mot · GW02MJ17 · 2009-04-01 00:00:00 — Statligt riskkapital ska sätta fart på kommersialiseringen av miljöteknik (se avsnitt Industri). ska ta större ansvar för morgondagens miljöteknik (se avsnitt Industri). Öka stödet till miljöteknikexport (se avsnitt Industri). Öka satsningarna i energiforskning (se avsnitt Industri). Klimatinvesteringsprogrammen (Klimp) ska återinföras och bli än mer effektiva än förut (se avsnitt Politiken i ). Genomföra ett branschprogram för vindkraftsindustrin (se avsnitt Industri). Öka investeringarna i järnväg (se avsnitt Transport). 4.2.1Utsläppen i till 2020 Vårt förslag: Utsläppen i i den sektor som inte handlar med utsläppsrätter bör vara lägre än utsläppen under förutsättning att EU, efter en internationell överenskommelse i , lägger ut 30 procents utsläppsminskning i den handlande sektorn. Med dessa förutsättningar kommer de totala utsläppen i att minska med . Om EU i stället lägger ut i den handlande sektorn, bör målet för den icke-handlande sektorn revideras. Målet för den icke-handlande sektorn ska genomföras i och ska inte omfatta åtgärder i andra länder. Upptag och utsläpp till och från skogsbruk och annan markanvändning bör inte inkluderas i det nationella målet . Mot bakgrund av klimatfrågans allvar är det mycket angeläget att tar sitt fulla ansvar som högt utvecklat industriland för att gå före i klimatarbetet. måste ha högre ambitioner för arbetet på hemmaplan än vad regeringen föreslagit och dessutom höga ambitioner i det internationella klimatarbetet. Detta bör uttryckas genom separata mål för nationellt och internationellt klimatarbete. För det nationella målet utgår vi från samma ambitioner som de rödgröna partierna uttryckte i vår gemensamma reservation i Klimatberedningen, nämligen att de totala utsläppen av växthusgaser i bör minska . Sammanlagt innebär detta en minskning med koldioxidekvivalenter. Vi noterar att regeringen i propositionen har valt en annan teknik att formulera målet än vad som föreslogs av Klimatberedningen och som tillämpat. I stället för ett mål för de totala utsläppen i landet föreslår regeringen att målet ska relateras till utsläppen i de verksamheter som inte omfattas av systemet för handel med utsläppsrätter. En viktig bakgrund till detta är att EU:s utsläppshandel inte längre kommer att arbeta med separata nationella tak för tilldelning av utsläppsrätter utan i stället ha ett gemensamt tak för hela EU. Det blir då svårt att längre arbeta med och följa upp ett nationellt mål för de totala utsläppen i . Mot denna bakgrund instämmer vi i regeringens bedömning att det är mer lämpligt att uttrycka det nationella målet som en procentsats av utsläppen i den icke-handlande sektorn. Vi förutsätter att EU, efter en internationell överenskommelse i , lägger ut 30 procents utsläppsminskning i den handlande sektorn, vilket i skulle motsvara . Återstående utsläppsreducering, , bör då uppnås i den icke-handlande sektorn, vilket motsvarar en utsläppsreducering med . Vi föreslår mot denna bakgrund att det nationella målet fastställs till 45 procents utsläppsminskning i den icke-handlande sektorn . Om EU i stället lägger ut 20 procents utsläppsminskning i den handlande sektorn, ska målet för den icke-handlande sektorn revideras. Upptag och utsläpp till och från skogsbruk och annan markanvändning bör inte inkluderas i det nationella målet . 4.2.2Mål för insatser utomlands till 2020 Vår bedömning: bör ha högt ställda ambitioner i vårt stöd till klimatinsatser i andra länder. Vi vill därför minska utsläppen i andra länder i förhållande till hur utsläppen såg ut i den icke-handlande sektorn i . Detta är samma storleksordning som regeringen föreslår. Fokus ska ligga på stöd till klimatarbete i utvecklingsländer. Värdet av olika instrument och metoder för stöd till klimatarbetet i andra länder ska närmare utvärderas mot bakgrund av vunna erfarenheter och resultatet av kommande internationella överenskommelser om instrument och former för klimatåtgärder i andra länder. Vi