mot · GW02MJ13 · 2009-04-01 00:00:00 — med anledning av prop. 2008/09:170 En sammanhållen svensk havspolitik tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om vikten av att den inhemska och den internationella politiken är sammanhängande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att havsmiljön bör vara överordnad andra havspolitiska intressen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om inriktningen av internationella havspolitiska samarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om den mellanstatliga fonden för internationella åtgärder. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att grannsamverkan för jordbrukssektorn bör fokuseras på att främja ekologisk produktion. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om planeringsfrågor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om buller och hänsynsområden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den centrala frågan för förvaltningen är uppdrag, befogenheter och resurser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om vikten av ett tydligt mål för delaktighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör ges ett övergripande miljöuppdrag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att offentlig upphandling bör inriktas på miljömärkta alternativ eller den bästa kvartilen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om avsättning av medel för beståndsbedömningar av nya fiskarter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om bottentrålning i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett förbud mot utkast av fisk. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en långsiktigt hållbar förvaltningsplan för fritidsfisket. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om miljörelaterade sjöfartskrav. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att vattenmyndigheterna behöver vassare instrument för effektfulla åtgärdsprogram. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör ansluta sig till barlastkonventionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förslag för bevarande av naturvärden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om försiktighetsprincipen och kvävegödsling av skog. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om den gemensamma jordbrukspolitiken och landsbygdsprogrammet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en jämnare spridning av djurhållningen i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om krav på generella hänsyn. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om avgift på mineralgödsel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ekonomiska styrmedel och köttproduktion. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om mer verkningsfulla sätt att minska den diffusa spridningen av miljögifter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om miljöavgifter på silverjonemitterande hushållsmaskiner. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om hänsyn till regionala särdrag som skäl för mer långtgående miljökrav. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om båtregister och miljöfarliga bottenfärger. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om spridning av slam. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om EU:s fiskeriavtal med utvecklingsländer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om återhållsamhet med djuphavsfiske. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om oljeexploatering i känsliga naturområden som och . in i mandatperioden har regeringen äntligen presenterat en proposition om havspolitiken. På sina håll har denna emotsetts med stora förväntningar. När regeringen lade senaste fördjupade utvärdering är det bråttom! på is för att göra ännu en utredning, hävdade man att detta inte skulle leda till en tempoförlust i centrala delar av miljöarbetet eftersom regeringen skulle presentera propositioner om havsmiljö- och klimatpolitiken med förtur. Havsmiljön skulle alltså vara en av regeringens två prioriterade miljöfrågor. Vi kan nu tyvärr konstatera att regeringens proposition är tunn på miljöåtgärder. I ett försök att undvika att ta itu med de svåra problemen överfiskningen, jordbrukets överutnyttjande av kväve och fosfor har regeringen tidigare satsat på spektakulära men mindre genomtänkta förslag. Lyckligtvis har dessa utfiskning av skarpsill, storskaliga miljötekniska lösningar för att syresätta döda bottnar och en handel med utsläppsrätter för kväve och fosfor i en bubbla som omfattar hela tonats ned rejält eller försvunnit helt och hållet i propositionen. Regeringens havsmiljöpolitik har mest liknat en hafspolitik. Det är ett