mot · GX02N208 · 2009-09-23 00:00:00 — 4Villkoren för att utveckla landsbygden5 4.1Den egna förmågan alternativ5 6De långa avståndens land7 8Statliga verk och myndigheter8 9Servicenivån i de landsbygdsdominerade regionerna9 12Återbäringen till de utsatta regionerna12 13Starka kommuner skapar lokal utvecklingskraft13 14Bred mobilisering stärker framtidstron14 15En ny utredning av den regionala utvecklingspolitiken14 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om villkoren för att utveckla landsbygden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om den regionala utvecklingspolitikens mål. begär att regeringen lägger fram förslag på hur målformuleringar om sysselsättning och servicegrad kan vidareutvecklas så att de även innefattar en ambition om att minska de regionala obalanserna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om nationella och lokala planer för arbetsmarknadsregionerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om utbildning i de landsbygdsdominerade regionerna.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om omlokaliseringar av statliga myndigheter och företag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om tydligare direktiv för samverkan.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om samverkan som det normala mellan statliga myndigheter.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om utvidgad landsbygdsservice.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om fysiska kontor och IT.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om bostadsbyggandet.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett initiativ för samorganisation för landsbygdsbutikerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om bensinmackarna och landsbygden. begär att regeringen lägger fram ett förslag om hur en del av de värden som vattenkraften, vindkraften och mineralutvinningen genererar ska kunna återbördas till de regioner som är aktuella enligt vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om starka kommuner och utvecklingskraft.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utveckla möjligheterna för kommunmedborgare att delta i den lokala utvecklingen inom viktiga områden.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om fördjupad lokaldemokrati.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en ny regionalpolitisk utredning. 1 Yrkande 5 hänvisat till UbU. 2 Yrkandena 710, 16 och 17 hänvisade till KU. 3 Yrkande 11 hänvisat till CU. 4 Yrkande 15 hänvisat till FiU. Trots att flera landsbygdsregioner i har haft en negativ befolkningsutveckling främst på grund av låga födelsetal och ungdomars flytt till högskolor och universitet har inflyttningsströmmen ofta varit positiv . Att ta för givet att befolkningsutvecklingen skall följa dessa aktuella trender är enligt att göra sig till offer för en ödesstyrd framtidstro. Landsbygdsregionerna har stora utvecklingsmöjligheter, vilket bl.a. den parlamentariskt sammansatta (SOU 2006:101) konstaterade i sin utredning . Förutsättningarna för att lyckas med offensiva framtidssatsningar är emellertid att i första hand staten men även företagen och kommunerna ger landsbygden sådana villkor att man kan tillgodogöra sig alla positiva resurser. Här finns enligt vår mening det mesta kvar att göra. Den efterlängtade regeringspropositionen, byggd på helt eniga förslag, blev dock en stor besvikelse. Regeringens skrivelse till (2008/09:167) visar enbart den handlingsförlamning och det ointresse som regeringen visat de ca tre miljoner medborgare som bor och verkar utanför de större städerna. Att inte ta till vara landsbygdens stora möjligheter skadar landets framtid och vår sociala, miljömässiga och ekonomiska utveckling. i ett konkret framtidsperspektiv kan landsbygdsregionerna komma att bli den potential för en mer hållbar samhällsutveckling som de flesta riksdagspartier nu säger sig kräva. De omständigheter och resurser vi bl.a. tänker på är följande: Oställningen till förnybar energianvändning med bl.a. ökad användning av biobränslen, vindkraft och nya energigrödor på obrukad åker- och ängsmark. Mycket stora skogstillgångar i väl skötta skogar av hög kvalitet. Den ökade efterfrågan på byggmaterial, möbler och finsnickerier i trä. Den ökade efterfrågan på ekologisk produktion av livsmedel kräver större odlingsområden, där obrukade markarealer behöver tas i anspråk. Det väl utvecklade jordbruket internationellt sett har en stor potential för expansion och kvalitativ utveckling. Den stora mängden av småföretag inom alla näringssektorer som med en bättre omgivande infrastruktur har stora expansionsmöjligheter. Landets stora mineraltillgångar för industriell utveckling. Det stora antalet företag med omfattande primärproduktion av metaller, pappersmassa och träråvara som med en framsynt satsning på vidareförädling via forsknings- och utvecklingssatsningar kan ge landet och landsbygden en stor sysselsättningsökning och starkt ökade exportintäkter. Landsbygdens människors stora och breda yrkeskunskaper som i sig även utgör en stor möjlighet för ett väsentligt utökat entreprenörskap. Landsbygdens attraktiva boendemiljöer med stora expansionsytor för en ökad befolkning. Landsbygdens mångsidiga kulturproduktion, starka nätverk och omfattande föreningsverksamheter som en stor social tillgång för en ökad befolkning. 