mot · GX02Ju409 · 2009-10-06 00:00:00 — I stället bör kommunerna ges ökade befogenheter för att tvinga fram en brytning av de osunda lojaliteterna mellan krögare och vakter när sådana har uppstått på ett visst ställe. bör därför ha rätt att fatta beslut om att ett ställe med serveringstillstånd inte ska få lov att direktanställa vaktpersonal, utan måste anlita auktoriserade bevakningsföretag för att tillgodose sitt behov av ordningsvakter. Likaså bör kommunen ha möjlighet att därtill föreskriva att ett visst ställe inte får ha samma ordningsvakt mer än , exempelvis i taget. Efterlevnaden av denna regel kontrolleras dels i den löpande tillsynen, dels genom att det införs en regel om att ordningsvakter löpande rapporterar in sina tjänstgöringsställen till polis. Enbart i har 1/1 200230/6 2007 totalt 32ordningsvakter med koppling till krog- eller restaurangmiljön stängts av från tjänstgöring eller fått sina förordnanden återkallade. Det har då handlat om att ordningsvakten själv gjort sig skyldig till brott. Vanligast är att vakten gör sig skyldig till misshandel eller grov misshandel, men också dopning och narkotikabrott är vanligt. Andra former av brott som ordningsvakter gjort sig skyldiga till är föregivande av allmän ställning, brott mot knivlagen, bedrägeri, olaga diskriminering och sexuellt tvång. Motsvarande period hade 21 ordningsvakter stängts av i , och i län var siffran fyra. Det är ett problem att flera olika myndigheter har tillsynsansvar över olika delar av den viktiga samhällssektor som vakt- och bevakningsbranschen utgör. svarar för auktorisation av bevakningsföretag, medan det är polisen som förordnar ordningsvakter och utövar tillsyn över dem. Entrévärdarna är en oreglerad verksamhet och står därmed helt utan tillsyn. Man kan fråga sig om länsstyrelserna orkar uppfylla sin tillsynsuppgift för bevakningsbranschen. Totalt sett beräknas 78 årsarbetskrafter finnas på länsstyrelserna, detta för tillsyn av en bransch med 23 000 anställda. Det är som sagt polisen som förordnar ordningsvakter, och samma polismyndighet ska också fatta beslut om att ett förordnande ska återkallas. När ordningsvakten ansöker om förordnande uppger vakten också var han eller hon har sitt uppdrag som ordningsvakt. När ordningsvakten byter arbetsgivare finns det dock ingen skyldighet att meddela detta, vilket gör att polisens uppgifter om ordningsvakternas uppdragsgivare blir alltmer inaktuella ju går. Detta är ett problem, både i det löpande samarbetet mellan polis och ordningsvakter och i polisens tillsyn över vakternas arbete. De som drar nytta av detta är den mer ljusskygga delen av krognäringen: restaurangägare som sätter i system att skattefuska (genom t.ex. oredovisade garderobs- eller entréavgifter), bryta mot alkohollagen eller diskriminera vissa kategorier av gäster, såsom personer med mörk hudfärg. Dessa krögare kan välja att hantera myndigheters krav på ordningsvakter genom att anlita oseriösa aktörer. De bevakningsföretag som följer regler och avtal pressas därmed bort från marknaden. Många ordningsvakter har en förhållandevis låg inkomst som redovisas på skattebeskedet. Enligt många bedömningar hänger detta samman med att den vita lönen för vissa vakter bara utgör mellan av den faktiska inkomsten. Resten drygas ut med svarta pengar från t.ex. entré- eller garderobskassorna. I sitt remissvar på skriver : har i flera fall konstaterat samband mellan vakter, entrévärdar och garderobspersonal. har även erfarenhet av att denna verksamhet har ett direkt samband med organiserad brottslighet. Garderobspersonalen har ofta inflytande över vem eller vilka som tillåts komma in på restaurangen. Ansvarsfördelningen mellan entrévärdar och garderobspersonal är oklar. Det finns således ett samband mellan garderobsverksamheten och ordning och nykterhet på restaurangen. På vissa restauranger, främst i storstäderna, finns förutom ordningsvakter även s.k. entrévärdar eller klubbvärdar. Termerna skiftar, men tar sikte på personer som arbetar i entréer till särskilt frekventerade uteställen och som enbart har till uppgift att ordna kön och släppa in gäster enligt ägarens riktlinjer. I lagens mening har entrévärdar inte rätt att göra något annat än vilka medborgare som helst (t.ex. s.k. envarsgripanden av brottslingar), men i verkligheten tar de på sig en helt annan roll. För de flesta gäster framstår entrévärden som en person med minst lika stora maktbefogenheter som ordningsvakterna. Entrévärdarna gör i praktiken ofta samma arbete som ordningsvakterna, trots att entrévärdar inte har större befogenheter än en vanlig privatperson. Problemet är att de, till skillnad från ordningsvakterna, kan stanna i tjänsten även efter att ha dömts för övervåld eller andra brott. Varför är detta fallet? Därför att arbetet som entrévärd är en företeelse som är helt oreglerad i lagen. Därmed finns det inte heller några legala möjligheter för myndigheter att stoppa en entrévärd från att fortsätta arbetet trots att han visat sig gravt olämplig. En kartläggning av visade att ett tiotal personer med kriminell bakgrund arbetade i krogarnas entréer enbart i . 39-årig man tidigare dömd till fängelse för grovt rån och fängelse för medhjälp till rån. Mannen är bl.a. dömd för inblandning i ett väpnat rån mot väktare i som inbringade . 24-årig man dömd till fängelse för människorov, rån, medhjälp till rån och medhjälp till grov stöld. 30-årig man dömd till fängelse för grovt narkotikabrott. 