avser att därefter återkomma med förslag på hur ett mål för klimatinsatser i andra länder bör utformas. och andra industrialiserade länder måste ta ansvar och bidra till finansieringen av utsläppsminskningar i andra länder. Till skillnad från regeringen ser vi dock inte detta som ett sätt att minska vårt ansvar för att gå före och uppnå kraftiga utsläppsreduceringar i . måste klara av bådadera, och det bör uttryckas genom separata ambitiösa mål för klimatarbetet i och utomlands. Regeringens klimatmål innebär att en tredjedel av den föreslagna utsläppsreduceringen på i den icke-handlande sektorn ska kunna uppnås genom utsläppsreduktioner i andra länder. Detta motsvarar koldioxidekvivalenter. Vi anser att målet för utsläppsreduktioner i andra länder bör vara i den storleksordningen. Till skillnad från regeringen anser vi att internationella klimatinsatser främst ska riktas mot utvecklingsländer. Flera olika instrument och metoder finns tillgängliga eller diskuteras, genom vilka industriländer kan stödja klimatarbetet i utvecklingsländer. Hit hör bland annat mekanismen för ren utveckling, CDM, som fått utstå mycket kritik bland annat för osäker prövning och i flera fall tvivel om det rör sig om projekt som inte skulle ha genomförts ändå. Till klimatmötet i finns ett antal nya förslag till finansiering av klimatinsatser och anpassning i utvecklingsländer. I kapitel 5 redovisas våra förslag till svensk inriktning i detta arbete. De rödgröna partiernas inriktning är att internationella insatser på klimatområdet främst ska rikta sig till utvecklingsländer. Vi vill närmare utvärdera existerande instrument och metoder och avvakta kommande internationella överenskommelser om nya slag och stödformer för klimatåtgärder i andra länder och utifrån dessa erfarenheter återkomma med förslag till hur ett mål för klimatinsatser i andra länder bör utformas. Vår bedömning: Utsläppen av växthusgaser i ska reduceras 2050 i förhållande till 1990. Klimatberedningen var överens om att bör ta sin del av det globala ansvaret för att ökningen av den globala medeltemperaturen begränsas till jämfört med den förindustriella nivån samt inriktningen att utsläppen av växthusgaser i bör vara lägre än 1990. Regeringen väljer att formulera sin vision på ett annorlunda sätt. Visionen är att 2050 inte har några nettoutsläpp av växthusgaser i atmosfären. Vi anser att detta uttryckssätt öppnar för betydande oklarheter. Hur ser regeringens tolkning av begreppet nettoutsläpp ut? I propositionstexten antyds bland annat att kolsänkor i skog och mark ska räknas in. Håller regeringen öppet för att även insatser i andra länder ska kunna räknas in vid beräkningen av visionen? En vidlyftig tolkning av begreppet nettoutsläpp skulle kunna innebära en öppning för fortsatt stora växthusgasutsläpp i , som inte ens skulle nå upp till den undre gränsen för utsläppsreduktion i Klimatberedningens intervall. Vi föreslår att målet ska formuleras med den metod som Klimatberedningen föreslog och ligga på den högre gränsen i beredningens föreslagna intervall, det vill säga en utsläppsreduktion i förhållande till nivå. De rödgröna partiernas förslag till energipolitiska mål behandlas i avsnitt 7, Energi. Där föreslås tre energipolitiska mål. Certifikatsystemet för förnybar elproduktion ska vidareutvecklas. Målet bör sättas till ny el från förnybara källor 2020, och det långsiktiga målet för ny förnybar el ska vara till 2030. Ett mål om 25 procents effektivare energianvändning bör sättas upp till 2020. Andelen förnybar energi 2020 bör vara av den totala energianvändningen. 