mot · GX02T534 · 2009-09-15 00:00:00 — Trafik och social hållbarhet 4.3En trafik på barns villkor7 4.4En trafikpolitik för personer med funktionsnedsättning10 4.5En trafikpolitik som inte diskriminerar personer med utländsk bakgrund11 4.7Glesare bygder i förhållande till storstäder och större städer17 5Konkreta förslag för en socialt hållbar trafikpolitik19 5.2Ändra den samhällsekonomiska kalkylen21 5.4.1Förslag inom IT och bredband som kan leda till ökad social hållbarhet25 5.5.1Förslag inom cykeltrafik som kan leda till ökad social hållbarhet29 5.6Lokal och regional kollektivtrafik31 5.6.1Förslag inom kollektivtrafiken som kan leda till ökad social hållbarhet33 5.7.1Förslag inom järnvägstrafiken som kan leda till ökad social hållbarhet39 5.8.1Inför ett vägpris till !41 5.8.2Överför Gotlandstrafiken till staten42 5.9.1Förslag inom vägtrafiken som kan leda till ökad social hållbarhet44 5.10.1Förslag inom flygtrafiken som kan leda till ökad social hållbarhet51 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka den sociala hållbara utvecklingen genom att inrikta trafikpolitiken för barns behov. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka den sociala hållbara utvecklingen genom att inrikta trafikpolitiken för personer med funktionsnedsättning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka den sociala hållbara utvecklingen genom att inrikta trafikpolitiken mot icke-diskriminering av personer med utländsk bakgrund. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka den sociala hållbara utvecklingen genom att inrikta trafikpolitiken för ökad trafiksäkerhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i trafikpolitiken ta hänsyn till skillnader mellan landsbygden och storstäder och större städer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inrikta trafikpolitiken så att de som bor på behandlas likvärdigt med de boende i andra delar av landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det bör införas en transporthierarki som tydligt anger vilka transportslag som ska prioriteras för att de övergripande miljö- och trafikmålen ska nås. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen mer omfattande utreder hur den samhällsekonomiska kalkylmodellen kan ändras så att den dels tar hänsyn till miljöeffekter på ett bättre sätt, dels innefattar en värdering som inte missgynnar kvinnor, låginkomsttagare, personer med utländsk bakgrund, barn eller ungdomar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om kommunala transportplaner, externhandel och säkra offentliga miljöer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om klassfrågan i IT, tillgänglig och gemensam infrastruktur samt öppna källkoder och standarder. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka den sociala hållbara utvecklingen med utökad cykeltrafik. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stärka den sociala hållbara utvecklingen genom generella satsningar för ökad kollektivtrafik och därmed stärka låginkomsttagares, personers med utländsk bakgrund, barns och ungdomars resande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stärka den sociala hållbara utvecklingen genom ökad kollektivtrafik för människor i storstäder och större städer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stärka den sociala hållbara utvecklingen genom ökad kollektivtrafik för människor på landsbygden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör lägga fram ett förslag till hur man kan säkerställa att målet om att transportsystemet ska vara tillgängligt nås möjligt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör avsätta medel för att öka tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning i kollektivtrafiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör utreda kostnad och genomförande av en lagändring om att egenavgifterna ska motsvara normala resekostnader med allmänna färdmedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör ha den övergripande tillsynen över färdtjänsten och riksfärdtjänsten och länsstyrelserna det direkta ansvaret. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att beslutet om färdtjänst även ska gälla för ledsagare. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en färdtjänstberättigad person får ta med medresenärer och att detta bör regleras i de två färdtjänstlagarna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka den sociala hållbara utvecklingen med utökad järnvägstrafik. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det införs ett vägpris till och från . