mot · GX02A394 · 2009-10-06 00:00:00 — 4Utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring3 5Fackliga kassor frivilligt medlemskap4 6.1Rätt till skatteavdrag för medlemskap i fackförening och a-kassa6 7.6Förtroendevaldas rätt till ersättning10 8.1Höjning av högsta dagpenningen11 8.3Höjning av lägsta dagpenningen12 8.5Ingen nedtrappning av ersättningsnivån12 8.9Rätten att begränsa sitt sökande14 8.10Möjligheten till en ytterligare ersättningsperiod15 9.1Aktiv arbetsmarknadspolitik lika viktigt som regler och kontroll15 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en utredning om arbetslöshetsförsäkringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ändring av finansieringssystemet för arbetslöshetsförsäkringen fr.o.m. . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa avdragsrätt för medlemskap i a-kassa och fackförbund fr.o.m. den 1januari 2010. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att höja den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att höja den lägsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att höja grundbeloppet i arbetslöshetsförsäkringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ersättningen ska ligga på av tidigare lön upp till taket under hela ersättningsperioden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att arbetslöshetsförsäkringen ska vara neutral i förhållande till ålder och familjesituation. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att återställa rätten till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen för deltidsarbetslösa till de regler som gällde fram t.o.m. . Den borgerliga regeringen har sedan sitt tillträde verkställt strategiska och förödande försämringar av arbetslöshetsförsäkringen. Sammantaget har försäkringen blivit sämre, dyrare och mer orättvis. Nedmonteringen av arbetslöshetsförsäkringen är en bärande del i regeringens långsiktiga strävan att försvaga löntagarna som kollektiv och stimulera framväxten av en låglönearbetsmarknad. I kombination med försämrade möjligheter till utbildning och omskolning, kraftiga besparingar på arbetsmarknadspolitiska insatser, hårdare krav på arbetssökande och rabatter på arbetskraft i framför allt den privata tjänstesektorn kommer urholkningen av arbetslöshetsförsäkringen att skapa ett starkt tryck på löntagarna att acceptera väsentligt lägre löner och sämre arbetsvillkor än vad som varit tänkbart. Men även på omedelbar sikt och på individnivå får regeringens försämringar av arbetslöshetsförsäkringen dramatiska effekter. Över en halv miljon människor har lämnat försäkringen och står nu helt utan skydd i ett läge då arbetslösheten beräknas uppgå till mellan 11 och 12procent . Ett stort antal av dem som stannat kvar i försäkringen kommer dessutom att upptäcka att de nya, strängare ersättningsvillkoren och beräkningsgrunderna innebär att de är berättigade till en orimligt låg, eller i värsta fall ingen, ersättning alls. Det är dessutom en samhällsekonomiskt katastrofal politik på flera sätt. De relativt höga ersättningsnivåerna i arbetslöshetsersättningen har bidragit till att dämpa tidigare konjunkturnedgångar genom att hålla efterfrågan uppe. Den funktionen av arbetslöshetsförsäkringen har kraftigt försvagats, vilket bidrar till att fördjupa den ekonomiska krisens effekter och varaktighet. Regeringens finanspolitiska råd har försökt uppmärksamma regeringen på det problemet och föreslagit en temporär förstärkning av arbetslöshetsförsäkringen som en konjunkturpolitisk insats. Inte ens det har regeringen varit beredd att diskutera. En annan kontraproduktiv samhällsekonomisk effekt av demonteringen av arbetslöshetsförsäkringen är att kostnaderna för arbetslösheten nu istället vältras över på kommunerna. betalades omkring 2,8miljarder kronor ut i försörjningsstöd, en ökning med 16procent jämfört med . kommer den kostnaden öka än mer, givet att arbetslöshetsprognoserna slår in. Arbetslöshetsförsäkringen var inte perfekt innan den borgerliga regeringen tillträdde, men fundamenten i försäkringen; frivilligt medlemskap, fackligt administrerade kassor, hög grad av gemensam finansiering och inkomstrelaterad ersättning är en bra grund att bygga framtidens arbetslöshetsförsäkring på. menar att arbetslöshetsförsäkringen måste renoveras från grunden så att den fyller de viktiga funktioner som är nödvändiga för ett solidariskt och tryggt arbetsliv och samhälle. 4Utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring En generös arbetslöshetsförsäkring är avgörande för den enskildes trygghet och handlingsutrymme. För löntagarkollektivet som helhet ska försäkringen bidra till att förhindra underbudskonkurrens och att upprätthålla löner på en anständig nivå också i tider av hög arbetslöshet. Arbetslöshetsförsäkringens utformning och legitimitet är också avgörande för en flexibel arbetsmarknad som präglas av strukturomvandling, produktivitetsutveckling och rörlighet. Försäkringen måste dessutom kunna fylla en viktig konjunktur- och regionalpolitisk funktion i tider av hög arbetslöshet och då tillfälliga kriser drabbar hela eller delar av landet. Arbetslöshetsförsäkringen hade flera brister även innan den borgerliga regeringen tog över. Det räcker därför inte med att återställa försäkringen som den var före valet . Vi behöver en stabil och solidarisk arbetslöshetsförsäkring som bättre motsvarar dagens och framtidens behov. Regeringen bör därför tillsätta en utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring, med utgångspunkt i det som anges i motionen nedan. I utredningen bör de fackliga organisationerna och a-kassornas samorganisation ges ett stort inflytande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den akuta situationen med många oförsäkrade och underförsäkrade kräver också snabba reformer av avgiftssystem, ersättningsnivåer och ersättningsperioder som kan genomföras utan föregående utredning. I vår motion med anledning av regeringens höstbudget avsätter vi utrymme för en rad sådana reformer. I det följande lämnas en redogörelse för både skarpa och budgeterade förslag samt våra förslag till utgångspunkter för en utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring. 5Fackliga kassor frivilligt medlemskap Vår utgångspunkt är att medlemskap i en a-kassa ska vara frivilligt och att akassorna ska fortsätta att vara självständiga medlemsorganisationer. Frivilligt medlemskap i fackligt anknutna a-kassor är, av flera skäl, att föredra framför en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Oavsett utformning av en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring kommer svåra gränsdragningsproblem att uppstå: Vilka villkor ska exempelvis vara uppfyllda för att en person ska kunna tvingas till medlemskap i försäkringen och hur ska dessa villkor i sin tur relatera till villkoren för rätt till inkomstrelaterad ersättning? Risken är uppenbar att människor som på goda grunder avstår från medlemskap i en frivillig försäkring tvingas till ett medlemskap de i praktiken inte kommer att ha någon nytta av. En obligatorisk arbetslöshetsförsäkring kräver också uppbyggnad av nya kontrollsystem. I det delbetänkande som regeringens utredare presenterade den 15maj 2008 skulle en helt ny myndighet skapas för att administrera och kontrollera den obligatoriska försäkringen. LO, som i sitt remissyttrande avvisade förslaget om obligatorium i sin helhet, påtalade särskilt det administrativa krångel och den integritetsrisk som kan uppstå i och med uppbyggnaden av en sådan myndighet. instämmer i den kritiken staten ska undvika onödig byråkrati och det finns all anledning att vara restriktiv med att bygga upp stora offentliga register med känsliga uppgifter om människors levnadsförhållanden. Även om regeringen nu meddelat att den modell föreslog inte kommer att genomföras, kvarstår ovan nämnda problem om någon form av obligatorium skulle införas. Andra tungt vägande skäl för att bygga vidare på systemet med frivilliga fackliga kassor är att