4Villkoren för att utveckla landsbygden För att tillgodogöra sig alla dessa sammanlagt mycket stora utvecklingsmöjligheter behöver i första hand staten men också andra aktörer som de privata och kooperativa företagen samt kommunerna skapa en långsiktig strategi för att göra landsbygdsregioner till ännu mer attraktiva framtidsmiljöer för människor i och övriga länder. Till de viktiga insatsområdena hör enligt vår mening följande politiska beslutsområden: En väl fungerande infrastruktur i hela landet. Ett brett och kvalificerat serviceutbud av offentliga, privata och kooperativa tjänster. En slagkraftig och uthållig finansiell infrastruktur som garanterar strategiskt viktiga investeringar i landsbygdsdistrikten. Ett stort, brett och flexibelt utbildningssystem för unga och vuxna medborgare. Ett stabilt och utvecklingsinriktat skatteutjämningssystem för kommunerna i landet. Ökade möjligheter för landsbygden att få ett stort inflytande över i första hand investeringsmedel för infrastruktur och offentlig service. Ökade möjligheter för landsbygdsbefolkningen att själva få bygga upp lokala strukturer för viss service, entreprenörskap och finansiering. 4.1Den egna förmågan alternativ Som en kontrast till regeringens defensiva och passiva politik vill stoppa landsbygdens uttunning och ökade regionala klyftor. vill bidra till att den optimism och folkliga handlingskraft som finns i tas tillvara. vill demokratisera den svenska regionala utvecklingspolitiken och svensk landsbygdspolitik. Det handlar om makt och fördelning av resurser, men också om att mobilisera utvecklingskraften i alla regioner. anslutning till EU och internationaliseringen i övrigt innebär en stor strukturomvandling på kapitalets villkor samt att regionernas roll ökar. I denna situation måste demokratin och medborgarnas delaktighet i samhällsutvecklingen förstärkas. I den framtida politiken får man inte bara se till problem och brister utan istället se till regionens och den lokala ortens möjligheter. Utan en stark tilltro till den egna förmågan och den egna bygdens möjligheter hjälper det inte med stöd. Det som ovan anförs om utveckling av landsbygden bör som sin mening ge regeringen till känna. Nedifrån-och-upp-perspektivet (bottom up) måste få råda. Det är först då man kan ta tillvara de offentliga resurserna effektivt, dvs. att den regionala utvecklingspolitikens mål måste vara att ge likvärdiga förutsättningar för individer, hushåll och företag, oberoende av bostadsregion. Medlet kan vara en offensiv regionalpolitik som inriktas mot regioner som har förutsättningar för en framtida självgående tillväxt. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den borgerliga regeringen har sitt intresse vänt åt ett helt annat håll och vänder ryggen åt de utsatta regionerna. Bit för bit tas pengar och andra resurser från inland, landsbygder och från storstädernas miljonprojektområden för att sänka skatter och öka inkomster för dem som bor i välbärgade områden. Den borgerliga regeringen urholkar en solidarisk skatteutjämning, vilket hindrar tillväxt, service och välfärd i våra lands- och glesbygder. Det blir mindre pengar till kommuners och landstings satsningar på vård, skola och omsorg. Privatisering inom skolan och omsorgen bidrar med kostnadsökningar för såväl kommuner som den enskilde, vilket innebär att skolor och annan välfärdsservice läggs ner på mindre orter. Regeringen tar inte sitt nationella ansvar. I det nationella ansvaret ligger enligt att skapa likvärdiga förutsättningar för individer, hushåll och företag oberoende av bostadsregion. Det måste vara den regionala utvecklingspolitikens mål. Det betyder att det är statens ansvar att se till att den egna försörjningen kan upprätthållas även av personlig eller ekonomisk kris, antingen genom direkta statliga stöd vid t.ex. arbetslöshet eller höga boendekostnader eller genom statsbidrag till kommuner, t.ex. försörjningsstöd. Det är även statens ansvar att se till att olika regioner har tillgång till en fungerande infrastruktur i vid mening. Bredband, vägar och järnvägar är en del av den helt avgörande infrastrukturen för en regions