fall framåt att hafspolitiken nu ersätts med en början till en havspolitik. Dessvärre har denna havspolitik en inbyggd strukturell svaghet eftersom den har två mål ekonomisk tillväxt och havsmiljön utan att det finns en tydlig prioritering eller insikt om att en ekonomiskt och socialt hållbar utveckling förutsätter att utvecklingen är långsiktigt ekologiskt hållbar. Regeringens proposition lider av en brist på analys och insikt om varför havspolitiken inte lyckats . Regeringen hade med fördel kunnat ta del av den rapport som miljö- och jordbrukskottet skrivit med titeln av statens insatser inom havsmiljöområdet (rapporter från , 2008/09:RFR3, i fortsättningen kallad ). Regeringen föreslår nu några riktiga åtgärder, men i alltför stor utsträckning fortsätter man att ägna sig åt undanflykter och förhalningar, vilket även i detta fall ska skylas av symbolhandlingar. Exempelvis vill regeringen betona det internationella arbetet, utan att vara tydlig med vilka frågor den vill driva där och utan att den internationella satsningen upp tillräckligt av konkreta, riktigt verkningsfulla åtgärder på hemmaplan. Symbolhandlingen är skapandet av en ny myndighet oklart när. har i olika sammanhang presenterat konkreta förslag till åtgärder för att främja havsmiljön. I denna motion kommenterar vi en del av regeringens förslag och presenterar ett urval av våra egna förslag. Inriktningen av en sammanhållen svensk havspolitik instämmer i regeringens bedömning att det behövs en sammanhållen havspolitik. Det är dock viktigt att också den inhemska och den internationella politiken på området är sammanhängande. Den inhemska och den internationella politiken ska vara sammanhållna enligt den av antagna politiken för global utveckling (PGU), men det är den ibland inte på det havspolitiska området. Vi exemplifierar detta nedan. Inriktningen av den sammanhållna havspolitiken Ytterligare en aspekt är att regeringens förslag till inriktning är otillräckligt. Detta hänger ihop med att regeringens analys är bristfällig. Ett antal utgångspunkter och vägledande principer presenteras. Dessa har funnits med länge på den politiska dagordningen. Men regeringen har inte närmare diskuterat hur dessa principer tillämpats i praktiken, eller snarare vad som hindrat att de tillämpas i praktiken. Varför har t.ex. inte ekosystemansatsen fått genomslag i fiskeripolitiken, jordbrukspolitiken, skogspolitiken eller transportpolitiken? Varför gäller inte principen att förorenaren ska betala för areella näringar? Varför tillämpas en omvänd försiktighetsprincip, där man är försiktig med att ställa krav på verksamhetsutövare tills det är överbevisat att det behövs? Samhällsekonomisk kostnadseffektivitet är viktig. Men den kan också användas något godtyckligt. Resultatet kan i hög grad vara beroende av val av systemgränser, antaganden om osäkra förhållanden och hur effekter som inte kunnat kvantifieras eller värderas i beräkningen hanteras. Problemen accentueras när de förmenta kostnadseffektiva åtgärderna framför allt finns i utlandet. Hur säkra är kostnadsberäkningarna vad är t.ex. egentligen kostnaden för utbyggda reningsverk i , med tanke på politiska och administrativa osäkerheter? Hur hanterar man potentiell politisk signaleffekt till andra länder om inte rika har råd att minska utsläppen på hemmaplan, varför ska fattigare länder satsa egna resurser på att minska miljöbelastningen? genomförs inte samhällsekonomiskt kostnadseffektiva åtgärder för att de stör ett inflytelserikt särintresse, som politiskt möjliga åtgärder avfärdas för att de inte är samhällsekonomiskt kostnadseffektiva. Resultatet blir en politisk förlamning där inga åtgärder alls genomförs. I och med att dessa förhållanden inte ens nämns och diskuteras blir regeringens uppräkning missvisande. Regeringens förslag till inriktning på svensk havspolitik är alltför näringsorienterat. Propositionen ger uttryck för en felaktig borgerlig miljöpolitisk grundsyn, som i sin tur präglar dess förslag till havspolitisk inriktning: Genom en fortsatt tillväxt, med fler och växande företag, skapas en grund för att på lång sikt värna den resurs som havet utgör. Hållningen är bakvänd. En ekologiskt hållbar miljö är en förutsättning för social och ekonomisk hållbarhet . Havsmiljön bör vara överordnad andra havspolitiska intressen. Detta ska vara den övergripande utgångspunkten för den svenska havspolitikens inriktning. En svensk handlingsplan för det internationella samarbetet Regeringen skriver att den ska prioritera det internationella samarbetet för förbättringar av havsmiljön. Det är bra. Regeringen skriver att det behövs en samlad svensk handlingsplan för det