mot · GX02U202 · 2009-09-22 00:00:00 — 4En svensk utrikespolitik för Latinamerika4 4.1En samlad svensk strategi för Latinamerika4 4.2Sveriges diplomatiska representation i Latinamerika5 5EU:s associeringsavtal med Latinamerika5 6.1Demokratin i framstegen & bakslagen8 6.2.2Demokrati och rättvisa för alla?12 6.2.3Den sociala ojämlikheten vem får betala?13 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma med en heltäckande strategi för ett ökat svenskt samarbete och utbyte med . begär att regeringen ska återkomma till med besked om hur svensk diplomatisk närvaro kan utökas i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör agera inom EU för att associeringsavtalet med ska omarbetas så att det tar sin utgångspunkt i hållbar utveckling, fattigdomsbekämpning och mänskliga rättigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU bör verka för att ett framtida associeringsavtal med villkoras med en markant och varaktig förbättring när det gäller de mänskliga rättigheterna och att landet har börjat inleda en fredsprocess. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att som enskilt land, som medlem i såväl EU som FN, ska kräva att den colombianska regeringen ska uppfylla sin skyldighet att garantera säkerheten och de mänskliga rättigheterna för sin befolkning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom ramen för EU och FN bör agera för riktade sanktioner mot de ansvariga för militärkuppen i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tydligt ska fördöma ekonomiska blockad mot och kräva att man omgående upphäver densamma. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att som enskilt land, som medlem i såväl EU som FN, bör agera för att varje latinamerikanskt land ska respektera den grundläggande mänskliga rättigheten att kvinnor ska ha tillgång till lagliga och säkra aborter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom ramen för sitt utvecklingssamarbete bör utöka det politiska såväl som ekonomiska stödet till hbt-rörelsens arbete i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att EU:s pågående förhandlingar om associeringsavtal med och Andibuska gemenskapen kopplas till tydliga krav på att länderna ratificerar åtta kärnkonventioner. har stora och grundläggande förändringar skett i . Efter att varit en kontinent känd för kupper, militärjuntor, förföljelse och grova och omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna har vi i land efter land kunnat se hur demokratiskt valda vänsterregeringar tillträtt makten. I land efter land har demokratin konsoliderats, samhällsgrupper som tidigare exkluderats från inflytande har inkluderats i samhällsutvecklingen och respekten för de mänskliga rättigheterna har stärkts, både de medborgerliga och de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. har brutit sig loss från rollen som för att bli en aktiv och självständig aktör i världssamfundet. Den brokiga vänstervåg vi sett svepa över har sin grund i ett djupt folkligt missnöje av nyliberal politik som har fördjupat den sociala krisen och cementerat de ständigt växande orättvisorna.1 Första steget togs i genom maktskiftet 1998. Efter detta har regimskifte skett från höger till vänster i , och ; sedan , och ; och . med vänsterpolitik i är det sociala reformer inom en lång rad områden som har präglat kontinenten. Orättvisa konstitutioner från svunna tider har efter demokratiska folkomröstningar bytts ut mot moderna författningar. Arbetet med att öka antalet läs- och skrivkunniga har gett resultat och utbildningen bland de fattigaste har ökat. Enligt organisationen har antalet fattiga latinamerikaner minskat med 15miljoner , mest dramatiska är fattigdomsminskningarna i och . Framstegen är många, men det är även utmaningarna . När nu äntligen har vänt bort blicken från och istället upptäckt varandra innebär det förhoppningsvis ett ökat självförtroende att lägga grund för en politik som utrotar fattigdomen, minskar ojämlikheten mellan män och kvinnor och stärker respekten för de mänskliga rättigheterna. Men de framsteg som gjorts kan inte tas för givna. I flera latinamerikanska länder har politiska grupper, framförallt på högerkanten, visat att man inte tvekar att ta till odemokratiska medel för att stoppa dagens utveckling. Sommarens kupp i är en tragisk påminnelse om detta. Trots att politik mot tycks ha förändrats i en positiv riktning med som president är det fortfarande en utrikespolitik som utgår från ekonomiska och säkerhetspolitiska intressen, vilket inte minst visat sig genom planer att stärka sin militära närvaro i inom ramen för Plan . I några av länder är förföljelser av oppositionella, polisiärt och militärt övervåld och mord på journalister och fackligt aktiva fortfarande alldeles för vanligt förekommande. utmärker sig på detta område, men även i är situationen ytterst allvarlig. Den organiserade brottsligheten, där narkotika spelar en central roll, fortsätter att vara ett stort problem i båda dessa länder och växer även i . Värt att notera är att dessa tre länder är de enda större länder i där USA-lojala högerregeringar fortfarande sitter kvar vid makten. har inte ambitionen att i denna motion ge en heltäckande bild av utvecklingen i , det låter sig inte göras i en motion. Vi har valt att lyfta fram områden där vi ser att kan spela en positiv roll. Vi har särskilt valt att uppmärksamma kvinnors och hbt-personers situation på kontinenten och de fackliga rättigheterna. 