dessa redan finns och har en väl fungerande administration och värdefulla kunskaper om villkoren för olika yrken och branscher. Att fackförbunden förvaltar akassan är också naturligt mot bakgrund av hur kollektivavtalen och arbetslöshetsförsäkringen fyller kompletterande funktioner för att skydda löntagarna mot social dumpning i den svenska arbetsmarknadsmodellen. För den enskilde framstår det som naturligt att vara medlem i både fackförbund och a-kassa om dessa är kopplade till varandra. Risken om en obligatorisk försäkring införs är att färre då skulle söka medlemskap i ett fackförbund, vilket allvarligt skulle urholka löntagarnas ställning i förhållande till arbetsgivarna och underminera legitimiteten i hela kollektivavtalsmodellen. Utredningen om framtidens arbetslöshetsförsäkring ska ha som utgångspunkt för sitt arbete att behålla och förbättra systemet med frivilliga fackliga a-kassor. Om arbetslöshetsförsäkringen åter ska bli en solidarisk försäkring som är attraktiv att vara med i krävs att avgiften för medlemskap sänks och att en betydligt större andel av finansieringen sker via statsbudgeten. Den djupt orättvisa differentiering av egenavgiften utifrån arbetslöshetsnivå i respektive a-kassa som regeringen infört måste dessutom avskaffas. Arbetslöshetsförsäkringen har en stabil finansiering genom arbetsmarknadsavgiften som är en del av arbetsgivaravgifterna, dvs. i grunden löneutrymme som de anställda avstått för att finansiera gemensamma trygghetssystem. finansierade arbetsmarknadsavgifterna ca 88procent av den utbetalda ersättningen från försäkringen och medlemsavgifterna ungefär 12procent. höjde regeringen egenavgifternas andel av finansieringen av försäkringen och minskade statens utgifter med motsvarande belopp. Enligt a-kassornas samorganisation uppgick medlemsavgifternas andel av den utbetalda ersättningen till en dramatisk ökning innan. Den höjda avgiftsfinansieringen var inte påkallad av finansiella skäl. gick arbetslöshetsförsäkringen med ett överskott på 28miljarder kronor. Det utrymme i statsbudgeten som höjningen av egenavgifterna och de sänkta ersättningsnivåerna i arbetslöshetsförsäkringen skapat har regeringen i praktiken använt för att finansiera en stor del av det s.k. jobbskatteavdraget. Avdraget gäller alla som har inkomst av arbete men har på grund av sin utformning till största delen gått till höginkomsttagare. Personer med inkomster från a-kassa, pensioner, sjukförsäkring eller annan socialförsäkring är inte berättigad till avdraget alls. Regeringen låter alltså a-kassornas medlemmar finansiera skattesänkningarna genom överuttag av avgifter. Med det differentieringssystem som infördes , och som relaterar avgiften till arbetslöshetsnivå i respektive a-kassa, har en omvänd solidaritetsprincip byggts in i finansieringssystemet. Den lägsta avgiften betalar medlemmarna i akademikernas akassa där arbetslöshetsnivån är relativt låg och lönenivån och därmed inkomstökningen till följd av jobbskatteavdraget hög. De högsta avgifterna betalas av LO-medlemmar i tjänstesektorn där lönerna är låga, deltider och visstidsanställningar vanliga och inkomstökningen till följd av jobbskatteavdraget låg. Också de akassor vars medlemmar drabbats hårdast av krisen har tvingats öka sina avgifter kraftigt. , och GS a-kassor har därmed sällat sig till de dyraste kassorna att vara med i. Solidariteten i systemet har alltså urholkats både genom att medlemsavgiftens andel av finansieringen ökat och genom att de med lägst inkomster och högst arbetslöshetsrisk bär en större relativ andel av försäkringens kostnader jämfört med höginkomsttagare med liten arbetslöshetsrisk. Det är både ekonomiskt möjligt och politiskt rimligt att återinföra en solidarisk finansiering av arbetslöshetsförsäkringen. Det är dessutom det snabbaste och mest rationella sättet att åtgärda det växande problemet med oförsäkrade löntagare. Att avskaffa arbetslöshetsavgiften beräknas kosta 8,3miljarder kronor i minskade intäkter