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det statliga ansvaret för Gotlandstrafiken bör ligga på , som har hand om annan färjetrafik som ses som en förlängning av andra vägar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att svensk sjöfart inte ska konkurrera genom social dumpning eller undermåligt tonnage, utan i stället ska satsa på kvalitet med moderna, miljöanpassade och effektiva fartyg samt välutbildade besättningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att jakt på terrorister, eller insatser för att förebygga brott, inte får leda till att rättssäkerheten för den enskilda människan offras.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att mönstringsplikt för intendenturpersonal garanterar en hög sjösäkerhet och bör återinföras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att vägtrafiken ska vara en del av en omställning mot en mer socialt hållbar utveckling och förbättra balansen så att låginkomsttagare inte missgynnas inom trafikpolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ett nationellt säkerhetsprogram för barn ska tas fram. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att lagstiftningen ska ändras så att det blir krav på att alla skolskjutsar ska förses med alkolås. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i väntan på att en lag om alkolås ska träda i kraft måste de offentliga myndigheterna gå före och kräva alkolås i alla fordon de använder i sin verksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör lämna ett förslag till där den obligatoriska riskutbildningen inom körkortsutbildningen kompletteras med utbildning om risker med alkohol och droger. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska ta fram åtgärder i syfte att förbättra möjligheten till hastighetskontroll av motorcyklister för att uppnå högre trafiksäkerhet och färre döda och allvarligt skadade motorcyklister . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska agera utifrån vad som nämns i motionen om körkortsutbildning, informationsplan och vådlig handling, så att risken minskar för trafikolyckor i samband med mobilsamtal under bilfärder. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att lagstiftningen ska ändras så att regeringen utifrån ett tydligt trafiksäkerhetsperspektiv utreder och lägger fram ett samlat förslag vad gäller krav för förarbevis och åldersnivåer för moped och lätt motorcykel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att lagstiftningen ska ändras så att i framtagandet av skyddsanordningar i högre utsträckning ska utgå ifrån olika trafikanters behov. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör utreda hur s.k. trafikmedicinska centrum ska kunna byggas upp i flera län. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att de åtgärder vi föreslår inom flygtrafiken ska vara en del av en omställning mot en mer socialt hållbar utveckling.2 1 Yrkande 25 hänvisat till JuU. 2 Yrkande 37 hänvisat till SkU. Kvinnors och mäns resmönster är olika, och därmed också behoven. Välbeställda människor reser längre och konsumerar mer transporter än fattiga, som har sämre transportfrihet. För att en person med funktionsnedsättning ska få möjlighet att röra sig fritt krävs helt annorlunda åtgärder än för den som inte har en funktionsnedsättning. Barn rör sig på helt annat sätt i trafiken än vuxna och har få valmöjligheter när det gäller val av fordon och trafikslag. Diskriminering, miljörasism och orättvis behandling är vanlig när det kommer till val av trafikslag och åtgärder som skyddar närmiljön för boende i olika bostadsområden. Särskilt tydligt visar det sig i invandrartäta områden. Det är mot bakgrund av ovanstående som det är viktigt att det finns en målstyrning och konkreta förslag inom trafiken som tar hänsyn till att människor är olika och att det därför krävs olika lösningar för att alla människor ska känna att de har goda transportmöjligheter. Denna motion är en av tre motioner som denna motion lämnas in till , lämnas även två andra motioner in och som har beröringspunkter med denna. Denna motion ska därför ses tillsammans med de andra två, vilka handlar om dels Trafik och miljö (2009/10:T426), dels Trafik och jämställdhet (2009/2010:T535). Genom att läsa alla tre motionerna får man en god bild av politik i trafikfrågor. En del förslag överlappar varandra, men det är även så att någon av motionerna har en mer grundläggande text i något ämne. Om det uppfattas som om t.ex. miljöperspektivet saknas i motionen Trafik och jämställdhet så är det antagligen korrekt, eftersom du hittar det mesta av miljöperspektivet i motionen Trafik och miljö. I snart ett århundrade har mäns behov