4En svensk utrikespolitik för är övertygat att kan spela en positiv roll i , bl.a. genom att stödja kvinno-, urbefolknings-, arbetar- och hbt-rörelsernas kamp för sina mänskliga rättigheter. För att ska kunna spela en sådan roll krävs att vi agerar konsekvent och trovärdigt står upp för de mänskliga rättigheterna, de medborgerliga såväl som de ekonomiska, sociala och kulturella. Tyvärr kan vi konstatera att den borgerliga regeringen har valt att nedprioritera relationerna till och förminska roll på kontinenten till att enbart kritisera och . De omfattande brotten mot de mänskliga rättigheterna i , och ignoreras i stort och förstärker bilden av en regering som har dubbla måttstockar för mänskliga rättigheter. Det har blivit uppenbart att den nuvarande regeringen låter den s.k. transatlantiska länken, med andra ord relationerna till , styra vårt förhållningssätt till . Det är hög tid för att formulera en svensk utrikespolitik som stödjer ett demokratiskt, rättvist och oberoende . 4.1En samlad svensk strategi för önskar att se ett utvecklat samarbete och utbyte mellan och länderna i regionen, inom såväl handel, ekonomi, forskning, fattigdomsbekämpning som fredsfrämjande arbete, demokrati och mänskliga rättigheter. Vi vill bygga vidare på de starka band som finns mellan och och som har byggts upp av de många invandrade med latinamerikansk bakgrund i , de starka svenska solidaritetsrörelserna med och utvecklingssamarbete på kontinenten. Tyvärr har utvecklingen gått i motsatt riktning. När det gäller utvecklingssamarbete har hårt kritiserat den sittande regeringen bl.a. för urfasningen av biståndet till och , och neddragningarna fortsätter. I årets budgetproposition minskar det totala biståndet till med hela 34procent . menar att genom ett långvarigt engagemang i regionen har byggt upp en hög grad av trovärdighet och kompetens som slösas bort när plötsliga och snabba urfasningar leder till att väl fungerande projekt i all hast får läggas ner. Ett land som har naturligtvis förändrats i grunden sen inledde sitt samarbete med landet . Det betyder dock inte att behoven av hjälp inte är omfattande. Freden och demokratin i landet kan inte tas för givna, ojämlikheten är bland de högsta i världen och långt ifrån alla har tillgång till utbildning och hälsovård. Drygt 20procent av befolkning är analfabeter och 37procent lever i fattigdom enligt UNDP. anser att det är hög tid att utvecklar och breddar utbytet och samarbetet med . Vi anser därför att regeringen ska återkomma till med en heltäckande strategi för ett ökat svenskt samarbete och utbyte med . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.2Sveriges diplomatiska representation i hörde till dem som kritiserade regeringen hårt för den nedläggning av ambassaden i som genomfördes. Tvärtemot regeringen efterstävar ett utökat diplomatiskt engagemang i . menar att diplomatiska närvaro i behöver förstärkas och anser därför att regeringen ska återkomma till med besked om hur svensk diplomatisk närvaro kan utökas i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Handel och handelsregler är centrala för möjligheterna för ekonomisk utveckling och fattigdomsbekämpning. Många är de exempel på hur orättvisa handelsregler hindrat utveckling och istället fördjupat fattigdom och klyftor. Vad behöver är en handelspolitik som motverkar dagens ojämlika förhållanden. Men när korthugget och ensidigt upprepar sitt mantra om hur frihandel och investering ger tillväxt och välstånd menar istället att frihandel utan rättvisa eller tillväxt utan solidarisk fördelningspolitik inte gör någon skillnad för världens fattigaste. Frihandel kräver likvärdiga förutsättningar, och så ser tyvärr inte världen ut . Associeringsavtal är de mest långtgående avtal som EU sluter med länder eller grupper av länder. Sen 2007 förhandlar EU med Andinska gemenskapen (, , och ) och (, , , , ) om associeringsavtal. har tidigare lagt fram en motion om de avtal EU förhandlar med (EU:s associeringsavtal med och Andinska gemenskapen, mot.2008/09:U257) men finner