mot · GX02C390 · 2009-09-17 00:00:00 — Bristen på bostäder för studenter är alarmerande på många universitets- och högskoleorter, i synnerhet i de större städerna. Kommunerna har ett starkt intresse av att ha studenter boendes i sin kommun eftersom det finns en tendens till att många studenter väljer att bo kvar i samma stad även efter att studierna är avslutade, vilket gör det extra angeläget att locka studenter till sin egen studieort. Trots detta finns det stora skillnader i hur god tillgängligheten är på bostäder för studenter. På vissa orter har kommunen infört bostadsgaranti, vilket innebär att alla som antas till en utbildning i kommunen garanteras en bostad. I de regioner där flera kommuner tillhör samma arbetsmarknadsregion finns en tendens att kommunerna försöker bolla över problemet med studentbostäder till grannkommunen. Även om flera kommuner redan har många bostäder för studenter finns det ingen kommun som riktigt vill ta ansvar för att stimulera uppkomsten av fler bostäder för studenter. Bostäder för studenter kan vara traditionella studentbostäder i korridor men även billiga hyresrätter är en viktig bostadsresurs för studenter. När antalet hyresrätter minskar försvåras bostadssituationen för studenter. Hyresrätten är extra viktig för de studenter som har en vilja att bo kvar i samma stad efter avslutade studier. anser att tillgången på bostäder för studenter ska vara en av flera styrande parametrar vid fördelning av högskoleplatser. Detta som ett incitament för kommunerna att satsa på bostäder för studenter, som en tryggare bostadssituation kan göra studiesituationen bättre med bättre studieresultat som följd. Detta förslag finns med i hemställanspunkt femtioett. Bostadsbidraget hade en storhetsperiod under ungefär samma epok som miljonprogrammet byggdes, och det var då möjligt för många grupper att få bidrag för att kunna bekosta en bra bostad. har bostadsbidraget försämrats, både genom beslut och genom icke-beslut. Exempel på icke-beslut är när kriterierna för bidraget inte har inflationsjusterats i tillräcklig omfattning. Vi vill inte se en utveckling där allt för generösa bostadsbidrag leder till höjda hyror. Vi vill istället ha en bostadspolitik som gör att var och en ska ha möjlighet att bosätta sig där man vill utan att behöva bostadsbidrag. Detta uppnår vi genom våra förslag på en satsning på blandad bebyggelse, vissa möjligheter till förtur i bostadskö och inte minst våra förslag för att tillföra fler billiga bostäder till bostadsmarknaden. Innan detta är uppnått så behövs ett fortsatt stöd till dem som har den allra svåraste situationen på bostadsmarknaden, i synnerhet ensamstående föräldrar. Det är inte rimligt att barn i ska behöva växa upp i trånga lägenheter där inte utrymme ges för barnen att växa och bli självständiga tonåringar och dessutom behöva se sin förälder ständigt vända på kronor och ören för att klara ekonomin. Kriterierna i bostadsbidraget behöver justeras för att bli rimliga för de sämst ställda. Problematiken är likvärdig för det bostadstillägg som kan erhållas av människor . Det bör åligga regeringen att återkomma till med förslag på ny utformning av bostadsbidraget och bostadstillägget, såsom föreslås i motionens femtioandra hemställanspunkt. När separerade föräldrar har gemensam vårdnad om barn gäller generösare bidragsregler för den föräldern där barnet står skrivet. Detta var säkert ett bra system då pappan oftast träffade barnen endast . delar separerade föräldrar på ansvaret för barnen i större utsträckning än tidigare, och det är inte ovanligt att barnen bor lika mycket tid hos bägge föräldrarna. Det borde då vara rimligt att båda föräldrarna har samma möjlighet till bostadsbidrag, oavsett hos vem av föräldrarna som barnen är skrivna hos i de fall då barnen bor lika mycket tid hos båda föräldrarna. Detta föreslår i vi motionens femtiotredje hemställanspunkt. Bostadsbidraget beräknas i årsvis. I synnerhet många yngre som jobbar extra som timanställda har svårt att