5.1Behovet av en ny internationell klimatregim Utsläppen av växthusgaser uppgick till ca koldioxidekvivalenter. Enligt FN:s klimatpanel IPCC:s fjärde utvärderingsrapport har de globala utsläppen av växthusgaser ökat med och . Om inget görs kommer de globala utsläppen enligt IPCC:s referensscenarier att öka . om klimatförändringar, klimatkonventionen, utgör basen för det internationella samarbetet inom klimatområdet. Klimatkonventionens övergripande mål är att stabilisera halten av växthusgaser i atmosfären på en nivå som förebygger farlig mänsklig inverkan på klimatsystemet. I konventionen fastställs ett antal centrala och övergripande principer för det internationella klimatarbetet. Enligt dessa bör parterna skydda klimatsystemet åt nutida och kommande generationer i överensstämmelse med sitt gemensamma, men differentierade, ansvar och respektive förmåga. Det ankommer på industriländerna att ta ledningen i detta arbete. Klimatkonventionen innehåller skyldigheter för industriländerna gentemot utvecklingsländerna, bl.a. i fråga om stöd till kapacitetsuppbyggnad, teknologiöverföring samt anpassning till och åtgärder för minskad påverkan på klimatet. enades man om Kyotoprotokollet, som trädde i kraft . I Kyotoprotokollet åtar sig industriländerna att minska sina nettoutsläpp av växthusgaser med som ett genomsnitt under den första åtagandeperioden, åren 20082012, jämfört med nivå. Flertalet länder, däribland utvecklingsländerna, saknar åtaganden om utsläppsbegränsningar för den första åtagandeperioden. Länderna med åtaganden om utsläppsbegränsningar kan, förutom att minska utsläppen i det egna landet, även utnyttja Kyotoprotokollets flexibla mekanismer och de får även tillgodoräkna sig vissa upptag av koldioxid i s.k. kolsänkor. De flexibla mekanismerna innefattar mekanismen för ren utveckling (CDM) som innebär att länder med åtaganden får tillgodogöra sig utsläppsminskningar som sker genom projekt i länder utan åtaganden samt gemensamt genomförande (JI), som innebär att länder med åtaganden får tillgodoräkna sig utsläppsminskningar som sker genom projekt i andra länder med åtaganden. Mekanismerna innefattar även handel mellan länder med de utsläppsenheter som tilldelats varje land under Kyotoprotokollet, s.k. assigned amount units, AAU:er. Kyotoprotokollets första åtagandeperiod löper ut . En ny internationell överenskommelse om fortsatta åtaganden om bindande och kvantitativa utsläppsreduktioner behöver träffas fattas . En överenskommelse om en ny klimatregim kan förhoppningsvis kunna träffas vid partsmötet i . 5.2Sveriges agerande i de internationella klimatförhandlingarna Vår bedömning: Regeringen bör verka för att EU intar en ledande roll i de internationella klimatförhandlingarna. Bindande, kvantitativa åtaganden för perioden närmast efter 2012 bör omfatta alla industriländer. bör agera för att industriländernas utsläppsreduktioner ska uppgå till till 2020. Utsläppen i industriländerna bör minska till 2050. De snabbt växande ekonomiernas samlade utsläpp bör minska under ett s.k. business-as-usual-scenario till 2020 för att målet om maximalt global temperaturhöjning ska ligga inom räckhåll. bör agera för att utsläppen per capita konvergerar. bör vara drivande för global utsläppshandel inom konkurrensutsatta energiintensiva industrier, exempelvis stålindustrin. har en nyckelroll fram till och med vårt ordförandeskap i EU och under de internationella förhandlingarna om en ny klimatregim. Regeringen bör verka för att EU intar en ledande roll i de internationella klimatförhandlingarna. För att den globala medeltemperaturen ska begränsas till jämfört med den förindustriella nivån krävs stora utsläppsminskningar. Därför är det avgörande att en framtida klimatregim så långt möjligt slår fast vilka utsläppsminskningar som bör ske globalt såväl på längre som kortare sikt. Det är också önskvärt att den framtida klimatregimen i så stor utsträckning som möjligt slår fast hur utsläppsminskningarna på ska fördelas mellan länder. Bindande, kvantitativa åtaganden för perioden närmast efter 2012 bör omfatta alla industriländer. Åtaganden bör vara absoluta i så många länder som möjligt samt omfatta alla former av växthusgasutsläpp för att ge säkerhet om att verkningsfulla utsläppsreduktioner verkligen kommer att ske. Enligt IPCC bör industriländernas utsläpp minska till 2020 för att halten av växthusgaser i atmosfären kring 400450 ppmv