mot · GX02C390 · 2009-09-17 00:00:00 — innehåller krav på hänsyn och lämplighet beträffande ny bebyggelse samt förändring av befintlig bebyggelse. Planering ska ske på ett sådant sätt att säkerheten inte äventyras för boende i hus som nyproduceras eller får förändrade användningsområden, och lagen ställer även tydliga krav på att sociala aspekter måste beaktas vid planering. Trots detta är det många kommuner som inte planerar utifrån de intentioner som föreskriver utan istället låter kortsiktiga ekonomiska intressen gå före den lagstadgade hänsyn som föreskrivs. Ett problem med är att den ger väldigt vaga verktyg för att stävja lagbrott. En kommun som inte planerar efter lagens krav på lämplighet, hänsyn och tillgänglighet för alla får i de flesta fall inga påföljder. Främst runt storstäderna finns en tendens att många kommuner planerar för en kortsiktig ekonomisk vinst genom att bygga bostäder som ska locka välbärgade människor att flytta till kommunen, ofta på bekostnad av social inte-gration, mångfald av upplåtelseformer samt strandskydd och andra delar av naturskyddet. Problematiken sträcker sig ofta över kommungränserna. När en kommun låter bli att bygga hyresrätter kan grannkommunerna fråga sig varför de ska behöva göra det. Resultatet kan i värsta fall leda till brist på en viss upplåtelseform inom en hel arbetsmarknadsregion, vilket i förlängningen kan leda till problem att skaffa bostad för dem som jobbar inom exempelvis servicenäringen. Det är angeläget att hitta metoder som ska göra att kommunerna i större utsträckning tvingas att följa andemeningarna i och andra lagar, utan att det sker på bekostnad av kommunens möjlighet att själv styra över sin planering. Det ska stå kommunen fritt att planera som man vill utan att staten lägger sig i, så länge man håller sig inom lagens ramar. Exempel på åtgärder som skulle kunna vara kännbara är viten mot de kommuner som inte planerar enligt lagens intentioner, men också möjlighet för länsstyrelserna att i extrema fall förhindra att beslut vinner laga kraft. bör, såsom föreslås i motionens sextiosjätte hemställanspunkt, ge detta till känna för regeringen. Demokratisera och underlätta planeringsprocessen Väldigt många samhällsplaneringsärenden överklagas ofta på grund av en dåligt genomförd samrådsprocess. Det är en viktig demokratisk princip att beslut ska kunna överklagas, som detta leder till att många projekt drar ut onödigt mycket . Överklagan används ibland av motståndare till projekt för att vinna tid och försvåra byggprojekt, och det är olyckligt att möjligheten att överklaga används på detta sätt. Överklagning ska främst användas när felaktigheter har förekommit i planeringsprocessen. Dåliga projekt måste istället kunna stoppas genom de ordinarie momenten i planprocessen. Det finns inget givet svar på hur man löser detta, men det är i allra högsta grad en viktig fråga. som vi vill ha en smidig planeringsprocess är det viktigt att inte kvaliteten och noggrannheten på överklagningshandläggningen försämras. Vi presenterar nedan några förslag på lösningar för problemet samt hoppas att regeringen själva utreder möjligheterna vidare. När första instansen ser en risk för att ett pågående och eventuellt brådskande ärende kommer att överklagas kan denne på ett tidigt stadium skicka en signal till överklagningsinstansen som då kan påbörja en egen utredning av ärendet innan ärendet har hunnit överklagas i den första instansen. Överklagningsinstansen ska såklart jobba fristående från den första instansen. Att vara samhällsplanerare och hantera intressekonflikter mellan olika intressenter är väldigt svårt. Det är därför viktigt att även ansvariga politiker möter befolkningen under processen. Vi tror att man som planerare kan förbättra planeringsprocessen genom sitt sätt att kommunicera med de olika intressenterna. Ökad fortbildning för samhällsplanerare kan ge en snabbare planeringsprocess när människor känner sig lyssnade på i ett tidigt stadium och därmed inte känner ett behov av att överklaga. Kravet på tidiga möten med närmaste sakägarna kan även lagstadgas. I framgår när öppna samråd ska hållas i samband med ett planeringsprojekt. Det är en öppen och demokratisk form av samhällsplanering som inte vill inskränka på. Dock kommer den ofta för sent i