i förhand uppskatta inkomsten för och riskerar därför att behöva betala tillbaka stora delar av bostadsbidraget, vilket skapar osäkerhet och innebär att många avstår från att söka bostadsbidraget. Bostadsbidraget bör istället beräknas på halvårsbasis för att öka säkerheten för den sökande, såsom föreslås i motionens femtiofjärde hemställanspunkt. Det måste byggas fler hyresrätter Sedan den borgerliga regeringen kom till makten har produktionen av nya hyreslägenheter minskat kraftigt, som regeringen har arbetat aktivt för att hyresrätter ska ombildas till bostadsrätter. I synnerhet i storstädernas innerstadsområden och närförorter, där andelen hyresrätter redan varit låg, har ombildningen gått snabbt. Det råder stor brist på billiga hyresrätter, vilket i synnerhet drabbar ungdomar, äldre, ensamstående föräldrar och utlandsfödda. Eftersom det är statens politik som lett till att byggandet av hyresrätter nästintill avstannat har staten ett ansvar för att byggandet återupptas. Det finns många åtgärder för detta som staten måste vidta, flera av dem anförs i den här motionen. Vi vet dock att viljan för att bygga hyresrätter finns hos många aktörer i samhället och att de väntar på de rätta förutsättningarna för att kunna öka byggandet av hyresrätter. Det finns mycket kompetens och engagemang för byggande av hyresrätter, både hos byggbolagen och hos olika organisationer som samlar hyresgäster och bostadssökande. Om regeringen inte använder och samordnar dessa aktörer för att öka nyproduktionen av hyreslägenheter kan vi inte tolka detta på annat sätt än att regeringen struntar i hyresrätterna. Staten bör ta ett initiativ för att samla alla dessa goda krafter för att tillsammans hitta de bästa lösningarna och samarbetsformerna som kan öka mängden hyresrätter på marknaden såsom föreslås i hemställanspunkt femtiofem. finns en orättvisa mellan de olika upplåtelseformerna. Enligt en undersökning från på KTH kostar en nybyggd hyresrätt i genomsnitt mera än en nybyggd bostadsrätt. Alla tidigare bidrag till hyresrätter har försvunnit, som boende i bostadsrätt är subventionerat. Den som själv äger sin bostad kan tillgodogöra sig ränteavdrag, vilket kan ha stor betydelse för boendekostnaden. Ekonomiskt svagare grupper som inte kan få lån hänvisas till att hyra sin bostad och får då en högre boendekostnad. Detta leder till trångboddhet hos familjer med en svag ekonomi, i synnerhet ensamstående föräldrar och utlandsfödda. Det är djupt osolidariskt att dessa redan utsatta grupper hänvisas till trångboddhet genom en politik som påför extra kostnader för dem som inte har råd att äga sin bostad. anser att orättvisorna mellan de olika upplåtelseformerna måste avskaffas såsom framförs i hemställanspunkt femtiosex. Ett problem med förvaltning av hyresfastigheter är att ägarna tenderar att skjuta kostnaderna framför sig tills det blir ohållbart. Med ett eftersatt underhåll riskerar fastigheterna att förfalla och kostnaderna att bli än högre. Genom att inte amortera, alternativt spara till kommande renoveringsbehov, redovisar man ett resultat som inte återspeglar verklighetens kapitalförbrukning. Med en sådan felaktig redovisning som grund har det utvecklats en kultur där stambyten och andra typer av renoveringar har blivit åtgärder som anses motivera hyreshöjningar, ibland kraftiga höjningar. Bostadsrättsföreningar är skyldiga att avsätta medel till en yttre reparationsfond, pengar som ska finnas tillgängliga den dag som man behöver göra renoveringar på fastigheten. Dessa avsättningar görs skattefritt. Bostadsbolag som hyr ut lägenheter som hyresrätt har inte den möjligheten. När bostadsbolagen vill spara pengar inför framtida renoveringar, genom att exempelvis höja hyran, uppstår det en vinst som måste beskattas. Detta är ytterligare ett exempel på hur hyresrätter missgynnas gentemot andra upplåtelseformer och försvårar för bostadsbolagen att bedriva en långsiktigt ekonomisk planering. Vi vill att bostadsbolagen ska vara skyldiga att inrätta