som materiel, organisation och beredskapssystem måste, tillsammans med bl.a. forskning och utveckling samt en fortsatt god underrättelsetjänst, bidra till en trovärdig och flexibel utvecklingsförmåga. Det är oroväckande att Försvarsmakten anser att de förutsättningar som gavs av regeringen i planeringsanvisningarna innebär att Försvarsmaktens förmåga att utveckla nya förmågor blir mycket begränsad. Viktigt är att ständigt pröva om de förmågor man har är nödvändiga och optimala utifrån de behov som kan identifieras. försvars- och säkerhetspolitik är, och ska vara, allas ansvar. Den folkliga förankringen utgör därför en viktig komponent för det militära försvaret. Detta innebär bl.a. att försvaret ska spegla övriga samhället vad gäller attityder och värderingar men också bestå av ett tvärsnitt av samhället. I detta ingår också att se till att undanröja de strukturer som gör att det militära försvaret och dess stödmyndigheter inte klarar av att rekrytera kvinnor i tillräcklig omfattning. Vi instämmer i regeringens förslag att Försvarsmaktens operativa förmåga 2010 ska möjliggöra att Försvarsmakten kan genomföra omvärldsbevakning, insatser och utveckling av insatsorganisationen. Denna operativa förmåga ska uppnås av Försvarsmakten enskilt eller tillsammans med andra myndigheter. deltar i EU:s stridsgruppskoncept och hade ramansvar för NBG 08. En mycket kostsam historia. Hela BG-konceptet behöver omarbetas för att snabbt kunna verka i allvariga militära kriser. BG-systemet har funnits och har visat sig vara oanvändbart när efterfrågade insatser hade varit värdefulla. Trots detta har regeringen valt att anmäla för 2011. menar att inte ska ta på sig ett ramansvar 2011 för , och vi menar även att inte ska delta i EU:s stridsgruppskoncept med s.k. Battlegroups som på kort varsel kan sättas in i en konflikt utan ett fullvärdigt FN-mandat bakom sig. bör inrikta sig på mindre bidrag till framtida snabbinsatsförband inom områden som är särskilt efterfrågade och där vi har hög kompetens. Vi vill understryka att de operativa förmågor som regeringen anger i propositionen inte får uppfattas som åtaganden som påverkar vår militära alliansfrihet. Vi instämmer i regeringens skrivning när det gäller operativ förmåga och utveckling, men vi noterar att Försvarsmakten i sitt underlag från tydligt uttryckt att Försvarsmakten utifrån regeringens planeringsförutsättningar bedömer att möjligheterna att utveckla helt nya förmågor är mycket begränsade. Vad som anförts om försvarspolitisk inriktning bör som sin mening ge regeringen till känna. 8Det militära försvarets utveckling Reformeringen av det militära försvaret måste fortsätta och leda till en mer användbar och tillänglig insatsorganisation. Denna reformering måste emellertid ske på ett ansvarsfullt sätt. Försvarets ekonomi och förmåga får inte äventyras genom experiment som bygger på osäkra antaganden. Försvarsmaktens förmåga att genomföra väpnad strid ska utgöra grunden för att upprätthålla och utveckla det militära försvaret. Detta ställer krav på förändringar i Försvarsmaktens personal-, materiel- och logistikförsörjning men också på insatsorganisationens utformning och beredskapssystem. Dessa förändringar måste emellertid ske på ett sådant vis att de leder till ett militärt försvar med högre tillgänglighet och användbarhet. Tillgängligheten måste balanseras mot behovet av uthållighet (storlek), förmågebredd (allsidighet) och utvecklingsförmåga (kvantitativt och kvalitativt). Vi vill därför se ett militärt försvar där antalet heltidsanställda soldater är fortsatt minimerat och betydligt färre än vad regeringen presenterat. I stället bör den allra största delen av insatsorganisationen bemannas med frivilliga, kontrakterade soldater. Dessa förband ska vara färdigutbildade och inom angiven beredskapstid vara redo för insats. Vi bedömer att detta, utöver att innebära ett inflöde av civil kompetens och kunskap till försvaret, även innebär kraftigt minskade kostnader relativt regeringens förslag med ett större antal heltidsanställda soldater. Vi föreslår en insatsorganisation som har en högre uthållighet än regeringens. Vi vill gå mot modulärt uppbyggda förband. Samtliga förband ska vara fullt färdigutbildade. Förbanden i insatsorganisationen bör ha en differentierad beredskap. Efter beslut om förhöjd beredskap bör förbanden kunna inta en betydligt högre beredskap. Samtliga förband i insatsorganisationen bör kunna nyttjas för såväl nationella som internationella insatser. Alla förband behöver dock inte vara optimerade för internationella uppgifter. Vi ser dock att marktrupper ska utgöra basen vid internationella uppdrag. Kontraktsförbandens beredskapssättning ska avpassas efter behov så att förbanden kan stå i högre beredskap, som snabbinsatsförband för nationella eller internationella uppgifter. kompletteras med en personalreserv där de som avslutat sina kontrakt finns som en resurs för att, om behov skulle uppstå, kunna utgöra basen i nya förband. Regeringen har föreslagit inrättandet av en förbandsreserv. Vi är beredda att överväga detta om kostnaderna för förbandsreserven ligger på den nivå som regeringen angivit. Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna utgör en viktig del av militära försvar som en snabbt gripbar resurs men är också en central resurs för samhällets robusthet vid större kriser. Det är en generellt sett kostnadseffektiv resurs och ska finnas tillgänglig över hela landet. Vi vill därför se en ökad ambition relativt regeringen avseende hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna. Detta bör ge regeringen till känna. Det är viktigt att kunna använda hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas förband såväl i fred som i krig men frågan är hur det ska uppnås. har hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna tjänstgöringsskyldighet i och med att de tecknar avtal. För att nå en högre tillgänglighet än föreslår regeringen att personalen i de nationella skyddsstyrkorna ska ha tjänstgöringsskyldighet även utan beslut om hemvärnsberedskap eller höjd beredskap. Regeringen brister däremot i att klarlägga innebörden av denna skrivning. Vi vill understryka att en ökad grad av tjänstgöringsplikt i hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna inte får kompensera ett personalförsörjningssystem med rekryteringssvårigheter. Men vi ställer oss positiva till att efter regeringsbeslut kunna använda hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas kompetens även vid extraordinära kriser. Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna ska kunna skydda viktiga objekt och installationer men också t.ex. kunna skapa förutsättningar för insatsförbandens möjlighet att nå fram och verka. De nationella skyddsstyrkorna har inte någon roll vid internationella insatser mer än att viss personal inom skyddsstyrkorna kan vara rekryteringsbara till sådana insatser. Vi vill inte se hemvärnet som någon budgetregulator när det ska sparas, utan organisationen bör få ett eget budgetanslag. Den direktutbildning som hemvärnet haft på försök har motverkat brist på rekryter och ökat andelen kvinnor.