till staten . De som betalar arbetslöshetsavgiften är medlemmar i akassan och har arbete. Det innebär att den slopade arbetslöshetsavgiften kan jämföras med det fjärde steget i regeringens jobbskatteavdrag, som kostar 10miljarder kronor i minskade skatteintäkter 2010. Fördelen med att slopa arbetslöshetsavgiften istället för att genomföra jobbskatteavdraget är att fördelningsprofilen blir bättre och att det gör det billigare och därmed mer attraktivt att gå med i en akassa. anser att det är rimligt att medlemmarna betalar en viss avgift för akassornas administrationskostnader och att dessa kostnader fördelas solidariskt mellan akassorna beroende på arbetsbelastning. Genom att slopa arbetslöshetsavgiften och införa ett utjämningssystem för administrationskostnader skulle medlemsavgifterna kunna reduceras till ca 100kronor per medlem och månad. Arbetslöshetsförsäkringen bör finansieras i enlighet med ovanstående modell. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.1Rätt till skatteavdrag för medlemskap i fackförening och a-kassa Den borgerliga regeringen har inte bara höjt egenavgiften till arbetslöshetsförsäkringen. Man har dessutom slopat rätten att göra skatteavdrag för medlemskap i såväl a-kassa som fackförbund. Motsvarande avdragsrätt för arbetsgivares medlemskap i arbetsgivarorganisation har däremot lämnats orörd. Det är en inkonsekvens med en tydlig ideologisk udd riktad mot fackföreningsrörelsen. Den svenska arbetsmarknadsmodellen bygger på att parterna bär huvudansvaret för regleringen av arbetslivet liksom för att lösa tvister som uppstår på arbetsplatserna. Om denna modell ska fungera och behålla sin legitimitet måste den fackliga organisationsgraden och den fackliga närvaron i arbetslivet vara hög. För oss som värnar om kollektivavtalsmodellen är det därför självklart att se rätten att göra skatteavdrag för medlemskap i fack och a-kassa som samhällsnyttig och därmed en legitim kostnad för staten. Avdragsrätten för medlemskap i a-kassa och fackförbund ska införas enligt ovanstående. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Arbetslöshetsförsäkringen ska vara en omställningsförsäkring som man kvalificerar sig till genom anställning och som ger ersättning enligt inkomstbortfallsprincipen. Ett växande problem är att allt fler har en så lös anknytning till arbetsmarknaden att de också har svårt att uppfylla villkoren i försäkringen. För att så många som möjligt ska omfattas av försäkringstryggheten bör därför regelverket förbättras på en rad områden. Kravet på arbetsmarknadsförankring för att få del av arbetslöshetsförsäkringens inkomstrelaterade ersättning avgörs genom utformningen av medlems- och arbetsvillkor. Det är en rimlig grundprincip. Men villkoren måste utformas i relation till hur arbetsmarknaden faktiskt ser ut och så att det inte diskriminerar grupper av löntagare. krävs 80 timmars arbete för att vara berättigad till ersättning från a-kassan. Det alternativa arbetsvillkoret kräver arbete i minst 480timmar av 6månader och minst 50timmars arbete . Det innebär att det är mycket svårt för deltids- och visstidsanställda att kvalificera sig till ersättning. För en person med en 50-procentig tjänst räcker det med att vara frånvarande från arbetet för att gå miste om sin rätt till ersättning. Och i sektorer där man har lägre normalarbetstid än 40timmar , vilket exempelvis är vanligt inom vård och omsorg, är det omöjligt att uppfylla arbetsvillkoret om man har en 50-procentig tjänst. Eftersom kvinnor är överrepresenterade bland både deltidsarbetande och visstidsanställda är detta snäva arbetsvillkor strukturellt diskriminerande mot kvinnor. Men också andra grupper drabbas oproportionerligt hårt av det skärpta arbetsvillkoret. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkring konstaterade i rapporten av förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen (2007:8): De som har påverkats mest av höjningen av antal timmar är enligt arbetslöshetskassorna yngre sökande som är nytillträdda på arbetsmarknaden, deltidsarbetande (framför allt kvinnor), så kallade timanställda vikarier samt de som beviljats halv sjukersättning från . Ytterligare en liten, men särskilt utsatt, grupp i sammanhanget är kulturarbetarna vars möjligheter till trygga fasta anställningar är mycket små. Mot bakgrund av det som anförs ovan bör arbetsvillkoret och det alternativa arbetsvillkoret i lagen om arbetslöshetsförsäkring ändras. Utformningen av arbetsvillkoret måste vara så generöst att det finns marginaler för sjukfrånvaro även för deltidsarbetande och visstidsanställda. Medlemsvillkoret måste utformas med hänsyn både till faktiska uppsägningstider och till de allt vanligare visstidsanställningarna. Medlemsvillkoret får inte vara så kort att det lönar sig att stå utanför försäkringen till dess en uppsägning är ett faktum, men det ska inte heller utestänga unga som sällan erbjuds mer än korta visstidskontrakt från möjligheten till inkomstrelaterad ersättning. Bestämningen av medlemsvillkoret måste därför noggrant avvägas mot rådande villkor för olika grupper på arbetsmarknaden. Den exakta utformningen måste anpassas till den aktuella situationen på arbetsmarknaden och bör därför utredas innan nya regler beslutas. För både individen och samhället är utbildning en bra investering i det långa loppet. Men många har problem att få jobb direkt efter avslutad utbildning. Eftersom allt fler unga går vidare till eftergymnasiala studier direkt efter gymnasiet står allt fler utan möjlighet till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen efter avslutade studier. För dem som inte lyckats hitta ett jobb finns därmed inget annat alternativ än att söka ekonomiskt bistånd från kommunen. fanns en möjlighet att kvalificera sig till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen genom studier. Det gav nyutexaminerade incitament att skriva in sig på Arbetsförmedlingen och ett visst andrum att söka jobb som motsvarar den utbildning de har. Vi anser att det är rimligt att ge den som genomgått en utbildning den möjligheten utan att tvingas söka sig till . Mot bakgrund av det som anförs ovan bör en möjlighet att kvalificera sig till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen genom studier införas. Den exakta utformningen bör utredas innan nya regler beslutas. Av olika skäl kan människor som en gång kvalificerat sig till ersättning från a-kassan stå utanför arbetskraften för att sedan komma tillbaka som arbetssökande. Det gäller exempelvis studerande, personer som drabbats av långvarig sjukdom eller allvarliga skador och de som vårdat en nära anhörig. Enligt lag (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring behåller man rätten till ersättning av högst . Det är en förkortning med jämfört med vad som gällde . För personer som går långa högskoleutbildningar är gränsen snålt tilltagen. En extra termin eller en period av föräldraledighet räcker för att den intjänade rätten till ersättning ska gå förlorad. I praktiken missgynnar också denna tidsgräns därmed också kvinnor eftersom kvinnor tar ut väsentligt mer av föräldraledigheten än män. Med tanke på att allt fler går långa utbildningar och att det sker då många också väljer att skaffa barn, bör den överhoppningsbara tiden i arbetslöshetsförsäkringen vara så pass lång att det finns en marginal för exempelvis föräldraledighet utan att rätten till ersättning går förlorad. Mot bakgrund av det som anförs ovan bör den överhoppningsbara tiden i arbetslöshetsförsäkringen förlängas så att den inte diskriminerar och straffar ut grupper av människor. Den exakta tidsramen måste anpassas till faktiska genomsnittliga studietider och andra relevanta omständigheter och bör därför utredas innan nya regler beslutas. Med dagens regler beräknas normalarbetstiden på den genomsnittliga arbetstiden under en ramtid av . Det innebär att en person som har en visstidsanställning på heltid som varar får en ersättning som beräknas på en