internationella havsmiljöarbetet. Det är bara att instämma. Och det är bara att beklaga att regeringen inte redan tagit fram en sådan plan, eller åtminstone redovisat den för . Inriktningen av internationella havspolitiska samarbete Viktigt är inte enbart att regeringen tänker vara aktiv i diverse internationella forum med havsanknytning utan även vad regeringen tänker driva där. Det framgår oftast inte av propositionen. Nedan anges några exempel på hur anser att frågor bör drivas. När nu halva mandatperioden gått, och inför det viktiga EU-ordförandeskapet, har alltså inte regeringen kommit längre än så i en av de två miljöfrågor som den ändå säger sig prioritera. Det framgår också av regeringens Östersjöstrategi. Där redovisas vilka möten som avser att organisera under ordförandeskapet. Det som lyser med sin frånvaro är ett gemensamt möte mellan miljö- och jordbruksministrarna. Jordbruksministrarna ansvarar normalt för både jordbruks- och fiskefrågor, två näringar som starkt bidragit till utsatta läge och som haft svårt att ta till sig behovet av förändringar i sina respektive verksamhetsområden för Östersjömiljöns skull. Ett sådant möte skulle också vara en naturlig och lämplig uppföljning av den konferens som regeringen anordnade, på initiativ av den förra regeringen, i . Regeringen noterar korrekt att en påtaglig brist i det internationella arbetet inom det området har varit fragmentering och brist på tydliga prioriteringar, vilket inneburit att sektorsövergripande frågor inte har beaktats i önskvärd utsträckning. Dessvärre kan detsamma sägas om regeringens arbete. Även i avsnittet om vad regeringen avser angående EU:s havspolitik framgår att regeringen likställer miljön och tillväxt eller näringarna. Detta uttrycker just regeringens egen brist på prioriteringar eller insikt om att en ekologiskt hållbar utveckling på lång sikt är förutsättningen för tillväxt eller havsbaserade näringar. Detsamma gäller i avsnittet om för . Där vill regeringen framhålla att åtgärder som förbättrar miljö också bidrar till regionens tillväxt. I strategin accepterar regeringen europeiskt stöd till utbyggnad av infrastruktur för fossilgasledningar, även till , som regeringen i sin klimatpolitik säger sig acceptera gas enbart om investeringar görs på kommersiella villkor. instämmer i regeringens förslag om genomförandet av det direktivet och ett pilotprojekt för . Det ligger väl i linje med vad vi drivit i andra sammanhang. Arbetet för har i vissa avseenden kommit längre än i andra regioner i EU. Det är lämpligt och viktigt att arbetet för går snabbare än den gemensamma takten för EU. I pilotprojektet bör åtgärder för att uppnå god ekologisk status, genom att t.ex. minska övergödningen och spridningen av miljögifter, gå snabbare än den gemensamma takten för EU. Världsnaturfonden (WWF) har påtalat att EU:s jordbrukspolitik i praktiken innebär en subventionering av miljöförstörelsen i . Den är ett uttryck för principen att förorenaren får betalt för att fortsätta förorena. Detta är naturligtvis ohållbart. Vid översynen av EU:s jordbrukspolitik bör regeringen driva linjen att fortsatt indirekt subvention av verksamhet som bidrar till övergödningen av inte kan accepteras. EU:s jordbruksstöd bör gå till gränsöverskridande nyttigheter, som miljöanpassning av jordbruket. Vid översynen av EU:s fiskeripolitik bör driva linjen att målet för EU:s fiskeripolitik ska vara ekosystem i balans med goda fiskebestånd. Detta bör vara överordnat eventuella ekonomiska eller sociala mål, eftersom det på lång sikt är en förutsättning för ekonomiska och sociala mål. Eventuella ekonomiska mål bör enbart avse småskaligt och kustnära fiske som är av betydelse för levande kustsamhällen. Sociala konsekvenser av den reformerade fiskeripolitiken bör i första hand hanteras inom respektive lands arbetsmarknads-, utbildnings- och socialpolitik. EU ska inte fortsätta att understödja rovdrift på havsresurser av kortsiktiga sociala eller ekonomiska skäl. Regeringen betonar vikten av att svensk sjöfart ges samma förutsättningar som annan sjöfart. Tuffa, framsynta miljökrav kan underlätta för en näring att anpassa sig till krav som kommer förr eller senare, vilket också kan vara till fördel för den aktuella näringen. instämmer i regeringens bedömning att ska vara pådrivande i Helcomarbetet och att EU:s arbete i ska synkas med Helcoms plan. Helcom antog en ny, relativt ambitiös handlingsplan för miljö 2007 (Baltic Sea Action Plan, BSAP). motverkar uppfyllandet av beting för minskningen av övergödningen enligt BSAP. Detta går inte ihop med regeringens aviserade ambitioner att stärka Helcom långsiktigt som mellanstatlig aktör