mot · GX02So512 · 2009-10-05 00:00:00 — Att som , som så ofta sker, bara diskutera homosexualitet på biologilektionerna eller under sex- och samlevnadsundervisningen förstärker fördomarna om att homosexualitet enbart handlar om sex. I motion 2008/09:A355 skriver vi mer om hur Hbt-perspektivet bör integreras i en rad olika ämnen, t.ex. social- och samhällskunskap, psykologi, historia, svenska samt religion och livsåskådningsfrågor. I barnskyddsutredningen om stöd och skydd för barn och unga föreslås en lång rad förändringar. Bland annat föreslås en samlad lag för området, utökade möjligheter för barn att tala med och få hjälp av oberoende av vårdnadshavarens samtycke samt krav på socionomexamen för dem som inom den sociala barn- och ungdomsvården utreder och bedömer ett barns behov av stöd och skydd. anser att det är en mycket viktig utredning och välkomnar många av förslagen, men finns det viktiga saker på området som utredningen inte tar upp. I en rapport från beskrivs fem huvudsakliga områden i behov av förbättring på HVB-hemmen (Hem för vård eller boende för barn och unga, Slutrapport från en nationell tillsyn 20062008). Det finns behov av att öka barnens säkerhet gentemot övergrepp från andra placerade eller personal, öka barnens delaktighet, förbättra dokumentationen, höja kompetensen hos ledning och behandlingspersonal samt slutligen att uppföljning och utvärdering av behandling måste förbättras. Det är bra att tillsynen av HVB-hemmen nu förstärks och förhoppningsvis leder det till förbättringar. Det finns dock behov av att analysera den utveckling som har pågått med en mycket kraftig ökning av andelen privat drivna HVB-hem. I vissa delar av landet finns nästan inga offentligt drivna HVB-hem kvar. Ett tydligt undantag är kommuner som samlat alla HVB i det gemsamt ägda som är största företag inom HVB och bedrivs på samhällsnyttig grund utan vinstsyfte. visar att problem finns inom såväl offentligt drivna hem som privat drivna, men utvecklingen med alltfler privata vård- och behandlingshem har diskuterats mycket lite. anser att det också behövs offentligt drivna HVB för att ha en bra utveckling av kvaliteten inom detta viktiga område. bör därför ges i uppdrag att göra en översyn av utvecklingen mot en allt större andel privat drivna HVB-hem och konsekvenserna av detta. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 12.1Att ge stöd i tid Ju tidigare de barn och ungdomar hittas som är i behov av samhälleliga insatser, desto större är möjligheten att insatserna lyckas. dröjer det i alltför många fall alltför innan en ung person som har hamnat snett får stöd, och det har då ofta hunnit gå så pass långt att det är svårt för honom eller henne att komma in på rätt spår. vet vi att de vuxna i omgivningen ofta har förstått att just det här barnet löper en större risk än andra att hamna i problem. Men att koppla in är ett stort steg och problemen måste därför ha gått långt innan det görs. Vi ser två behov. För det första behöver vi hitta de barn som löper särskilda risker tidigare. För det andra behöver det utvecklas mellanformer så att samhället kan gå och in erbjuda förebyggande stöd till dessa barn och deras föräldrar innan större problem uppstår. För att kunna komma i kontakt med barn innan problem uppstår är alla barns rätt till förskola av stor betydelse. Även öppna förskolor och familjecentraler är oerhört viktiga. Regeringens vårdnadsbidrag innebär här ett stort steg bakåt i och med att man uppmuntrar föräldrar i praktiken mammor att vara hemma med barnen istället för att låta barnen gå i förskolan. Avgörande är naturligtvis även vilka resurser som finns inom förskolan och andra verksamheter. Högre personaltäthet och mindre barngrupper ger bättre möjligheter till stöd. Personal inom förskolan och på barnavårdscentraler är naturligtvis viktiga i arbetet för att barn ska få stöd . Genom utvecklat arbete med