och värderingar format det transportsystem som råder. Kvinnors behov är underordnade eftersom transportsystemet är byggt för män. Kvinnors och mäns resmönster skiljer sig väsentligt från varandra. Likaså skiljer sig möjligheterna att utnyttja det befintliga systemet. Kvinnor har i allmänhet lägre inkomst och andra arbetsförhållanden. Kvinnor tar även ett större ansvar för hemarbete och verksamheter i närheten av hemmet. Deras resor är oftare kombinerade arbets-, service- och inköpsresor. Detta innebär att kvinnors resor är kortare och mer sammansatta. En typisk resa för en kvinna en vardag kan vara hemmetförskolanjobbetförskolanaffärenhemmet. Resorna sker oftast med kollektivtrafik eller till fots eller med cykel. Allt detta skapar en situation där kvinnors behov och önskningar skiljer sig från männens som oftare använder bil, flyger mer och har direktare resor. En typisk resa för en man skulle kunna var hemmetarbetethemmet. I denna motion kommer vi dock inte att fokusera på kvinnor och män i trafiken, eftersom vi utvecklar våra förslag och åsikter om genusperspektiv i motionen Trafik och jämställdhet (2009/2010:T535). I den här motionen är fokus istället på andra delar av en social utveckling, som inte är direkt kopplade till jämställdhet. Människor med höga inkomster har i allmänhet större tillgång till bil än de med låga inkomster. Det finns stora skillnader i resvanor mellan låg- och höginkomsttagare. Höginkomsttagare färdas längre och oftare. Mer än hälften av befolkningen företar under en månad ingen längre resa. Av de med inkomster mellan 100 till i inkomst är den siffran . Ju mer en person tjänar desto längre blir även resorna, vilket är särskilt tydligt när det gäller arbetsresorna. Välbeställda åker mer bil och de har även i genomsnitt större bilar. Ju högre inkomsten är desto större andel av resorna sker med bil. När den borgerliga regeringen vill satsa mer medel på vägtrafik, betyder det därmed att de välbeställda ska få en ökad del av de trafikresurser som finns. Det här är en politik som inte delar. Det är helt orimligt att människor med låga inkomster, vilka är i absoluta flertal, inte ska få en större andel av trafiksatsningarna till de trafikslag de är i störst behov av. Den kollektiva trafiken är den som i största möjliga mån leder till en förbättrad miljö, att fler människor kan öka sin frihet att förflytta sig och som ökar trafiksäkerheten. Vi behöver därför öka andelen kollektiva resor för att få ett mer socialt och ekologiskt hållbart resande. Vad som här ovan framförs om att öka den sociala hållbara utvecklingen genom att inrikta trafikpolitiken för låginkomsttagares behov bör ge regeringen till känna. 4.3En trafik på barns villkor Det behövs ett mycket starkare barnperspektiv i trafikplaneringen. Barn har inte själva samma möjligheter som vuxna att föra sin talan för en bra trafikmiljö. Barn tar gärna på sig skuld i samband med trafikolyckor, trots att felet snarare beror på vuxnas beteenden i trafiken. Barn kan känna oro och rädsla i trafiken, dels på grund av att regler inte följs (bilister som kör mot rött, cyklister och mopedister som kör på gångbanor, bilar som kör på lek- eller skolgårdar), dels på grund av fysiska orsaker som att sikten blir skymd vid dålig snöröjning eller för höga häckar/staket samt dels på grund av vad buller och avgaser kan göra mot dem. Det krävs ett större medinflytande för barn och ungdomar och då krävs kunskaper om den miljö man vill påverka. Barn kan ges den kunskapen om de under säkra former kan vistas och röra sig ute där de bor och lever. Ett barns väg till skolan eller någon annanstans är inte bara ett kommunikationsstråk som ska avverkas på kortast möjliga tid. Det är ett fysiskt rum som ska undersökas. Det leder till att säkerhetskraven måste anpassas utifrån barnens förutsättningar. Barn hade en större rörelsefrihet än dagens barn. Det berodde inte på att det fanns någon medveten strategi att öka barns frihet i det fysiska rummet. Tvärtom handlade det oftast om att barn fick sköta sig själva i större grad. sker en större övervakning av barnen. Den ökade övervakningen har lett till färre olyckor i trafiken, vilket är mycket positivt. Det finns dock behov att diskutera hur vi kan öka barns rörelsefrihet som det inte leder till att fler barn kommer till skada. Grundproblemet är kanske att trafikmiljön i hög grad är skapad av vuxna, för att förflytta vuxna och då allra mest i bil. En sådan miljö leder naturligtvis till en minskad frihet för barns möjligheter att leka och röra sig ute. Barns trafiksäkerhet en klassfråga dör det ca 35 barn i trafiken. av