planeringsprocessen. De närmaste sakägarna upplever ofta att det vid tiden för samrådet från kommunens sida redan finns en tydlig bild av vad man vill med projektet och att möjligheterna att påverka är för små. De närmaste sakägarna bör därför ges utrymme att i ett tidigt stadium få en tätare dialog med planerarna. Ofta missar man många röstsvaga grupper, vilket är en svaghet i dagens system som vi menar att man kan rätta till. Regeringen bör därför se över möjligheten att införa en obligatorisk dialog som måste användas på ett tidigt stadium när en eller flera sakägare är extra berörda av ett planerat projekt. Detta ska inte ersätta samråden utan endast vara ett komplement till dem, enligt förslaget i hemställanspunkt sextiosju. Utöver att människor har en känslomässig eller praktisk koppling till en plats som de vill bevara är ofta de ekonomiska inslagen en viktig orsak till att protesterna mot aktuella byggprojekt. Det bör därför av regeringen utredas vilka möjligheter som finns att ge utökad kompensation till dem som drabbas av byggprojekt. En tomt som ligger i vägen för en dragning av ny järnväg bör exempelvis kunna kompenseras med lite mer pengar än vad tomten anses vara värd, dels för att snabba på planeringsprocessen, dels också för att kompensera för de sociala, känslomässiga och praktiska omställningskostnader som det innebär för tomtägaren. Självfallet måste en tydlig mall följas för hur ersättning beräknas för att undvika en situation där en tjänsteman godtyckligt kan fastställa vilka summor som ska utbetalas. En tydlig mall undanröjer också möjligheten för sakägaren att kräva ut högre ersättning genom hot om att projekt annars överklagas. Ersättning bör även kunna utbetalas för boende i hyresrätt som tvingas flytta på grund av ett byggprojekt. Vi anser att regeringen bör utreda hur ett ersättningssystem kan utformas såsom föreslås i motionens sextioåttonde hemställanspunkt. Enligt principen om att var och en ska bekosta och ta ansvar för sin egen miljöpåverkan (polluter pays principle PPP) som anges i har en exploatör ett stort ansvar vid framtagandet av en miljökonsekvensbeskrivning inför ett byggprojekt. innehåller krav på hur en miljökonsekvensbeskrivning ska vara utformad. Det är inte ovanligt att även väl utformade miljökonsekvensbeskrivningar körs över i det fortsatta planeringsarbetet. Tyvärr har det fått som konsekvens att miljökonsekvensbeskrivningar allt oftare liknar undermåliga partsinlagor. Det är inte heller ovanligt att miljökonsekvensbeskrivningarna görs allt för sent i processen för att de skall få det genomslag i planeringen som är avsett. anser att det finns välgrundad anledning att ifrågasätta det sätt på vilket miljökonsekvensbeskrivningar ofta tas fram . Det bör utredas om inte lämplig myndighet på lokal, regional eller nationell nivå, beroende på projektets omfattning, bör ha ett ökat inflytande i arbetet med miljökonsekvensbeskrivningen som exploatören behåller kostnadsansvaret för arbetet. Det är inte rimligt att exploatören skall kunna köra över miljöaspekter genom att lägga miljökonsekvensbeskrivningen så sent i processen att det är möjligt att ta hänsyn till den i planeringsarbetet. Självklart måste miljökonsekvensbeskrivningen påverka planeringsarbetet. anser att många av de byggprojekt som överklagas på grund av omfattande miljöbelastning skulle ha kunnat hanteras på ett mer konstruktivt sätt med ett regelverk som tvingar miljökonsekvensbeskrivningarna att utföras i ett tidigare skede i arbetet. Därmed skulle både exploatörerna och de offentliga förvaltningarna besparas mycket arbete genom att projekten redan i ett tidigt skede kan stoppas eller omarbetas med hänsyn till miljökonsekvenserna. Om man i ett allt för sent skede upptäcker att en plan inte uppfyller rådande miljökrav bör projektet bli tvingat att backa i planeringsprocessen och göra om samråden med hänsyn till den nya informationen. Exploatörer skulle därmed få ett starkt incitament att genomföra ett noggrant arbete med miljökonsekvensbeskrivning tidigt i planeringsprocessen. Det är uppfattning att regeringen bör lägga fram förslag till med syfte att stärka miljökonsekvensbeskrivningarnas roll och opartiskhet i planeringsprocessen, vilket vi föreslår i motionens sextionionde hemställanspunkt.