anledning att ta upp frågan om avtalen även i denna motion eftersom förhandlingarna ännu inte är slutförda. I driver Latinamerikagrupperna och Fian mjöl där man bl.a. kräver att förhandlingarna ska öppnas upp för folkrörelser i och , att avtalen ska främja utveckling, fattigdomsbekämpning och mänskliga rättigheter såsom rätten till mat samt att de s.k. Singaporefrågorna2 ska exkluderas från avtalen. Detta är krav som stödjer. Associeringsavtalen har fått hård kritik av enskilda regeringar, men framförallt från sociala rörelser och det civila samhället i både och . Tanken är att avtalen ska vila på tre ben: politisk dialog, utvecklingssamarbete och handel. Tyvärr har det dock visat sig att EU:s nya handelsstrategi (Global Europe: competing in the world) har fått större inflytande på förhandlingarna än vad EU:s samstämmighetspolicy har fått. Handelsstrategin slår bl.a. fast att handelspolitiken ska underlätta för europeiska företag att konkurrera på världsmarknaden och säkra tillgången till råvaror. Således tar EU i förhandlingarna mycket liten, eller ingen, hänsyn till fattiga människors behov. Istället ligger tyngdpunkten på att stärka europeiska storföretags intressen på bekostnad av länders handlingsutrymme att välja sin egen politik för att bekämpa hunger och fattigdom. När EU i förhandlingarna driver på för en liberalisering av fattiga länders ekonomier, mot vad som kallas frihandel, ger detta en felaktig illusion av att det handlar om rättvisa spelregler. Så är inte fallet. Istället är risken överhängande att avtalen som EU förhandlar om kommer att få långtgående negativa effekter på stora delar av industrin och jordbruket i berörda länder. Konkurrensen mellan latinamerikanska småbönder och det hårt subventionerade europeiska industrijordbruket är på intet sätt fri och det sker inte på några som helst jämlika villkor. Det är inte svårt att räkna ut vem som kommer att gå segrande ur denna konkurrens på lika villkor. Som en protest mot att EU bara har haft handel för ögonen i förhandlingarna, och alltmer drivit processen mot ett rent frihandelsavtal, meddelade att man drar sig ur förhandlingarna. Detta efter att man utan framgång vid ett flertal tillfällen föreslagit ändringar som även inkluderade de andra två benen, dvs. politisk dialog och bistånd. EU fortsätter förhandlingarna med övriga länder i Andinska gemenskapen. I förhandlingarna med är dock läget annorlunda. Efter att en oväntad paus i förhandlingarna plötsligt uppstod i och med militärkuppen i lades alla förhandlingar om associeringsavtal plötsligt åt sidan. Detta eftersom EU önskar förhandla avtal där även ingår. inväntas en lösning på den konflikten. anser att , som ordförandeland i EU, bör ta tillfället i akt och använda denna för så viktiga respit till att agera för att förändra avtalen. Den bör agera inom EU för att associeringsavtalet med ska omarbetas så att det tar sin utgångspunkt i hållbar utveckling, fattigdomsbekämpning och mänskliga rättigheter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Ett av de länder som EU förhandlar med om framtida associeringsavtal är . Det ger EU möjligheter att sätta tryck på den colombianska regeringen för att förmå den att vidta åtgärder så att de mänskliga rättigheterna verkligen ska respekteras. Här finns också möjligheter att förmå den att inleda en reell fredsprocess. bör inom EU verka för att ett framtida associeringsavtal med villkoras med en markant och varaktig förbättring när det gäller de mänskliga rättigheterna, och landet har börjat inleda en fredsprocess. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. För är demokrati och mänskliga rättigheter inte förhandlingsbara. Vi försvarar FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna där mötesfrihet, organisationsfrihet, strejkrätt, yttrandefrihet samt allmänna, fria och hemliga val framhålls som nödvändiga beståndsdelar i ett demokratiskt samhälle. Lika stor vikt läggs vid sociala framsteg och förbättrade levnadsvillkor. Det innebär att rätten till arbete, utbildning, bostad, vård, omsorg och kultur är nödvändig för ett människovärdigt liv och ett demokratiskt samhälle. står upp för de mänskliga rättigheterna oavsett var, när eller med vilka motiv de kränks och inskränks. Detta är vår utgångspunkt när vi analyserar situationen i , oavsett om det gäller och eller och . När alla människor på allvar har möjlighet att bestämma över sina egna liv kan verklig demokrati uppnås. Tyvärr är detta långt ifrån verkligheten för åtskilliga fattiga och utsatta människor i . 