överlevnad. Andra delar är vård, skola, omsorg och kultur. Det räcker med att en del av denna helhet försvagas, så försvagas dessa regioners möjlighet att utvecklas och växa till. anser att vi behöver formulera mer offensiva och operativa mål som höjer ambitionsgraden för att få en rättvisare och jämnare utveckling av tillväxt och sysselsättning i landet. Dessa mål kan sedan ligga till grund för en mer medveten styrning av resurser där ett helhetsgrepp kan tas för aktiva insatser som skapar bättre möjligheter till tillväxt, stärker lokala arbetsmarknader, samordnar statliga företags strategier och lokalisering osv. Vi föreslår därför att begär att regeringen lägger fram förslag på hur målformuleringar om sysselsättning och servicegrad kan vidareutvecklas så att de även innefattar en ambition om att minska de regionala obalanserna. 6De långa avståndens land Vi vet att skillnaden mellan olika regioners ekonomiska utveckling beror på förhållanden som folkmängd, möjligheter till transporter och andra former av kommunikationer, men även faktorer som närhet till utbildning och forskning spelar stor roll. anser att man i de olika arbetsmarknadsregionerna måste öka ansträngningarna väsentligt för att få till de smartaste och mest attraktiva kollektiva transportlösningarna för arbetspendlande. Det kan handla om att tidtabeller kan kroka i varandra så att väntetiderna blir så korta som möjligt vid övergången mellan olika färdmedel och att de kollektiva transporterna har högre turtäthet, blir snabbare och bekvämare för att kunna konkurrera med bilen som färdmedel. De flesta företag säljer på en lokal marknad. I en enkät gjord av 2007 uppger två av fem av dessa företag att deras varor eller tjänster skulle kunna säljas på en nationell och internationell marknad. Här behövs insatser för att vidga marknaden. Vi nämner i en annan motion frågan om exportstöd men även nationellt måste myndigheter och organisationer hjälpa till med informationsinsatser och andra stöd till marknadsutvidgning. Genom flexibilitet, förmåga till kundanpassning och genom samarbete mellan de små företagen kan man kompensera för ett perifert läge. Denna verksamhet bör initieras av t.ex. . vill därför se en nationell plan för hur vi skall möta de utmaningar som vi står inför när det gäller att alltmer dels smälta samman arbetsmarknadsregionerna till en helhet, dels utveckla samlade ekonomi och gemensamma välstånd. Vi är övertygade om att varje region behövs i detta arbete. Men det krävs också lokala planer inom varje arbetsmarknadsregion som analyserar var problemen för ett utökat arbetspendlande ligger. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En allt större del av produktionen sker inom tjänste- och servicesektorn. Även inom den traditionella industrin ökar kunskapsinnehållet i förädlingsprocesserna. Efterfrågan på välutbildad arbetskraft ökar. Men utan kunskap tenderar även enkla göromål bli svårhanterliga. Det gäller att kunna använda datorer och Internet för att klara av att betala räkningar, att kunna programmera den nya tv-apparaten och tusentals andra nya krav i vår närmiljö. Utbildning och forskning var knuten till ett fåtal orter. Regionaliseringen av högskolorna har betytt mycket för att jämna ut skillnaderna i utbildningsnivåer mellan storstäder och övriga . anser att högskolorna i ökad omfattning måste stärka sin närvaro till fler orter och kunna erbjuda kvalificerad yrkesutbildning, samt aktivt medverka i landsbygdens näringslivsutveckling. Ökade satsningar på vidareutbildning, även vid folkhögskolor och studieförbund, är åtgärder som kan stärka landsbygdens utvecklingskraft. Bland de första åtgärder den borgerliga regeringen vidtog var att dra ner på komvux- och AMS-utbildningarna. Detta slog särskilt hårt mot redan hårt drabbade regioner eftersom utbildningsnivån generellt där är lägre än i övriga landet. inriktning på utbildning i de landsbygdsdominerade regionerna motverkar en sådan utveckling. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8Statliga verk och myndigheter De statliga myndigheterna och statliga affärsverken skall ha ett tydligare ansvar vad gäller lägsta garanterad servicenivå och delta i samordnade lösningar. Vi menar att regeringen måste konkretisera det regionalpolitiska ansvaret i regleringsbrev och avtal och att statliga myndigheter och bolag, t.ex. i årsredovisningarna, skall ges i uppdrag att återrapportera hur de uppfyllt de regionalpolitiska målen . De regionala arbetsmarknaderna i ser mycket olika ut både vad gäller antal arbeten och i vilka sektorer dessa arbeten finns. Enligt tidigare erfarenheter från t.ex. 1960 och 1970-talen genomfördes med framgång omlokalisering av statens verksamheter. Dessa lokaliseringar har haft mycket