checklistor och riktlinjer för vad som bör göras när man ser att barn och föräldrar behöver erbjudas förebyggande stöd skulle många kunna hjälpas innan problem uppstår istället för efter. Ytterligare en metod för att tidigare komma i kontakt med dem som behöver är arbetet med screening på blivande mammor på mödravårdscentralerna. Där kommer man i kontakt med i princip alla mammor och kan tidigt hitta de som kan behöva erbjudas extra stöd. En färdig modell för detta finns redan och har använts framgångsrikt i med flera län, framtagen inom ramen för det tidigare riskbruksprojektet. bör därför ges i uppdrag att implementera arbetssättet med screening av blivande mammor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 13Barn och ungdomar på Sis-institutioner (Sis) driver trettio särskilda ungdomshem med sammanlagt nästan 700 platser för barn och ungdomar. Det är barn och ungdomar där vanliga insatser inte har bedömts vara tillräckliga. Sis-institutionerna har högre personaltäthet och möjlighet till inlåsning. Av platserna är 68 för barn från 12 till som har begått brott och dömts till sluten ungdomsvård. För alla barn och ungdomar på särskilda ungdomshem har staten tagit på sig ett stort ansvar, men särskilt för dem i den slutna ungdomsvården. anser att det både är riktigt och viktigt att Sis inte längre skall utöva tillsyn över sig själv utan att detta framöver ska göras av . Att en återkommande och oberoende tillsyn är oerhört viktig visas tydligt av de missförhållanden med tvångsisolering som har förekommit. Att man på Sis ungdomshem rutinmässigt har låst in barn och ungdomar i isoleringsceller, s.k. avskiljning, har fått stor uppmärksamhet. har i en granskning hittat hela 463 fall där barn och ungdomar på statens ungdomshem har satts i isoleringscell varav mer än hälften av fallen saknar laglig grund enligt jurister detta bara under halva . Situationen för barnen på ungdomshemmen lyftes även fram av i dess kritik av 2009. Man måste ha förståelse både för personalens pressade arbetssituation och för att många situationer som uppstår på ungdomshemmen är väldigt svåra att hantera. Ungdomshemmen gör ofta väldigt bra insatser, men de barn och ungdomar som bor där befinner sig i en oerhört utsatt och maktlös position. Att tvångsisolera barn och ungdomar hjälper inte. Risken är överhängande att det istället förstör förtroendet för vuxenvärlden och traumat det innebär kan ge barnet skador för livet, särskilt som väldigt många av dessa barn har någon form av psykiatrisk problematik. Men oavsett om det skulle fungera på det sätt som avses eller ej, måste vi vara tydliga med att det är helt oacceptabelt eftersom det kränker barnets rättigheter. Möjligheten enligt LVU att i vissa extrema situationer tvångsisolera ett barn är uppenbarligen för lätt att missbruka och det är tveksamt om den över huvud taget bör vara kvar. Sis håller på med en utredning av hur man har använt avskiljning och de brister som har funnits i dokumentationen. anser att bör ges i uppdrag att se över alternativa former för att hantera de situationer när avskiljning används och att möjligheten till avskiljning bör avskaffas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den pågående vanvårdsutredningen innebär ett viktigt arbete för att dokumentera den vanvård som skedde av barn i svenska fosterhem, barnhem och på institutioner. På grund av det stora antalet personer att intervjua har utredningen dragit ut och redovisningsdatum har skjutits upp. Det är viktigt att få en bra dokumentation, men brådskar frågan. Parallellt med att intervjuerna görs färdigt och analyseras, måste vi börja diskutera frågor om offentlig ursäkt och ekonomisk ersättning. I , som har en liknande historia av vanvård, har man kommit längre än och betalat ersättning till de drabbade. Många av dem som varit med om övergrepp i samband med placeringar i sin barndom har drabbats hårt av detta och fått ett svårt liv. Det finns ett stort behov av att frågan får ett avslut och att samhällets upprättelse inte drar ut längre än vad den redan har gjort. Det finns de som är mellan 80 och och frågan brådskar därför. Vi har tillräcklig kunskap från utredningen för att kunna veta att upprättelse behövs, och att skjuta upp den frågan till dess att den fullständiga dokumentationen finns är inte acceptabelt. Utredningen om vanvård i den sociala barnavården bör därför ges tilläggsdirektiv om att utreda frågan om upprättelse och ekonomisk ersättning åt de drabbade. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 15Glömda barn har ofta glömda föräldrar Enligt beräkningar finns det runt 385000 barn som lever i familjer där minst en förälder dricker för mycket alkohol, s.k. riskbruk. Tillsammans med barn till föräldrar med andra missbruk, psykisk sjukdom eller barn som bevittnat våld i hemmet har de kallats de glömda barnen. Regeringen har lyft fram dessa barn i satsningar på bl.a. kommunernas arbete med utsatta barn och ett uppdrag åt att kartlägga deras situation. Att så sker är mycket välkommet, men vill poängtera att glömda barn ofta har glömda föräldrar. Samhället ska ha ett starkt stöd för utsatta barn och ungdomar, men det viktigaste är i de flesta fall att det finns fungerande föräldrar. Det behövs bättre missbruksvård och en utbyggd psykiatri. Det behövs massiva satsningar mot mäns våld mot kvinnor. Detta krävs lika mycket för barnens skull som för de vuxna som är direkt berörda. Det är beklagligt att regeringen inte satsar tillräckligt på de glömda barnens föräldrar. För att stärka dessa områden krävs mer resurser. Till exempel har regeringen försummat psykiatrifrågan . Trots att regeringen lovat stort när det gäller satsningar på psykiatrins område har inte mycket i själva verket hänt. konstaterar i sin rapport 2009:10 att den psykiatriska vårdens problem inte kan lösas med tillfälliga bidrag. Istället bör stödet till psykiatrin omfördelas så att det blir långsiktigt och strategiskt. kräver därför en långsiktig nationell handlingsplan för psykiatrin och anslår utöver regeringen på psykiatrin , och 2011 och 2012. I vår budgetmotion anslår vi även 100miljoner kronor i en långsiktig satsning på missbruksvården. Mer om detta finns i våra motioner 2009/10:So312 Narkotikapolitik, 2009/10:So463 En rättvis och jämställd hälso- och sjukvård, samt 2009/10:Ju265 Mäns våld mot kvinnor, samkönat partnervåld, hedersrelaterat våld och förtryck. Vi vet att missbruk av alkohol och narkotika bland barn och ungdomar starkt påverkas av hur samhällets ekonomi i stort ser ut och vilka uppväxtvillkor man har. Ekonomisk utsatthet skapar grogrund för missbruk. som politiken måste motarbeta dessa problem är det nödvändigt med satsningar direkt mot missbruket. I utformningen av stöd och information till barn och föräldrar i missbruksfrågor finns det även skäl att uppmärksamma kulturella skillnader i synen på alkohol och narkotika. Så är t.ex. alkohol och kraftigt berusningsdrickande djupt rotat i svensk kultur och svenska traditioner. Konsekvenserna är inte svåra att se. I vissa andra kulturer finns inte den traditionen kring alkohol, men då kan synen på vissa narkotiska preparat vara mer positiv och kunskaperna ibland bristfälliga. Dessa skillnader måste man ta hänsyn till när stöd utformas, och man kan inte förutsätta att alla föräldrar har samma utgångspunkter. gör stora satsningar på missbruksvården. Vi anslår i vår budget till missbruksvården utöver regeringen. Vår narkotikapolitik utvecklar vi i motionen 2009/10:So312. En insats för att stärka arbetet mot barn och ungdomars missbruk vore att skapa ett nationellt . är och sjukvård för barn och ungdomar upp till med missbruk i . Verksamheten har funnits och var tidigt välkänt för samarbetet mellan sjukvården och . finns ett familjeperspektiv där utgångspunkten är att