6.1Demokratin i framstegen & bakslagen I , och framförallt i , är många länder fortfarande unga demokratier med åtskilliga brister vad gäller demokratiska processer såväl som rättssäkerhet. Trots detta har stora framsteg skett i arbetet med att skapa större ekonomisk och social rättvisa och utveckla demokratin, det medborgerliga inflytandet och deltagandet i det politiska beslutsfattandet. Det har skett på många olika sätt och på olika nivåer och inneburit att respekten för såväl de medborgerliga som de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna stärkts. Men utvecklingen har inte varit entydig, utmaningarna är fortfarande många och på vissa områden har det skett negativ utveckling när det kommer till respekten för de mänskliga rättigheterna. har präglats av stora demokratiska framsteg. Det största framsteget var segern för och hans parti () som 2005 överlägset vann presidentvalet. blev den första demokratiskt valda presidenten i med rötter i urbefolkningen och innebar en radikal omläggning av landets utveckling, där ursprungsbefolkning inkluderades i samhällets utveckling. har bl.a. ett omfattande arbete mot fattigdom inletts och en ny konstitution röstats fram av folket, vilken framförallt överför makt från den rika eliten till urbefolkningen. Tyvärr har den tidigare politiska och ekonomiska eliten i visat att man inte tvekar att ta till odemokratiska medel för att störta den av folket valda regeringen. Det är därför extra viktigt att på alla sätt stödjer det bolivianska folket och dess demokratiskt valda regering. syn på utvecklingen i har mer utförligt beskrivits i motionen Fattigdomsbekämpning och kampen för demokrati i (mot.2006/07:U207). är utan tvekan det land i där brotten mot de mänskliga rättigheterna är mest omfattande. Bara drevs 380000 människor på flykt, en ökning med nästan 25procent jämfört med året innan. är antalet internflyktingar i mellan tre och fyra miljoner personer. I hela världen är det bara som har fler internflyktingar. anser att de stridande parternas övergrepp mot civilbefolkningen är oacceptabla. Den humanitära situationen i landet är ytterst allvarlig och övergreppen mot fackligt aktiva, oppositionella, oberoende journalister och ursprungsbefolkningen är omfattande och grova. Liksom den colombianska juristkommissionen anser att huvudansvaret för merparten av dessa omfattande och grova brott mot de mänskliga rättigheterna vilar på . Men ansvaret vilar också på , som genom sin militära närvaro i landet backar upp regimen och länder som som bemött de omfattande övergreppen med tystnad och ursäkter. har utvecklat sin syn på utvecklingen i i motionen (mot.2006/07:U235). menar att de colombianska myndigheterna måste börja med att erkänna konsekvenserna av konflikten. Annars kan befolkningens mänskliga rättigheter aldrig tillgodoses. i sin tur måste såväl som enskilt land som medlemsland i EU och FN, kräva att den colombianska regeringen ska uppfylla sin skyldighet att garantera säkerheten och de mänskliga rättigheterna för sin befolkning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den senaste i raden av demokratiska landvinningar på kontinenten var när vänsterfronten FMLN:s kandidat vann presidentvalet i och landet kunde genomföra ett fredligt regeringsskifte efter Arenapartiets 20-åriga maktinnehav. Det blodiga inbördeskriget till 1992, som krävde 75000 liv, har förbytts till en på flera sätt framgångsrik fredsprocess. Presidentvalet var en historisk seger för demokratin och för vänstern, men också ett historiskt nederlag för högern i och . Det tydligaste bakslaget för demokratin och de mänskliga rättigheterna i var den militära statskuppen i då den demokratiskt valda presidenten avsattes. Kuppen väcker minnen från tidigare decenniers militärdiktaturer i och påminner om att det inte går att ta de demokratiska framstegen i för givna. I en demokrati får politiker som gör fel chansen att förklara sig i en rättssäker process, och om folket så önskar, röstas personen bort i kommande val. Avsättningen av Zelaya strider mot demokratins grundprinciper. EU:s agerande har inte varit tillfredsställande och har inte som ordförandeland utnyttjat möjligheten att tydligt försvara demokratin i och kräva att Zelaya återinsätts samt att honduransk militär och polis inte använder övervåld vid demonstrationer. och IMF har använt ekonomiska påtryckningsmedel mot och EU bör göra detsamma. EU borde utnyttja pågående förhandlingar om ett associeringsavtal med , där är en av parterna (se vidare under avsnittet EU:s associeringsavtal med ). planeras val i . Ett fritt och demokratiskt val förutsätter att Zelaya återinstalleras och att ledarna för kuppen inte tillåts att organisera valet. Tyvärr har ledarna för kuppen under de pågående förhandlingarna tydligt visat att de är ointresserade av en lösning inom demokratins ramar. bör därför inom ramen för EU och FN agera för riktade sanktioner mot de ansvariga för militärkuppen