underhållsfonder dit pengar avsätts för att sedan hämtas ur fonden när det är dags för renovering. Lagen behöver ändras så att dessa underhållsfonder blir skattefria. Regeringen bör skyndsamt låta utreda ett förslag med detta innehåll såsom föreslås i motionens femtiosjunde hemställanspunkt. Vi har sett hur den svenska landsbygden på flera sätt försvagats. Många ungdomar flyttar direkt efter gymnasiet till större städer för att utbilda sig eller pröva sin lycka på arbetsmarknaden. Det är inte ovanligt att man vill flytta tillbaka till sin ursprungsbygd när det senare i livet är dags att bilda familj eller när det är dags för barnen att börja skolan. I många kommuner är återflyttningen dock allt för svag och man brottas med ett ständigt krympande befolkningsantal som de som bor kvar blir äldre och äldre. Det finns många fördelar med ett boende på landsbygden, och det är tyvärr allt för få förunnat att få uppleva detta. På landsbygden finns ofta goda möjligheter till självförsörjning med eget jordbruk och allt som naturen har att erbjuda. Långa avstånd har gjort att man tillsammans med sina grannar har lärt sig att hitta bra lokala lösningar på problem. Att ungdomar flyttar till större orter och kommer ut i världen som man sade är naturligtvis väldigt nyttigt och utvecklande. Men det är ett misslyckande för politiken när människor hamnar i situationer där de känner sig tvingade att flytta på grund av brister på bostadsmarknaden eller på arbetsmarknaden. I den här motionen fokuserar vi på problematiken kring det förstnämnda. Vi ser dock att dessa två problemområden hänger ihop. Många yngre hyr sin första egna bostad. Möjligheten att kunna bo kvar i sitt område när man flyttar hemifrån är därför beroende av tillgången på lediga hyresrätter. Tillgången på hyresrätter är på många platser i landet god, på vissa orter nästan obefintlig och på vissa platser finns det ett enormt överskott. Det är olyckligt för ett område när allt för många bostäder står tomma, och det ser tråkigt ut och innebär ofta höga kostnader för bostadsbolagen. Man bör dock vara försiktig med att riva bostäder i allt för stor utsträckning. Det handlar om värdefullt kapital som mycket väl kan vara den resurs som möjliggör en nyetablering. För att stärka ungdomars möjlighet att bo kvar i sin hembygd när de flyttar hemifrån bör stödja motionens femtioåttonde hemställanspunkt. På många håll i landet, i synnerhet i storstadsregionerna, är det svårt att få tag på en bra bostad. Människor med god ekonomi och ett bra kontaktnät har därmed lättare att få tag på en bostad medan socioekonomiskt svaga grupper är de som har allra svårast att hitta en bra bostad, trots att det ofta är dessa som har de största behoven. Det står varje hyresvärd förhållandevis fritt att själv bestämma vem man vill hyra ut till, och det står varje säljare fritt att välja vem man vill sälja en bostad till. Detta system gör att det blir lättare för kapitalstarka grupper att få en bostad, men det kan också innebära att man diskrimineras bland annat beroende på om man har ett utländskt efternamn eller inte. Många hyresvärdar använder sig av något slags kösystem där den som har köat längst tid för att få en bostad får den, förutsätt att man uppfyller kriterier på exempelvis en viss inkomstnivå. Det är rättvist att den som har stått längst tid i kö först ska få en bostad, men systemet kan leda till orättvisa om man ställer för hårda krav beträffande inkomst och försörjningsförmåga hos hyresgästen. Det är viktigt att hyreslägenheter, oavsett om de tillhör allmännyttan eller ägs privat, fördelas på ett rättvist sätt, för att ge alla en chans att etablera sig och gå vidare på bostadsmarknaden. Det får inte vara godtyckligt från hyresvärdens sida vem man vill hyra ut till. vill se samlade lokala system för bostadsförmedling där alla tillgängliga lägenheter är synliga anpassat till de lokala förutsättningarna. Vi ser även gärna en samverkan mellan kommuner som tillhör samma bostadsregion. Varje kommun