föräldrarna är de viktigaste människorna i ungdomens liv och behandling. Det kunnande om behandling av barn och ungdomars missbruk och beroende som har utvecklats där är oerhört värdefullt. Dessa och erfarenheter från andra framgångsrika verksamheter bör spridas över landet. Vi föreslår därför att görs till nationellt för barn och ungdomars missbruk. Detta bör som sin mening ger regeringen till känna. Psykisk ohälsa bland barn och unga har blivit ett allt större problem. Barn upplever redan i mycket låga åldrar stress, värk, oro och sömnproblem. växer köerna till barn- och ungdomspsykiatrin, vilket innebär att problem och lidande får gå onödigt långt innan hjälp erbjuds. Utvecklingen går mot ett ökat medikaliserande med ökad förskrivning av antidepressiva läkemedel till barn och unga. Detta trots att många antidepressiva läkemedel inte har utprovats för behandling på barn och unga. I har vissa antidepressiva läkemedel bedömts vara direkt olämpliga för barn på grund av förhöjd suicidrisk. En annan relativt stor grupp som berörs av psykiatrin är de tvångsvårdade kvinnornas barn och då särskilt de utomnordiskt födda kvinnorna. Såväl barnens situation som insatserna till de patienter som tvångsvårdas och har omsorg om barn behöver uppmärksammas så att både föräldrar och barn ges ett adekvat stöd. Det är viktigt att säkerställa barnperspektivet, ett tydligt uppdrag och tillräckligt kompetens för att ge barnen nödvändig information, ett gott och tryggt bemötande samt att det finns rutiner för kontakter med t.ex. . Därför anser vi att det är viktigt att tydliggöra ansvar mellan psykiatri eller barnpsykiatri och och ha ett nära samarbete för att ge barn bästa möjliga stöd och behandling. konstaterar i sin rapport om psykiatrisk tvångsvård (2009-126-81) att ytterst få patienter har rapporterats ha insatser såsom familjeintervention eller motsvarande. Närstående och patientens nätverk är viktiga faktorer för en fungerande rehabilitering och återhämtning. Närstående kan också behöva ett eget stöd på grund av den belastning och kris som det innebär att en nära anhörig är drabbad av svår psykisk sjukdom. Många barn till föräldrar med psykisk ohälsa har ett stort behov av stöd och detta bör vara en rättighet. Till exempel kan stödgrupper där man kan prata om sina erfarenheter och träffa andra barn med liknande upplevelser för många innebära ett stort stöd. Alla föräldrar finns dock inte inom psykiatrin. Skola och barnomsorg spelar därför en viktig roll för att komma i kontakt med dessa barn. Insatser för att främja barns långsiktiga hälsa kan ske på flera arenor. Samhällets generella insatser för barn och unga, t.ex. barnhälsovård, skolbarnsomsorg, förskola och skola, står för huvuddelen av samhällets resurser för barn och unga. Därmed är de viktiga för barns och ungas psykiska hälsa. Det finns en direkt koppling mellan nedskärningar inom denna sektor och t.ex. behov av barnpsykiatriska insatser. Det är därför viktigt att det görs prioriteringar och analyser ur ett barnsperspektiv när verksamheter som berör barn omorganiseras eller på andra sätt förändras. Samhällsekonomiskt kan det innebära besparingar när nedskärningar som ger ökade kostnader inom en annan samhällssektor kan förhindras, men framför allt kan mänskligt lidande undvikas. Barns psykiska hälsa är ett viktigt område att satsa på. anser att inom psykiatrin måste barnperspektivet, tydliga uppdrag och tillräcklig kompetens för att ge barnen den bästa vård säkerställas. För en långsiktig satsning på psykiatrin anslår i motionen 2009/10:So511 för utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg och . I är manlig omskärelse tillåten oavsett ålder och sker främst på spädbarn respektive på pojkar som närmar sig puberteten. Omskärelse av medicinska skäl är naturligtvis någonting bra. Där är det till barnets bästa att bli omskuren eftersom det annars kan skapas sjukdom eller