27-årig man som är upptagen på så kallade Alcatrazlista över landets 100 mest brottsaktiva gängmedlemmar. Mannen har kopplingar till den kriminella grupperingen Original Gangsters och är dömd för bl.a. grov misshandel och narkotikabrott. Varför anlitar en restaurangägare en grovt kriminell person som entrévärd? En förklaring kan vara djungelns lag att den grovt kriminelle tros kunna avskräcka andra kriminella personer från rivaliserande grupper från att ställa till bråk på restaurangen. Men minst lika vanligt är att det beror på att restaurangägaren själv blivit utsatt för hot från den organiserade brottsligheten. Att genom hot eller direkta brott ta kontroll över verksamheten som dörrvakt/entrévärd och garderobshanteringen kan för den organiserade brottsligheten vara en lönsam inkomstkälla. Dessutom gör den att krögaren hamnar i en mycket sårbar beroendesituation, vilket längre fram kan utnyttjas till t.ex. utpressning. Därför är det också nödvändigt att en förbättrad offentlig tillsyn av vaktbranschen går hand i hand med ökade insatser från restaurangnäringen själv. Det etiska program som tagits fram av Hotell- och Restaurangföretagare () lägger en bra grund, men det finns ett stort utrymme för att stärka samverkan mellan myndigheter och branschföreträdare. Det ligger inte bara i branschens eget intresse utan stärker även kundernas trygghet. Samverkan mot organiserad brottslighet Vi vet inte den exakta omfattningen av den organiserade brottsligheten i krogvärlden, men vi vet att den finns, att den tjänar pengar och därmed sannolikt expanderar om det går. Det gäller därför att arbeta både nationellt och lokalt för att minska restaurangbranschens sårbarhet och lagföra de brottsliga handlingar som begås. Polisen klarar det inte på egen hand. liberalerna har länge förespråkat en som går ut på att alla berörda myndigheter samverkar för att förfölja de yrkeskriminella i deras verksamhet. Det var ju inte för sina våldsbrott utan för skattefusk som till slut hamnade bakom lås och bom. En sådan strategi håller nu på att förverkligas i och med att utlyste en nationell mobilisering mot organiserad brottslighet. Det lade grunden för ett stärkt samarbete mellan polis och rättsväsende samt , , , , , och kommuner, landsting och regioner. De fortsatta åtgärder som regeringen därefter har genomfört, t.ex. genom inrättande av regionala underrättelsecenter på flera orter i landet, ligger helt i linje med denna strategi och kommer att leda till en välkommen upptrappning av arbetet. Jag är övertygad om att den organiserade brottsligheten i krogvärlden kan pressas tillbaka. Men det finns ingen enkel patentlösning, utan det behövs en kombination av flera olika åtgärder. Som en röd tråd löper behovet av tydligare regler och skärpt tillsyn. Missförhållandena i ordningsvaktsbranschen går att minska radikalt med ett bättre regelverk. Det finns också effektiva åtgärder för att minska cirkulationen av kontanta, oredovisade medel. Tillsynen behöver förbättras men också kraftsamlas. Jag har i motionen pekat på behovet av att förbättra den statliga tillsynen av bevakningsföretag. I krogbranschen behöver också tillsynen av alkoholhanteringen bli bättre på många håll. Alkoholhanteringen är extra intressant i detta sammanhang eftersom den är reglerad och står för en så stor del av branschens inkomster. När den nuvarande alkohollagen trädde i kraft flyttades ansvaret för den lokala alkoholkontrollen från länsstyrelserna till kommunerna. Många kommuner arbetar mycket ambitiöst med detta, men i de olika kommunerna finns skiftande förutsättningar för att bedriva en fungerande tillsyn. Inte minst handlar det om att kommunerna inte alltid avsätter rimliga personalresurser. En forskarstudie från (SoRAD) vid visar också att närmare 15procent av kommunala alkoholhandläggare upplever att politiker och beslutsfattare prioriterar näringspolitiska insatser framför alkohollagen (och : på krogen? Kommunala alkoholhandläggares arbetssituation). Siffran kan tyckas låg, men skulle motsvara att alkohollagens syfte åsidosätts i mellan 40 och 50 kommuner i landet. Det är inte rimligt. Risken för felriktad lojalitet med lokala näringsidkare är ett problem som kräver åtgärder. Ett alternativ skulle kunna vara att på olika sätt främja att kommuner samarbetar om tillsynen. Om inte lägstanivån höjs på den kommunala tillsynen anser jag att samhället inte bör uteslutas och att tillsynsansvaret åter blir statligt . Mycket kan också göras genom ett ökat samarbete mellan olika tillsynsmyndigheter. Det finns en risk att alkoholhandläggaren besöker en restaurang och enbart synar nykterhetsnivån. Krogbranschen måste kontrolleras ur ett helhetsperspektiv som beaktar serveringstillstånd, brandskyddsföreskrifter, bokföring, mathygien m.m. Detta gör det lättare att punktmarkera oseriösa näringsidkare, men minskar också byråkratin och därmed arbetsbördan för alla skötsamma restaurangföretagare. Alkoholtillståndsenheten vid och övriga två storstäder har upparbetade rutiner för att i samarbete med och andra statliga myndigheter genomföra samordnad tillsyn. Liknande samarbetsformer borde finnas över hela landet. Restaurangbranschen bör också öka sitt eget engagemang. För alla hederliga restaurangföretagare är den organiserade brottsligheten ett hot. Den är ett hot mot konkurrensen mellan företagen, den leder till hot mot många enskilda företagare och den är ett hot mot kunderna. i (fp)