koldioxidekvivalenter ska ligga inom räckhåll. Ny forskning visar att det kan krävas ännu större utsläppsreduktioner om vi ska lyckas begränsa den globala uppvärmningen till . bör agera för att industriländernas utsläppsreduktioner ska uppgå till till 2020. Utsläppen i industriländerna bör minska till 2050. Även de snabbt växande ekonomiernas samlade utsläpp bör minska under ett s.k. business-as-usual-scenario till 2020 för att målet om maximalt global temperaturhöjning ska ligga inom räckhåll. bör agera för att utsläppen per capita konvergerar. bör också vara drivande för global utsläppshandel inom konkurrensutsatta energiintensiva industrier, exempelvis stålindustrin. Det skulle kunna minska de globala utsläppen och gynna de företag som utvecklar mer klimatvänliga tekniker utan att försämra den internationella konkurrensen. Vår bedömning: bör agera för att CDM utvecklas, förenklas och förbättras så att det säkerställs att åtgärderna håller hög kvalitet och leder till verifierbara, additionella utsläppsminskningar. Regeringen bör aktivt medverka till uppbyggnaden av globala instrument för tekniköverföring. bör ta initiativet till att, tillsammans med organisationer som FN och , medverka till finansiering av stimulansåtgärder för teknisk utveckling inriktad på utvecklingsländernas förutsättningar. bör erbjuda sitt aktiva stöd för tekniksamarbetsprogram med snabbväxande ekonomier, till exempel och , och definiera sektorer där svenskt kunnande kan spela en särskild roll. Genom överföring av miljövänlig teknik kan man möjliggöra att utvecklingsländer utvecklar en ekologisk hållbar industri utan att gå omvägen runt skadliga utsläpp. De mekanismer som utvecklats i detta syfte är de projektbaserade mekanismerna CDM. bör agera för att CDM utvecklas och förbättras så att det säkerställs att åtgärderna håller hög kvalitet och leder till verifierbara, additionella utsläppsminskningar. Spridning och tillgängliggörande av ny teknologi fordrar ytterligare insatser vid sidan av de mekanismer som finns under Kyotoprotokollet och utökat bistånd. Nya, innovativa, mekanismer som attraherar stora flöden av privat kapital till investeringar i ny teknologi behöver utvecklas. Dessa bör vara utformade så att bidraget står i proportion till utsläpp och ekonomisk förmåga. Regeringen bör aktivt medverka till uppbyggnaden av globala instrument för tekniköverföring. bör även ta initiativet till att, tillsammans med organisationer som , medverka till finansiering av sådana stimulansåtgärder för teknisk utveckling inriktade på utvecklingsländernas förutsättningar. Utsläppen i länder som och är fortfarande begränsade jämfört med industriländerna, men den stora befolkningsmängden och den mycket snabba ekonomiska tillväxten gör att utsläppen totalt från dessa länder ökar mycket snabbt. Utvecklingsländerna har all rätt till sin utveckling, men den bör ske i former som är maximalt effektiv vad gäller energi- och resursanvändningen och med låga utsläpp av växthusgaser. EU har initierat tekniksamarbetsprogram med både och . Dessa program är mycket begränsade i fråga om finansiella resurser, så här krävs en snabb uppskalning för att ge resultat. bör erbjuda sitt aktiva stöd för tekniksamarbetsprogram med snabbväxande ekonomier, t.ex. och , och definiera sektorer där svenskt kunnande kan spela en särskild roll. Exempel på sådana är elproduktion, bostäder och byggande samt transporter. Vår bedömning: bör verka för att mobilisera finansiella resurser till anpassningsåtgärder, utsläppsminskningar och tekniköverföring för utvecklingsländer. FN:s klimatpanel visar i sin andra delrapport om effekter, anpassning och sårbarhet (2007) att alla regioner i världen påverkas av den pågående uppvärmningen. Värst är det för utvecklingsländerna, som behöver skydda sig för negativa konsekvenser för nästan hela samhällsstrukturen. Minskad matproduktion, ökad vattenstress och översvämningar är några av de förväntade effekterna för hundratals miljoner människor i och . Enligt