i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Få länder, om något, i får så mycket uppmärksamhet i som . Men utvecklingen på är inte entydig, stora sociala framsteg har uppnåtts som brotten mot de medborgerliga rättigheterna är omfattande. Den negativa betydelsen av blockad mot kan inte heller underskattas. uppfyller inte de nödvändiga krav som måste ställas på en demokrati, och brott mot de mänskliga rättigheterna fortsätter att förekomma, yttrande-, press- och mötesfriheten är kraftigt begränsad och det saknas möjligheter att bilda och/eller organisera sig i fria och oberoende fackföreningar. rapporterar att det fortfarande finns 57 kubanska samvetsfångar, vilket otvetydigt är 57 för mycket. önskar se en demokratisering och en ökad respekt för de mänskliga rättigheterna på , men en sådan process måste formas av det kubanska folket självt. ser att sociala framsteg gjorts på det efterrevolutionära . lever i flera hänseenden upp till de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter som ryms inom FN:s konvention för mänskliga rättigheter. bedriver även ett omfattande socialt solidaritetsarbete i många latinamerikanska länder som uppskattas av kontinentens fattiga och sjuka. Även när det gäller en hållbar utveckling utmärker sig . Enligt Världsnaturfondens (WWF) årsrapport 2006 är det enda landet i världen som lever upp till kriterierna på en hållbar utveckling såväl avseende social välfärd som ekologiskt avtryck. Men att man på har gjort sociala framsteg ursäktar inte på något sätt bristerna i medborgerliga rättigheter på ön. Men inte heller kan den ekonomiska blockad som har hållits vid liv av ursäktas med hänvisning till brott mot mänskliga rättigheter på . Blockaden är, bland mycket annat, en starkt hämmande faktor för en utveckling mot demokratin och bör således inte stödjas. Den påverkar dessutom miljoner kubaners möjlighet att få tillgång till mediciner och medicinsk teknik och är därmed avgörande för deras hälsa. Till detta kan fogas att olika FN-program vid åtskilliga tillfällen har drabbats av indragna leveranser av vacciner, sprutor och annan medicinsk utrustning när tillverkare fått veta att produkter och material är tänkt att användas på Kuba.3 delar FN:s generalförsamlings kritik mot blockad mot . föregående år röstade i princip alla av de 192 medlemmarna än en gång för ett upphävande av ekonomiska blockad, handelsblockad och finansiella blockad. Endast , , och röstade mot. Amnesty betecknar embargot som omoraliskt och anser att det bör hävas. delar denna åsikt. Det är helt oacceptabelt att en regering, i detta fall , beslutar om sanktioner som så uppenbart drabbar en hel befolkning. måste tydligt fördöma blockaden och kräva att omgående upphäver densamma. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Sedan tillträdde som president i har landet i grunden förändrats. Denna utveckling har i huvudsak varit positiv, genom att stora grupper i det venezolanska samhället som tidigare exkluderats från beslutsfattandet nu inkluderas och genom att landets enorma oljeinkomster har använts för att bekämpa fattigdom och analfabetism. har kritik riktats mot regimen från bl.a. för inskränkningar av yttrandefriheten, denna kritik måste tas på allvar. Även fördjupade förbindelser och stöd till auktoritära stater som och förtjänar att ifrågasättas. är det uppenbart att det största hotet mot demokratin och de mänskliga rättigheterna i kommer från de delar av oppositionen som visat, bl.a. genom militärkuppen , att man inte tvekar att ta till odemokratiska medel för att avsätta den folkvalda regeringen. har i sammanhanget under spelat en starkt negativ roll genom sitt stöd till militärkuppen. utmärker sig som ett av de latinamerikanska länderna genom de fortsatta omfattande brotten mot de mänskliga rättigheterna. Ett tydligt exempel är den peruanska polisens övervåld mot ursprungsbefolkningen som protesterade mot regeringens beslut att tillåta utländska företag att exploatera delar av . Så många som 60 personer kan ha dödats under polisens attacker mot demonstranterna. Tyvärr är detta bara ett exempel bland många på hur stora grupper i det peruanska samhället exkluderas från beslutsfattandet och får såväl sina medborgerliga som ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter kränkta. Rätten till laglig och säker abort är en grundläggande mänsklig rättighet, en rättighet som kränks och inskränks i alldeles för hög utsträckning i . Av världens hårdaste abortlagstiftningar står nästan alla att finna i latinamerikanska länder. Siffror från FN visar att 97procent av världens länder har en lagstiftning som skyddar kvinnans liv. Bara ett fåtal länder sticker ut i denna statistik, och i princip alla dessa ligger på den latinamerikanska kontinenten.