dessa är barn mellan . En av förklaringarna till att många 1517-åringar råkar ut för olyckor är att den gruppen är inblandad i olyckor med moped eller motorcykel, men även att de åker med i en bil med unga bilförare. En fjärdedel av de omkomna 1517-åringarna dödades i cykelolyckor. Men det är inte bara dödsfall som drabbar barn. skadas även tusentals barn i trafiken: 1478 barn som passagerare i bil 1671 barn som mopedister 1 921 barn som cyklister 550 barn som fotgängare Det behövs därför en särskild uppmärksamhet mot barns trafiksäkerhet. Barns och ungdomars skolvägar måste göras säkra. De ca 300000 elever som färdas med skolskjuts måste känna sig säkra. Kommuner borde utreda hur barns skolvägar ska förbättras utifrån ett trafiksäkerhetsperspektiv. Det borde även vara en självklarhet att det finns hastighetsdämpande åtgärder utanför alla kommunens skolor och förskolor. Men det är också skillnad på barn och barn. I en avhandling av konstateras att barn till arbetare har högre risk att skadas som fotgängare och cyklister jämfört med barn till tjänstemän på mellannivå och högre nivå. Skillnaderna blir ännu större när de unga börjar använda moped och motorcykel. Barn från arbetarhem har då högre risk att skadas. I en annan studie av . Mueller kommer man fram till att barn som bor i flerfamiljshus har 5,5 gånger större risk att råka ut för en fotgängarolycka jämfört med dem i villa. Tänkbara orsaker till varför barn från svagare socioekonomiska miljöer är mer olycksdrabbade kan vara att de lever i tätbefolkade bostäder med mindre lekutrymme och att mindre tillgång till bil ger större utsatthet i en högtrafikerad miljö. Det kan också bero på att föräldrar inte har råd att skaffa rätt skyddsutrustning som exempelvis cykelhjälm. Om alla ungdomar hade samma skaderisk som barn till tjänstemän på mellannivå och högre nivå, skulle skadorna minska för mopedister och för motorcyklister. Skaderisken för pojkar är i allmänhet högre än för flickor, men skillnaden mellan olika socioekonomiska grupper är tydlig oberoende av kön. Cykeln är viktig för barn Cykeln är antagligen det viktigaste transportslaget för barn och ungdomar. Det finns i allmänhet mycket som talar för att cykeln är ett viktigt transportmedel. Aspekter som minskad miljö- och klimatpåverkan, förbättrad hälsa och ökad trafiksäkerhet är alla intimt förknippade med cykeln, men även positiva sociala dimensioner i och med att det är ett relativt billigt transportfordon. Det gör att den är tillgänglig för människor med låga eller inga inkomster, t.ex. barn och ungdomar. Ett av de transportpolitiska målen är ökad tillgänglighet. Barn, ungdomar eller andra som inte har ständig tillgång till bil har sämre tillgång till transportsystemet. av alla hushåll saknar bil. En förbättrad cykeltrafik kan därmed i allmänhet förbättra tillgängligheten för väldigt många människor och i synnerhet för barn och ungdomar. Trots den stora betydelsen av cykeln, är det dock sällan cyklar prioriteras i trafiken eller ges tillräckliga resurser till investeringar. När alla talar om vikten av transportslagsövergripande lösningar finns nästan aldrig cykeln med som en del i en helhet. Som ett litet försök i att lyfta detta transportslag tog fram en cykelstrategi , som reviderades 2007. Dokumentet och dess revidering är i grunden ett vällovligt försök att öka andelen transporter på cykel. Dessvärre har strategin i mycket liten utsträckning verkställts och många förslag till åtgärder väntar ännu på att genomföras. har antalet resor på cykel minskat till , en utveckling man knappast kan vara glad över. Det behövs nu en större satsning på att få fler att cykla och i detta arbete har staten en viktig roll även finansiellt. Att många människor i är fysiskt inaktiva skapar problem. En bra hälsa och ett gott välbefinnande kan man delvis skapa genom regelbunden motion. Forskning visar att det är regelbundenheten som befrämjar hälsan och cykeln skulle i det sammanhanget kunna var ett viktigt komplement till flertalet lokala transporter. Barn kan med cykelns hjälp kanske få daglig motion. Men då måste cykelvägar och cykelparkeringar kännas trygga och säkra. Om barns och ungdomars cyklande stärks, skapas goda förutsättningar för framtida transportvanor som är miljövänliga och hälsobefrämjande. Vad som här ovan framförs om att öka den sociala hållbara utvecklingen genom att inrikta trafikpolitiken för barn bör ge regeringen till känna. 