klimatkonventionen har de rikare industriländerna åtagit sig att tillhandahålla nya och additionella finansiella resurser för att täcka utvecklingsländernas kostnader för vissa förpliktelser under konventionen: att bistå sårbara utvecklingsländer med att täcka kostnader för anpassning till klimatförändringarnas skadliga effekter samt att främja, underlätta och finansiera överföring av och tillgång till kunnande och teknologier som gör det möjligt särskilt för utvecklingsländer att uppfylla konventionens bestämmelser. Klimatkonventionen uppskattar kostnaden för anpassning i utvecklingsländerna till per 2030 (UNFCCC, Investment and financial flows to address climate change, 2007). Nya finansieringsformer behöver utvecklas för att stödja utvecklingsländernas anpassning till klimatförändringarna. Anpassning till ett förändrat klimat kommer att kräva betydande resurser. Ett antal förslag har lagts på bordet, däribland förslag om auktionering av AAU () för att finansiera anpassning, en global koldioxidskatt () för att finansiera både utsläppsreduktion och anpassning, skatt på internationell flyg- och sjöfart (), fonder (, G77) etc. EU ser gärna att klimatfinansieringen integreras i den övriga biståndsarkitekturen för att möjliggöra finansiering av klimatåtgärder, vad gäller både utsläppsbegränsningar och anpassning, som en integrerad del av nationella utvecklingsplaner. Vi anser att bör verka kraftfullt för att mobilisera finansiella resurser till anpassningsåtgärder, utsläppsminskningar och tekniköverföring för utvecklingsländer. Vår bedömning: bör agera för att stoppa avskogningen och bidra konstruktivt till att finna finansiering och mekanismer för att detta ska bli möjligt. Ett viktigt hot mot den biologiska mångfalden världen över är exploatering av skog. Avskogning i utvecklingsländer initierad genom mänsklig aktivitet motsvarar dessutom av de globala växthusgasutsläppen. Här finns alltså en betydande potential till utsläppsminskning, ofta till en relativt låg kostnad. En framtida klimatregim måste skydda tropiska skogar t.ex. genom att skapa incitament för minskad avskogning. är det viktigt att incitamenten utformas så att inte den biologiska mångfalden hotas, t.ex. genom att befintliga naturskogar ersätts med snabbväxande arter. bör agera för att stoppa avskogningen och bidra konstruktivt till att finna finansiering och mekanismer för att detta ska bli möjligt. 5.3.1Sveriges agerande inom EU Vår bedömning: bör vara pådrivande för en progressiv klimatpolitik inom EU. ska ha ett separat nationellt mål med tydliga sektorsmål som går att följa upp samt ett separat internationellt mål. Det är viktigt att för en nationell klimatpolitik som bidrar till att öka vår trovärdighet i det internationella arbetet. Alltsedan stod värd för FN:s första miljömöte har varit en ledande progressiv kraft i det internationella miljöarbetet. har kunnat spela denna ledande roll för att vi också nationellt fört en ambitiös miljöpolitik, och på många områden gått före i omställningen till ett mer hållbart samhälle. För har detta varit en tillgång, såväl politiskt som ekonomiskt, då svenska företag kunnat ligga i framkant på miljöområdet. är avgörande för om världen ska lyckas möta den klimatutmaning vi har framför oss. bör vara pådrivande för en progressiv klimatpolitik inom EU. Tyvärr håller den borgerliga regeringen på att förspilla den klimatpolitiska trovärdighet vi vunnit genom tidigare mandatperioders regeringssamarbete genom att på detta sätt försöka utarma EU:s klimatpolitik. Under förhandlingarna om EU:s klimatpaket drev regeringen att merparten av EU:s utsläppsminskningar ska få ske i utvecklingsländerna genom CDM och att EU-länderna sedan skulle få tillgodoräkna sig dessa minskningar såsom sina egna. För de sektorer som inte omfattas av systemet för handel med utsläppsrätter ville tillåta att av minskningarna kan göras utanför EU. Denna beräkning bygger på en användning av CDM-krediter som är lika av utsläppsnivåer. Redan detta är alldeles