eller region måste hitta sina egna lösningar för detaljerna i hur förmedlingen ska fungera. Den kan mycket väl vara upphandlad och därmed läggas ut på entreprenad. Systemet behöver dock vara transparent för att säkerställa att fördelningen alltid sker enligt en rättvis princip och att förmedlingen inte missgynnar grupper av bostadssökande eller bostadsbolag. Förmedlingen bör i övrigt följa samma regler som gäller för offentlighetsprincip i förvaltning oavsett om den är upphandlad eller drivs i offentlig regi. Detta bör ges regeringen till känna enligt vad som föreslås i motionens femtionionde hemställanspunkt. Det finns fall där människor behöver ges förtur till en bostad. Det är ovanligt att förtursregler förekommer, i synnerhet bland privata hyresvärdar. Det är därför angeläget att se över möjligheterna att genom lagstiftning tvinga fram vissa förtursregler både hos offentliga och privata hyresvärdar samt en lagstiftning som i större utsträckning tvingar hyresvärdar att bidra med lägenheter som disponeras av de sociala myndigheterna. Vi beskriver nedan två exempel på när förtursregler bör tillämpas. När vuxna som har barn tillsammans väljer att flytta isär är det viktigt för barnen att båda föräldrarna kan fortsätta bo nära varandra och nära barnens skola. I de fall någon av föräldrarna har dålig ekonomi och inte har stått i bostadskö hänvisas ofta denne till en osäker andrahandsmarknad. Utöver det lidande det innebär för barnen att föräldrarna flyttar isär är det olyckligt om barnen dessutom utsätts för den flyttkarusell det ofta innebär när den ena föräldern hänvisas till att bo i andra hand eller på en plats långt från barnens skola och den andra föräldern. Att vid behov ge ensamstående föräldrar möjlighet till förtur till en lämplig hyresrätt kan även minska kostnaderna för bostadsbidrag. Den som befinner sig i ett socialt utanförskap har ofta en tuff resa tillbaka till ett normalt liv. Det ligger i samhällets intresse att stödja detta på alla sätt, och att ge tillgång till en bra bostad är då en viktig del. Det är ett slag i ansiktet på dessa personer när samhället inte erbjuder en bra bostad som stöd i arbetet att komma tillbaka i livet. Kommunens sociala myndigheter måste ges möjlighet att bevilja människor förtur till en hyreslägenhet när sociala skäl föreligger, ett krav som återfinns i motionens sextionde hemställanspunkt. Åtgärder mot svart andrahandsuthyrning Den som innehar ett förstahandskontrakt på en attraktiv lägenhet är ofta angelägen om att behålla detta, även när man inte själv avser att bo i lägenheten. Man väljer att i stället hyra ut lägenheten i andra hand. Att hyra ut i andra hand är tillåtet , och under vissa villkor, och anser att det skall fortsätta vara så. Det kan exempelvis gälla vid studier på annan ort. Långvarig andrahandsuthyrning och uthyrning med osund hyresnivå måste däremot motarbetas. Uthyrning i andra hand minskar tillgången på förstahandskontrakt och innebär att de som har stått länge i bostadskö och söker mer permanenta bostadslösningar får sämre förutsättningar att hitta den bostad som de söker. Det har även blivit vanligt att innehavaren av förstahandskontraktet kräver en orimligt hög hyra av den som bor i lägenheten. I snitt betalar andrahandshyresgästen mer i hyra än vad innehavaren av förstahandskontraktet i sin tur betalar för lägenheten. Att hyra ut sin lägenhet i andra hand kan tyckas vara ett sätt att hjälpa bostadslösa, men andrahandskontrakt förmedlas sällan på ett rättvisst sätt utan tilldelas den som kan betala mest för boendet eller har de rätta kontakterna. Den som hyr i andra hand har även en svag ställning som gör att man ogärna anmäler sin hyresvärd även om denne bryter mot lagen när det gäller hyressättningen. En lägenhet, vars innehavare inte avser att själv bo i den, ska göras tillgänglig på den öppna bostadsmarknaden och fördelas vidare enligt en rättvis princip så att den som bor i lägenheten ska kunna ha ett förstahandkontrakt och de rättigheter