mot · GX02So584 · 2009-10-06 00:00:00 — Solidarisk finansiering av teckenspråkstolk tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att statsbidragen till tolktjänster för döva bör fördelas efter antalet beställda tolkuppdrag. Landstingen har skyldighet att organisera och tillhandahålla tolktjänst för vardagstolkning. Finansieringen sker dels med landstingens egna medel, dels med statsbidrag. Landstingens ekonomi ser olika ut och tolkservicen varierar därför kraftigt för döva i olika delar av landet. I en del landsting fungerar tolkservicen bra medan det i andra landsting råder stor tolkbrist. På flera håll är tolkcentralerna tvungna att prioritera tolkuppdragen ofta prioriteras tolkning för fritid och rekreation lågt, i vissa landsting prioriteras det bort helt och hållet. Tillgång till tolk ska naturligtvis inte vara en fråga om var man bor. Döva ska inte vara tvungna att flytta för att få tolk. län har en särställning när det gäller andelen döva i riket. Det beror på att staden och länet kan erbjuda en hel kedja av utbildningsmöjligheter för döva. Här finns riksgymnasierna för döva, hörselskadade och dövblinda, och också specialförskola. Utvecklingen bejakas i vårt län, men det är angeläget att också staten tar sitt ansvar för de ökade kostnaderna för tolkservice i länet, detta inte minst beroende på att inflyttningen av barnsdomsdöva till län innebär att kostnaderna minskar i andra län. har antalet döva och hörselskadade i länet ökat kraftigt, men efterfrågan har ökat än snabbare. Den snabba ökningen av efterfrågan visar att döva personer i allt större grad blir medvetna om sina rättigheter och använder sig av viktig service, men det ökar också trycket på ett landsting som som har en hög andel döva bland sin befolkning. Det ansvaret bör bäras solidariskt. Det finns en stark ambition att erbjuda en god miljö för döva och hörselskadade i län. Det måste få stöd av ett statsbidragssystem, som tar hänsyn till de speciella åtaganden länet har, i annat fall riskerar servicenivån att inte följa med en angelägen efterfrågan. På tolkcentralen i har man ökat sin kapacitet i vardagstolkningen . har verksamheten effektiviserats. Kostnaden per uppdrag är bland de lägsta i landet. Trenden är dock att varje produktionsökning för med sig en motsvarande ökning av efterfrågan, varför andelen ej utförda uppdrag har varit tämligen . För att råda bot på detta missförhållande krävs ett rejält resurstillskott något som ett medelstort landsting har svårt att prestera i dessa tider, särskilt som efterfrågan i är lika stor som i den betydligt större . Om tillgången till teckenspråkstolk ska vara likvärdig över landet krävs en omfördelning av det statliga stödet så att det motsvarar antalet beställningar. Så är inte fallet . Det råder stora regionala skillnader. I som har samma nivå på antalet beställda tolkuppdrag som får man i statligt stöd för varje uppdrag, i är stödet bara . Det är naturligtvis en helt orimlig skillnad. måste därför prioritera mycket hårdare än andra landsting bland sina beställningar. Det är inte rimligt att en tolkverksamhet i en del av landet får en tredjedel så mycket resurser som en tolkverksamhet i en annan del av landet för samma behov.