för havsmiljöarbetet i , eller att ska vara pådrivande för att arbetet med Helcoms handlingsplan för samordnas med motsvarande processer inom EU eller utgör en prioriterad åtgärd inom EU:s kommande strategi för . Ambitionen är god. Sammanhållningen inom den svenska politiken behöver förbättras för att ambitionen ska vara trovärdig. Regeringens ambitionssänkning när det gäller arbetet för biologisk mångfald i , genom t.ex. budgetnedskärningar eller rovdjurspolitikens oförmåga att beakta vikten av gynnsam bevarandestatus, går inte ihop med den redovisade avsikten för arbetet med EG:s naturvårdsdirektiv på havsområdet. Det är bra att regeringen föreslog nio nya områden till Natura 2000-nätverket. Men detta är något som man måste göra, enligt beslut i EU. förslag om skyddade områden skulle behöva genomföras för att regeringens nationella och internationella politik (med anspråk på att vara pådrivande, och inte enbart följa efter) ska hänga ihop. har föreslagit att av area skulle behöva skyddas till 2015. Mellanstatlig fond för internationella åtgärder Om tankarna om en gemensam förvaltning av och aspekter av vikt för miljö ska kunna bära frukt behövs finansiering. En mellanstatlig fond för internationella miljöåtgärder kan därför vara ett bra steg på vägen. anser att det kan vara värt att närmare pröva förslag om att också en del av EU:s medel för strukturfonderna (inklusive fiske) och landsbygdsutveckling ska kanaliseras till fonden. En förutsättning är att fonden har en tydlig inriktning och prioritering i linje med vad vi anfört ovan: att ekologisk hållbarhet är en förutsättning för ekonomisk och social hållbarhet , varför kortsiktiga ekonomiska och sociala hänsyn inte får ges prioritet framför ekologisk hållbarhet. Sociala frågor får lösas på annat sätt än t.ex. ett ohållbart nyttjande av naturresurser. Jordbrukssamverkan kom till genom ett gemensamt jordbruks- och miljödepartementsmöte, initierat av den förra regeringen, som genomfördes under ordförandeskap i Östersjöstaternas råd. Det är som nämnts beklagligt att den nya regeringen inte följt upp detta med ett gemensamt miljö- och jordbruksministermöte under förestående ordförandeskap i EU. Forskning visar att en av de stora orsakerna till övergödningen i är obalansen mellan djurhållning och foderodling. Obalanser på gårds- eller mikroregionnivå leder till en obalans i hela systemet. Det behövs en jämnare struktur på djurhållningen. Ett bra sätt att främja detta, som också får andra positiva miljöeffekter, är mer certifierat ekologiskt jordbruk. Jordbrukssamarbetet bör fokuseras på att främja ekologisk produktion. konstaterade att kommunerna inte har tagit ett ansvar för havsplaneringen och föreslog att ansvaret flyttas över till staten. Regeringen avfärdar utredningens förslag och föreslår att planeringen inom territorialvattnet ligger kvar hos kommunerna medan man fortsätter att utreda. En fysisk planering bör genomföras i hela havsområde. Utgångspunkten bör vara att det samlade trycket från alla befintliga och framtida aktiviteter inte får tillåtas överstiga vad ekosystemet tål. Avvägningar mellan olika intressen bör göras inom denna ram. föreslår att kommunerna behåller ansvaret för planeringen fram till en nautisk mil (1 852 m) efter baslinjen. Därmed kan kommunerna få ansvaret för de områden som är av vikt (och intresse) för dem. Länsstyrelserna bör dock ges i uppdrag att särskilt granska kommunernas planering av kust och kustnära havsområden utifrån ett övergripande havsmiljöperspektiv vid granskningen av de översiktsplaner som ska uppdateras regelbundet. Staten bör ha ett planeringsansvar för det öppna havet, dvs. området mer än en nautisk mil utanför baslinjen. Detta kan skötas av t.ex. eller en eventuell kommande samlad nationell havsmiljömyndighet. Det viktiga är att den berörda myndigheten ges ett övergripande ansvar för att kunna väga mellan olika intressen, ett tydligt uppdrag att prioritera havsmiljön samt instrument och resurser att göra det. Det är viktigt att planeringen sker samordnat mellan alla , att den baseras på internationellt överenskomna regionala principer, att den väger in både befintliga och framtida aktiviteter och att den utgår från vad ekosystemet klarar av. En plattform för samordnad planering mellan bör etableras. beskriver problemen och arbetet kring buller och hänsynsområden. Bland annat har i sin miljömålsöversyn framfört att det är viktigt att länsstyrelserna oftare än använder sin regleringsmöjlighet för att minska bullerstörningen från båttrafiken. föreslog i sitt reviderade delmål för sjöfartens påverkan att det 2015 ska ha upprättats områden med låg bullernivå i varje