som följer därmed. Det är därför angeläget att se över möjligheterna att stärka hyresvärdarnas möjlighet, och skyldighet, att vidta åtgärder mot svart andrahandsuthyrning utan att äventyra den enskildes integritet. Regeringen bör återkomma till med förslag enligt hemställanspunkt sextioett. Kollektiva och kooperativa boendeformer Som tidigare anförts i motionen är övertygat om att de flesta vill vara med och bidra till, påverka och utveckla sin egen närmiljö. Detta gäller oavsett vilken upplåtelseform man bor i och oavsett vilken typ av områden och bostäder som avses. är förutsättningarna för att själv kunna påverka och bidra till sin egen närmiljö väldigt varierande beroende på hur och var man bor. Vi menar att alla bör ha lika möjligheter, oavsett var och hur man bor. Delaktighet leder till att man blir mer positivt inställd till sitt boende och i förlängningen till minskad skadegörelse och ökat ansvarstagande, vilket är positivt för alla. Den traditionella kärnfamiljen passar inte alla, och de gröna anser att bostadsutbudet måste innehålla möjligheter till lösningar för alla. Kollektivt boende är något som bör bejakas och stimuleras i större utsträckning . Att bo i ett kollektiv innebär för det mesta mindre resursåtgång och större sociala nätverk. Kollektivisterna kan bo i olika primärfamiljer inom en större grupp med vissa utrymmen och funktioner gemensamma. För många ensamstående, både äldre och studenter, kan ett kollektiv ge möjligheter till ett rikare vardagligt umgänge. Det är svårt att få till stånd nya kollektivbostäder; intresset och kunskapen hos fastighetsägare är ofta svalt, likaså hos kommunerna. Att öka kunskapen om vad kollektivt boende innebär och dess fördelar är en viktig del för att upplåtelseformen ska kunna spridas och användas på fler platser. Vi tror att många hushåll ser fördelarna med ett kollektivt boende där man på ett enkelt sätt kan hjälpas åt med alla de sysslor som vardagen medger. Regeringen bör återkomma till med förslag på åtgärder för att stimulera uppkomsten av fler kollektivbostäder, såsom föreslås i motionens sextioandra hemställanspunkt. Det är vanligt att exempelvis ungdomar bildar sina egna kollektiv genom att bo flera stycken tillsammans i en lägenhet, och ofta är det endast en av de boende som står på kontraktet. Det finns hyresvärdar som aktivt underlättar den här möjligheten genom att erbjuda ungdomar möjligheten att teckna hyreskontrakt på varsitt rum i en lägenhet. Det är viktigt att det är möjligt att bo i andra konstellationer än de traditionella, och det bör därför ingå i de allmännyttiga bostadsbolagens uppdrag att understödja olika boendekonstellationer, såsom föreslås i motionens sextiotredje hemställanspunkt. En annan upplåtelseform som är allt för ovanligt förekommande är kooperativa hyresrätter. finns en särskild lag om kooperativ hyresrätt, en upplåtelseform som kan beskrivas som en mellanform mellan traditionell hyresrätt och bostadsrätt där de bästa delarna från de bägge upplåtelseformerna blandas. Kooperativ hyresrätt utvecklar den vanliga hyresrätten, den ger nya möjligheter i nyproduktionen och den bidrar till ökad boendedemokrati. I den kooperativa hyresrätten hyr hyresgästen sin lägenhet på ungefär samma villkor som en vanlig hyreslägenhet. Skillnaden är att hyresgästen hyr av en ekonomisk förening, en kooperativ hyresrättsförening. Hyresgästen måste dessutom vara medlem i föreningen och betala en upplåtelseinsats som kan variera i storlek men normalt är betydligt lägre än kostnaden för att köpa en bostadsrättslägenhet. Till skillnad från en bostadsrätt där handel med bostaden bedrivs enligt marknadens alla regler kan man inte sälja sitt medlemskap i hyresrättsföreningen. När man flyttar från lägenheten får man tillbaka samma summa pengar som när man flyttade in, den nya hyresgästen betalar då sin upplåtelseinsats till föreningen. Varje hyresgäst betalar dessutom en hyra för sin lägenhet. kan antingen själva äga den fastighet som man brukar eller