stor betydelse för de orter som kommit i fråga. Dessa omlokaliseringar berörde i den största omflyttningen ca 11000 tjänster. En utvärdering kom bl.a. fram till att omlokaliseringarna innebar påfrestningar för såväl berörda myndigheter som enskilda individer. påverkades mottagningsortens befolkningsunderlag och skatteunderlag positivt, samt att arbetsmarknaden breddades. Ny personal har också vitaliserat ett flertal myndigheter. Omlokalisering av statlig verksamhet kan således vara ett verktyg både för att främja en myndighets utveckling och för den regionala utvecklingen i . har statlig verksamhet av tradition och logistiska skäl placerats i huvudstaden, när regional närvaro inte varit nödvändig. Den alltmer avancerade informationstekniken gör nu också myndigheter mer lättrörliga. Den borgerliga regeringens nedläggning och omstrukturering av ett antal myndigheter kommer istället att negativt påverka arbetsmarknadsregionerna utanför storstäderna. menar däremot att statliga myndigheter och företag bör kunna etableras på mångaorter. vill understryka att varje beslut om omlokalisering av befintlig verksamhet eller lokalisering av nya myndigheter bör föregås av noggranna överväganden. De möjligheter som står till buds för att åstadkomma en bättre regional balans måste så långt som möjligt tas till vara. En plan för omlokalisering bör upprättas. Omlokaliseringsplanen bör vara långsiktig på fem alternativt . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 9Servicenivån i de landsbygdsdominerade regionerna De genomgripande nedskärningar av servicen som (Fk), och Arbetsförmedlingen (Af) har genomfört har i hög grad drabbat landsbygdens tre miljoner invånare. Detta är en utveckling som också skall ses mot bakgrunden av polisens nästan totala frånvaro i många kommuner, nedläggningen av , SJ:s prioritering av storstadstrafiken, nedläggningen av många apotek i mindre kommuner m.m. från större delen av landet och infrastrukturens sämre utveckling utanför storstäderna. En anledning till att större delen av får en allt sämre, i första hand statlig service, är att regeringen via bolagsbildning gjort företagsekonomin viktigare än huvudmålet bra service till alla medborgare. En annan orsak är att regeringarna glömt eller struntat i att via ägardirektiv och regleringsbrev se till att den statliga servicen och infrastrukturen har en hög kvalitet i hela riket. Vanföreställningar om effektivitet, kvalitet och kompetens i de statliga verkens ledningar spelar också en roll när vi skall försöka förklara varför det som sker tillåts att fortsätta. Resultatet visar sig genom att t.ex. ett sämre serviceutbud minskar en orts attraktionskraft och i förlängningen påverkar flyttströmmarna. Det blir svårt att behålla den personal man har och att nyanställa blir nästan omöjligt. I en postenkät som gjorde 2007 säger åtta av tio företagare att service har viss eller stor betydelse för deras möjlighet att utveckla och driva företaget. Många har dessutom varit tvungna att ta från sin arbetstid (och därmed sin vinst!) för att lägga ner tid på att bevara bygdens serviceutbud. menar att det nedifrån-och-upp-perspektiv som partiet står för direkt motsvarar det krav som förs fram i den statliga utredningen service i samverkan om att sätta medborgaren i centrum. Utredningen, som har lagt två delbetänkanden, pekar också på ett antal andra villkor som måste uppfyllas för att den negativa utvecklingen skall vändas. Dessa står väl i samklang med regionala politik. I utredningen förs fram krav på att myndigheter skall ha en skyldighet att samverka. Ingen tar ansvar för helheten, saker trillar mellan stolarna och enskilda medborgare men även kommuner råkar illa ut. Detta faktum måste förändras genom tydligare direktiv från regeringen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Samverkan skall vara det normala inte undantag. Det kan verka förvånande att ett land som med en månghundraårig förvaltningstradition ännu inte har lyckats skapa en statlig service som i högre utsträckning fått ett medborgarperspektiv. De initiativ som funnits har antingen varit relativt halvhjärtade eller drivits fram av eldsjälar. Eldsjälar är bra men skapar en sårbarhet som inte bör råda på detta område. Hela samverkansmodellen har förblivit ad hoc-lösningar. Offentliga och privata resurser skall kunna agera tillsammans och de ideella organisationernas resurser skall tillvaratas. Den rena landsbygdens serviceproblem måste få särskild uppmärksamhet. Det som ovan anförs om samverkan bör som sin mening ge regeringen till känna. fungerar samordning och samverkan mellan statliga och kommunala serviceleverantörer mycket ojämnt eller inte alls. Kommunerna har kunskapen om vårt dagliga liv och vår verksamhet på