län. påpekade för utvärderingsgrupp att det är ett problem att det inte finns någon lagstadgad möjlighet att i ett hänsynsområde ställa krav på t.ex. låg fart och dämpad musik. Flera aktörer har påtalat problemen med vattenskotrar. Regeringen har i sin havspolitiska proposition inte ens berört problemen med buller eller hänsynsområden. anser att förslag till precisering om buller i ett reviderat delmål om sjöfart bör antas. Den regeländring som behövs för att kunna ställa krav på låg fart och dämpad musik i hänsynsområden bör genomföras. En möjlighet för kommunen att inrätta hänsynsområden och genom t.ex. föreskrift ytterligare reglera skotertrafiken bör utredas. Regeringen har tillsatt ett imponerande antal utredningar om myndigheter som har uppgifter som påverkar havsmiljön. föreslår regeringen att det bildas en särskild havsmiljömyndighet. Dock anser man att frågan först behöver utredas ytterligare. Det är inte underligt att regeringen haft svårt att landa i frågan om myndighetsstrukturen. Hur man än organiserar och delar upp ansvarsområden finns det relevanta frågor som hamnar utanför och irrelevanta frågor som hamnar innanför. Gränsdragningsproblem, och därmed samordningsproblem, är ofrånkomliga. Havets miljö påverkas inte enbart av vattnet som rinner ut från vattendragen utan också av kemikalier i produktion och konsumtion, av näringsämnen från jordbruket, av fisket, av utsläpp från vägtrafiken, av sjöfarten osv. I Samordningsgruppen för havsmiljöfrågor (Samhav) ingår hela 14 generaldirektörer för myndigheter med ansvarsområden som har betydelse för havsmiljön. Regeringen har inte presterat en ordentlig analys av problemet den vill lösa med en ny myndighet. innehåller å andra sidan en relativt heltäckande och tydlig beskrivning och analys av bristerna i den statliga styrningen av havsmiljöarbetet och vilken betydelse dessa brister har haft för genomförandeunderskottet. Några av de problem som MJU identifierat är att myndigheter vars verksamhet är av vikt för havsmiljön har olika mål (två tydliga exempel är och ) att målkonflikter inte hanteras på ett tydligt sätt att den statliga styrningen av myndigheternas havsmiljöarbete är otydlig att det finns en ryckighet i styrningen att samordningen mellan departementen i brister att har belastats med utredningsuppdrag och annat utan medföljande resursförstärkningar, något som gått ut över verkets möjligheter att genomföra den beslutade politiken att myndigheters resurser inte räcker för samarbete kring havsmiljön att det är oklart i vilken utsträckning centrala myndigheter eller regionala länsstyrelser ska informera kommunerna att vattenmyndigheterna saknar styrmedel för att genomföra åtgärder för att nå målen. Samordningsproblemen börjar högst upp. Från flera håll i myndighetsvärlden har man efterlyst tydligare stöd för havsmiljöarbetet från regeringen. Ett problem som påtalats är att andra departement än inte signalerat tillräckligt kraftigt till sina respektive myndigheter att havsmiljöarbetet ska ges ökad prioritet. Sådana problem löses inte genom att bilda en ny myndighet genom att slå ihop vattenmyndigheterna med delar av . Myndigheter med ansvarsområden av betydelse för havsmiljön Det behövs en mer integrerad havsförvaltning, med helhetssyn och tydlig prioritering av havsmiljön. Annars kommer sektorsindelningen, dvs. den splittrade ansvarsfördelningen inom och myndighetsvärlden, med största sannolikhet att fortsätta sätta stopp för genomförandet av nödvändiga åtgärder. För att komma till rätta med miljöproblem krävs samlade och väl samordnade insatser från en rad olika myndigheter och departement. Skapandet av en särskild myndighet kan vara ett bidrag till en sådan ökad samordning och integrering. Men den behöver inte vara det; det finns också andra sätt att förstärka integreringen, och bildandet av en ny myndighet kommer inte att räcka. Vi kommenterar nu några av de för havsmiljön viktigaste myndigheterna vid sidan av . Vattenmyndigheternas arbete kan vara av stor betydelse för miljöförhållanden i och . Det talar för att vattenmyndigheterna med fördel skulle kunna ingå i en ny havsmiljömyndighet tillsammans med delar av , i linje med ett kommande förslag som regeringen aviserar. Å andra sidan kan åtgärderna behöva utvecklas och genomföras i nära anslutning till aktörerna, utifrån situationen i varje vattenområde. Det talar för en mer decentraliserad organisation i linje med dagens. Kemikalieinspektionen konstaterar enligt att man inte haft resurser att medverka i vattenmyndigheternas arbete på ett bra sätt. är särskilt problematiskt, både vad gäller vattenmyndigheternas arbete och havsmiljöarbetet i stort.