4.4En trafikpolitik för personer med funktionsnedsättning I den nationella handlingsplanen för handikappolitiken Från patient till medborgare (prop. 1999/2000:79) slås det fast att målet för handikappolitiken ska vara ett samhälle som gör det möjligt för människor med funktionsnedsättning att bli fullt delaktiga i samhällslivet. Människors lika värde är en grundläggande utgångspunkt i vårt samhälle och alla människor har kunskaper, förmågor och erfarenheter som är viktiga för samhället. Därför måste samhället formas på ett sådant sätt att alla kan medverka i utvecklingen och nå full delaktighet. Människor som har funktionsnedsättning utgör givetvis inget undantag i detta avseende. Personer med funktionsnedsättning är medborgare med lika rättigheter och skyldigheter som personer utan funktionsnedsättningar. I beräknas ca 1 miljon människor ha funktionsnedsättning i förflyttningssammanhang. Den övervägande delen av de resor som personer med funktionsnedsättning genomför sker med fordon i av samhället organiserade specialtransporter eller i handikappanpassade privata personbilar. Även huvuddelen av sjukresorna sker på detta sätt. Studier visar att äldre och personer med funktionsnedsättning har goda möjligheter att använda sig av kollektiva färdmedel förutsatt att dessa, och den fysiska miljön, blir bättre anpassade till resenärernas förflyttningsbehov. Färdtjänsten behöver också förbättras utifrån samma synsätt. har tidigare beslutat att transportsystemet ska vara tillgängligt för personer med funktionshinder . Men det är uppenbart att målet inte kommer att nås, vilket måste ses som ett stort misslyckande. Färdtjänsten borde ge personer med funktionsnedsättning möjlighet att resa på samma villkor som personer utan funktionsnedsättning. är färdtjänsten enda möjligheten för många med funktionsnedsättning att företa resor. Den kollektiva trafiken är fortfarande tillgänglig i mycket begränsad utsträckning för t.ex. rullstolsburna och det kommer att dröja länge än innan den kan sägas vara till för alla. Att färdtjänstresandet försvåras för människor med funktionsnedsättning har två huvudorsaker. Den första är att huvudmännen har komplicerade beställningsrutiner och regelsystem. Dessa innebär att den som behöver tjänsten inte kan skaffa sig en överblick över sina resor. Beställda fordon uteblir eller är kraftigt försenade, och detta beror till stor del på den organisation som tillämpas i många kommuner. Det andra problemet är kostnaderna. Huvudmännen är fria att sätta priserna, vilket kan användas för att begränsa resandet. Det borde finnas en tydlig koppling mellan egenavgiften för färdtjänst och avgiften för att åka med kollektivtrafiken. har krävt att det ska införas en paragraf som handlar om kvalitet i färdtjänstlagen. Förebilden har varit den paragraf om kvalitet som finns i socialtjänstlagen. Därför är det glädjande att vi fick gehör för detta förslag i arbetet med den trafikpolitiska propositionen 2006 (prop. 2005/06:160) och att det nu ska införas en bestämmelse om att den färdtjänst som anordnas ska vara av god kvalitet. Färdtjänst är något som beviljas efter en ansökan, utredning och beslut om det föreligger ett behov. Vi anser därför att färdtjänsten ska vara en del av de allmänna kommunikationerna och att ska ha ett ansvar när det gäller kvantitet och kvalitet, men därutöver ska det också finnas en myndighet som har ett tillsynsansvar. Den främsta anledningen till detta krav har att göra med rättssäkerheten. Den enskilde ska ha en instans som kan överpröva vid ett negativt beslut. För vissa människor med funktionsnedsättning finns det möjlighet att få bilstöd. var anslaget till bilstöd alltför lågt. Det fick som följd att pengarna för bilstöd tog slut innan budgetåret var slut. Många fick då vänta innan bilstödet kunde utbetalas. drev i flera budgetförhandlingar ett krav på att bilstödet skulle ökas och fick efter viss möda gehör för sitt krav. Det var ett steg i rätt riktning. Men även regelverket kring bilstödet behöver reformeras och anpassas efter dagens behov. En sådan regel är t.ex. att den som är , och har lämnat arbetsmarknaden med förtidspension, själv måste kunna köra bilen för att få rätt till bilstöd. Det innebär att om den sökande har personlig assistans, saknar körkort och är förtidspensionerad står han eller hon utan möjlighet att få bilstöd. Detta är en onödig reglering, eftersom bilstödet och färdtjänsten är två kommunicerande kärl. Det vill säga om fler människor med funktionsnedsättning fick bilstöd skulle kostnaderna för färdtjänsten minska. har lämnat sitt betänkande Mobil med bil (SOU 2005:26). är positivt till förslaget om de ökade möjligheterna för barnfamiljer att få bilstöd. I övrigt hade vi önskat att utredningen kunnat medverka till större förändringar.