hyra den av en annan fastighetsägare. Oavsett vilken modell man väljer är möjligheterna till självförvaltning och närdemokrati mycket bättre än i ett traditionellt hyreshus, utan att innehavaren tar några ekonomiska risker. Fördelningen av lediga bostäder kan ske på ett rättvisst sätt. Istället för att den som bjuder mest pengar får lägenheten kan hyresrättsföreningen ha en egen bostadskö eller tillhandahålla lägenheterna genom exempelvis en bostadskö. Den kooperativa hyresrättsföreningen kan i varierande grad själv ansvara för teknisk och ekonomisk förvaltning eller välja att lägga ut delar på entreprenad, på samma sätt som i en bostadsrättsförening. Vi ser ett problem i att upplåtelseformen kooperativa hyresrätter ännu inte har spridits i den omfattning som vi hade hoppats från början. Kooperativa hyresrätter är en upplåtelseform som kan passa många olika grupper, och vi anser att det därför är angeläget att fler ges möjlighet att bo i den här formen. Det behövs dels information om vad kooperativa hyresrätter är, dels också olika former av åtgärder som uppmuntrar kommuner och bostadsbolag att satsa på upplåtelseformen. Boende i storstädernas socioekonomiskt svaga områden har visat ett tydligt ointresse för att ombilda sina bostäder till bostadsrätter med höga insatser och stora ekonomiska risker. Kanske är det hög tid att istället aktivt erbjuda dessa grupper möjligheten att ombilda sina bostäder till en upplåtelseform som i större utsträckning passar både deras möjligheter och deras behov, dvs. den kooperativa hyresrätten. Den kommunala planeringen bör vara det styrmedel som i första hand hjälper till att etablera den kooperativa hyresrätten och andra kollektiva boendeformer. Regelverket för planeringsarbetet i bör utformas så att kommunerna inte bara får stöd för utan även krav på att arbeta för ett ökat inslag av dessa boendelösningar. anser att de nya stimulansåtgärder som kommer att behöva utvecklas för att få fart på det nödvändiga bostadsbyggandet kan konstrueras så att de boendeformer som det råder brist på gynnas framför andra. Den kooperativa hyresrätten har många för samhället positiva kringeffekter som mycket väl kan vara grund för en särbehandling. Regeringen bör därför utreda hur den kooperativa hyresrätten kan få ett större genomslag såsom föreslås i motionens sextiofjärde hemställanspunkt. När man börjar närma sig ålderns höst behöver man ofta förändra sitt boende. Man behöver kanske en mindre bostad som inte innebär så mycket skötsel, och man behöver ha en bostad som det är lätt att ta sig till och ifrån. Möjligheten att enkelt kunna ha kontakt med vänner och bekanta är viktig, i synnerhet för änkor och änklingar. Viljan att kunna påverka sin boendesituation är fortfarande stark även för äldre. Det finns en mängd olika boendelösningar för äldre, allt från att man bor kvar hemma och får hemtjänst till att man flyttar till ett äldreboende. Äldrekooperativ kan för många vara en passande lösning för boende då man tillsammans med andra äger och bestämmer över sitt boende. För att starta ett äldrekooperativ krävs ett samarbete med kommunen, då det är kommunen som är ansvarig för äldreomsorgen. Om kommunen inte är positivt inställd till bildandet av äldrekooperativet är det tyvärr mycket svårare att starta verksamheten. Det ligger dock i kommunens intresse att det bildas äldrekooperativ, dels ligger många kommuner efter i arbetet med att säkerställa äldreomsorgen för den stora grupp 40-talister som snart går i pension, dels bör kommunen också uppmuntra boendeformer som innebär att de äldre får större möjlighet att påverka sin vardag. Detta höjer kvaliteten på den totala äldreomsorgen i kommunen. Utöver att bidra praktiskt till uppkomsten av äldrekooperativ bör kommunerna även uppmuntras att bidra till finansieringen, exempelvis genom att gå in som borgenär vid bildandet av äldrekooperativ. Detta bör ge regeringen till känna såsom föreslås i motionens sextiofemte hemställanspunkt. Förändringar av PBL och MB