halvtidstjänst. Det är en orimlig ordning i en situation då olika visstidsanställningar blivit allt vanligare. Bland ungdomar är olika former av visstidsanställningar den vanligaste anställningsformen och ofta det enda som står till buds. anser att den ökande andelen visstidsanställningar på arbetsmarknaden är ett problem och har ett antal förslag på hur fler ska kunna erbjudas trygga, fasta anställningar. Men självklart måste det finnas möjligheter att ta in vikarier och anställa personer under begränsade tidsperioder om det finns skäl för det. Då är det också rimligt att de som utför dessa tidsbegränsade jobb ges en möjlighet att kvalificera sig till en skälig ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Mot bakgrund av det som anförs ovan bör normalarbetstidens beräkning utformas så att den inte diskriminerar deltids- och visstidsanställda. Reglerna för beräkning av normalarbetstid och normalinkomst har blivit alltmer komplicerade, vilket gör det svårare för den sökande att bedöma om beräkningen är korrekt samt bidrar till långa handläggningstider. Det har blivit många uppgifter att lämna för arbetsgivare och försäkringskassa, vilket leder till mer arbete både för dessa och för arbetslöshetskassorna. Vid korttidsfrånvaro på grund av sjukdom, föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning bör beräkningen göras utifrån ordinarie lön, likaså vid frånvaro på grund av politiska och fackliga förtroendeuppdrag. Den exakta utformningen måste anpassas till den aktuella situationen på arbetsmarknaden och bör därför utredas innan nya regler beslutas. Rätten att kombinera ersättning från a-kassan med inkomster från en bisyssla är viktig för människors möjligheter att ha en fot kvar i arbetslivet även om de förlorar det jobb de har sin huvudsakliga försörjning ifrån. En bisyssla kan också vara vägen in i ett nytt yrke för en person som drabbas av arbetslöshet. Inte minst för yrkesutövare i kultursektorn kan möjligheten att behålla en bisyssla vara helt avgörande för att kunna ta jobb inom sitt egentliga yrke. I en bransch där fasta jobb är mycket ovanliga kan en bisyssla vara en nödvändig ankarpunkt för att knyta kontakter som kan leda till mer varaktiga jobb inom det egna yrket. Att tvingas välja mellan en sådan bisyssla och ersättning från a-kassan är kontraproduktivt om målet är att gynna försörjning av eget arbete. Regelverket för godkända bisysslor bör därför vara generöst. Dagens regelverk kräver att en bisyssla ska ha utförts för att godkännas i kombination med ersättning från a-kassan. Det är ett för högt ställt krav mot bakgrund av hur arbetsmarknaden ser ut för framför allt kulturarbetare. Mot bakgrund av det som anförs bör reglerna för bisysslor i arbetslöshetsförsäkringens mening förändras så att den inte motverkar arbetslinjen. Den exakta utformningen måste anpassas till den aktuella situationen på arbetsmarknaden och bör därför utredas innan nya regler beslutas. 7.6Förtroendevaldas rätt till ersättning Att människor har möjlighet att utan negativa konsekvenser för sin ekonomi ta på sig politiska och fackliga förtroendeuppdrag är en bärande del av demokratin i samhället och i arbetslivet. Med nuvarande regler för hur normalarbetstid och normalinkomst beräknas i arbetslöshetsförsäkringen missgynnas de som har sådana uppdrag på deltid. Det förhållandet riskerar att leda till att människor avstår från att ta på sig fackliga eller politiska uppdrag för att inte utsätta sig för risken att gå miste om sin arbetslöshetsersättning. De måste därför åtgärdas. Alla fackliga och politiska förtroendeuppdrag som berättigar till tjänstledighet eller frånvaro från arbetsplatsen bör likställas med vanligt arbete. Den exakta utformningen av ersättningsvillkor för förtroendevalda bör ingå i uppdraget till den utredning om arbetslöshetsförsäkringen vi föreslår. 8.1Höjning av högsta dagpenningen Arbetslöshetsförsäkringen ska enligt ge flertalet löntagare 80 procents ersättning vid arbetslöshet.