för mycket. Den i ministerrådet var drivande för en höjning av CDM-andelen till av utsläppsnivåer. Detta hade riskerat att leda till en höjning av andelen utsläppsminskningar som ska genomföras utanför EU till . Resultatet blev dessvärre att av den icke-handlande sektorns utsläppsminskningar får ske genom CDM. och ytterligare 11 länder får använda CDM . Ett annat exempel på regeringens låga trovärdighet är när den helt struntar i EU:s ambitiösa mål om energieffektivisering. I stället har regeringen ställt upp ett nationellt mål som är identiskt med business-as-usual-scenario till 2020. Detta trots att statsministern själv på var med och deltog i uppmaningen till medlemsstaterna att använda EU:s mål i sina nationella handlingsplaner för energieffektivisering. Konsekvensen av regeringens agerande är att goda anseende i miljöfrågor allvarligt riskeras och att vi går miste om nödvändiga gröna investeringar för framtiden. Om regeringen fortsätter på den inslagna linjen äventyras konkurrenskraft, eftersom den minskar omvandlingstrycket på det europeiska industrin och minskar incitamentet att uppfinna nya klimatsmarta produkter och tjänster. Regeringens attityd i ministerrådet vad gäller ambitionen på EU:s och egna utsläppsminskningar visar att den inte förstått de möjligheter klimatomställningen innebär för . Vår syn präglas av insikten att de länder som först lämnar beroendet av växthusgaser bakom sig kommer att bli vinnare . I har våra partier tillsammans drivit att medlemsländerna ska genomföra den absoluta merparten av utsläppsminskningarna inom EU. CDM kan visserligen spela en betydelsefull roll i en framgångsrik klimatpolitik, framför allt därför att det stimulerar tekniköverföring och kapacitetsuppbyggnad i fattiga länder, men användningen av CDM bör endast vara ett komplement till våra egna åtgärder. Vi anser att ska ha höga ambitioner för att genomföra utsläppsminskningar i andra länder. Vi är emellertid kritiska till att regeringen vill uppnå det svenska klimatmålet till en tredjedel genom utsläppsminskningar utomlands. Regeringens förslag innebär en kursändring i svensk klimatpolitik, som har utgått ifrån att vi har ett nationellt mål och därutöver gör satsningar i andra länder. Vi föredrar i stället ett separat nationellt mål med tydliga sektorsmål som går att följa upp samt ett separat internationellt mål. Det är viktigt att för en nationell klimatpolitik som bidrar till att öka vår trovärdighet i det internationella arbetet. 5.3.2Utveckling av EU:s klimat- och energipolitik Vår bedömning: bör kraftfullt understödja EU-ländernas gemensamma pådrivande roll i de globala klimatförhandlingarna. Vi är starkt kritiska till att mer än häften av EU:s utsläppsminskningar kan ske utanför EU och att varit drivande för detta. bör verka för att genomsyras av målen för klimatpolitiken. Stöd och subventioner till klimatskadliga verksamheter ska fasas ut. Systemet för handel med utsläppsrätter (ETS) bör utformas för att klara minskningar på till 2020. Auktionering ska vara huvudregel i ETS. Flyget bör inte ingå i samma system för handel med utsläppsrätter som industrin. Vi vill inte att vägtransporter eller sjöfart ska ingå i ETS, men om de ska göra det ska de ingå i en egen bubbla. Utgångspunkten för EU:s klimatpolitik är målet om att den globala temperaturökningen ska begränsas till jämfört med förindustriell nivå. bör kraftfullt understödja EU-ländernas gemensamma pådrivande roll i de globala klimatförhandlingarna. Flera kvantitativa mål ligger till grund för EU:s klimatpolitik. EU ska minska utsläppen jämfört med . Detta mål gäller dock under förutsättning av att liknande åtaganden görs från andra industrialiserade länder och att adekvata åtgärder görs av snabbt växande utvecklingsländer. Om det inte blir något acceptabelt internationellt klimatavtal efter Kyotoprotokollet, ska EU ändå minska utsläppen med till 2020. Ju större insatser man gör , desto lättare kommer det att bli att uppnå de stora minskningarna till 2050.