ett sätt som staten inte har. Man har därför en överlägsen möjlighet att analysera vilka behov den enskilde medborgaren har. kan sedan vara den länk över till staten som behövs. En sådan framtida ordning skulle betyda att planerings- och styrprocessen skulle utgå från kommunens analyser och förbättra regeringens beslutsunderlag. Medborgarkontor är i många kommuner ett inarbetat begrepp. skapas statliga servicekontor men endast med tre statliga aktörer som medlemmar Af, Fk och . I en ny anda av samverkan mellan stat och kommun skall naturligtvis dessa verksamheter samordnas och eventuella problem med huvudmannaskap undanröjas. På denna punkt vill vi ha utvidgade servicekontor enligt Lokala serviceutredningen. Det är förslag där också ideella och privata servicegivare kan delta i samverkan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Enligt har medborgarna och företagen rätt att förvänta sig att på ett likvärdigt sätt erhålla offentligt organiserad service. Det skall inte ha någon betydelse om man är ung eller gammal eller har svårt eller lätt att ta till sig information. Det skall inte heller ha någon betydelse om man bor i tätort eller på landsbygden. En sådan politik betyder att människor i små tätorter och på landsbygden kan förvänta sig fysiska kontor som kombineras med IT-service. Även här fordras att regeringen tar ett fastare tag om verksamheten och tydliggör myndigheternas roll i denna utveckling. Viss kompensation kan nås genom att Internet kan användas och jämna ut bristen på service. I de mest glesa och perifera områden är vinsterna som störst. Det betyder att ett fungerande bredband blir än viktigare i dessa områden. För att effektivisera regeringsutövandet bör en permanent statssekreterargrupp tillsättas där de departement som berörs mest i dessa frågor samverkar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har hindren för byggandet av bostäder i små tätorter och på landsbygden i övrigt varit så stora att bostadsproduktionen helt stannat av i ett stort antal kommuner. har detta fortsatt trots en konstaterad och i många kommuner ökad kö av bostadssökande till både lägenheter och småhus. Ett hinder har varit en rädsla hos kommunala bostadsbolag, som för övrigt varit de enda som överhuvudtaget engagerat sig i planeringen av nya flerfamiljshus, att på nytt få ett bostadsöverskott som gröper ur bolagens ekonomi. föreslår i en bostadspolitisk motion en försäkringslösning för att få igång bostadsbolagens byggande. De största hindren har emellertid varit en kraftig kostnadsökning för nyproduktionen och oviljan hos affärsbankerna att finansiera nya bostadsbyggen utanför storstäder och residensorter. Oligopolsituationen i många underleverantörsled och utslagningen av ett stort antal små lokala byggbolag har i förening med en stark högkonjunktur bidragit till en så kraftig kostnadsökning i hela landet att kommunerna tvekat att sätta igång nya flerfamiljshusbyggen trots den förbättrade efterfrågan. Endast i områden med lokala sparbanker har byggandet av främst småhus kunnat hållas igång men på en låg nivå även där. Vi tar upp de lokala sparbankernas betydelse i en annan motion. vill utifrån det läge på bostadsmarknaden, som vi nu kan konstatera i majoriteten av landets kommuner, pröva en rad nya åtgärder för att öka byggandet även utanför de större tätorterna. Till de insatser vi vill pröva hör ett investeringsbidrag för finansiering av bostäder i områden med bostadsbrist, stöd till stärkande av de lokala sparbankerna och deras finansieringsverksamhet samt särskilda investeringsstöd till byggandet av flerfamiljshus med inslag av bostäder för studenter. Mer om detta finns i vår bostadspolitiska motion. För att få en helhetsinriktad och regionalt utvecklande bostadspolitik behöver en ny regionalpolitisk utredning ta hänsyn till ett skapande av en långsiktigt hållbar policy för en socialt ansvarsfull och miljöriktig bostadsstrategi. Att få igång byggandet på särskilt landsbygden har dessutom stor betydelse för att stärka den ekonomiska tillväxten utanför storstadsregionerna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Landsbygden har på grund av outvecklad infrastruktur aldrig fått en ärlig chans att visa hela sina utvecklingskraft i då dessa regioners rika resurser blir alltmer efterfrågade. Lanthandeln och bensinmackarnas fortsatta utglesning är ett direkt hot mot möjligheten att fortsätta att bo i vissa delar av landet. Lanthandeln i kännetecknas både av positiva eldsjälar och pessimistiska handlare. Tyvärr domineras denna del av dagligvaruhandeln av butiksägare som håller på att ge upp eller gjort sorti från marknaden. Människor måste kunna känna sig trygga i förvissningen om att ha tillgång till nödvändiga dagligvaror.