andra problem. Men när det gäller omskärelser som görs på annan grund än rent medicinska, exempelvis av kulturella eller religiösa skäl, anser vi att de strider mot barnets bästa. Avlägsnandet av andra kroppsdelar med religiösa eller andra ej medicinska motiv skulle inte tillåtas på någon som inte har tillfrågats. Vi föreslår att man väntar med omskärelsen till dess att pojken har blivit vuxen och själv kan ta initiativ till ingreppet utifrån full insikt om vad det innebär. Förslaget om förbud mot ej medicinsk motiverad omskärelse av pojkar utvecklar vi i 2009/10:So463 En rättvis och jämställd hälso- och sjukvård. Enligt utsätts ungefär 200000 barn för någon form av våld i hemmet. Det är de yngsta barnen som är mest utsatta. ökar den polisanmälda misshandeln kraftigt visar statistik från . Barn blir slagna i alla typer av familjer av föräldrar med alla sorters bakgrunder. är det dock pappan eller styvpappan som slår. Oroväckande i samhällets syn på uppfostringsmetoder är tecknen på en återgång till mer auktoritära uppfostringsmetoder. I såväl tv-program om barnuppfostran som föräldrakurser lyfts bestraffning och isolering av arga barn fram allt oftare. Många av metoderna handlar i praktiken om att beröva barnet rätten till en egen vilja och rätten att uttrycka sina känslor. Än så länge förespråkar få fysisk bestraffning, men förändringen i inriktning är tydlig och riskerar att få konsekvenser. När samhällssynen förändras så att straff och hårdare tag mot barn allt mer betonas kommer de allra flesta föräldrar att hålla sig på rätt sida om lagen, men det går inte att komma ifrån att man även ökar utrymmet för vissa föräldrar att använda fysisk bestraffning och misshandla sina barn. Behovet av ett aktivt arbete mot våld mot barn ökar. anser att en satsning på motsvarande den som Operation kvinnofrid innebar bör genomföras. Detta har föreslagits av som menar att det bör inrättas ett nationellt råd för som kan fungera som ett rådgivande organ för frågor som rör vuxnas våld och övergrepp mot barn. Det bör vara ett forum för erfarenhetsutbyte där företrädare för olika delar av samhället bl.a. kan uppmärksamma problemområden som behöver åtgärdas. anser att en sådan Operation bör genomföras. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Våld mot barn måste även ses tillsammans med mäns våld mot kvinnor. Det vanligaste vittnet till våld mot en kvinna är hennes barn. Dessa är alltid medvetna om våldet, och risken för ohälsa hos barn som bevittnat våld är nästan lika stor som för de barn som är direkt våldsutsatta. Stödet till dessa barn måste utvecklas och professionaliseras, och samverkan mellan aktörerna måste öka. Kvinnojourerna gör stora insatser för att stödja drabbade barn men måste även själva få tillräckligt med stöd och resurser. Socialtjänst, hälso- och sjukvård samt skola måste ha kunskap om hur våldet påverkar barn. Kommunerna har skyldighet att beakta behov av stöd och hjälp hos barn som bevittnat våld eller som blivit utsatta för direkt våld. När det uppstår en misstanke om att ett barn har utsatts för brott inleds flera olika utredningsprocesser inom såväl rättsväsendet som och hälso- och sjukvården. Utredningarna drivs ofta parallellt och innebär att barnet slussas runt i olika miljöer. De Barnahus som startat på flera håll i landet för barn som utsatts för våld och övergrepp är ett bra exempel på hur ansvariga myndigheter kan samverka kring barnet. Myndigheterna har en skyldighet att samverka, men Barnahusen går ett steg längre. Här förs samarbetet in under samma tak och barnet behöver därmed bara komma till en plats, som kvaliteten i utredningarna förbättras. vill att s.k. Barnahus ska inrättas i alla större kommuner i landet. riktar sig verksamheten i huvudsak till barn som utsatts för våld och sexuella övergrepp. Nästa steg borde vara att verksamheten också erbjuds barn som bevittnat våld och övergrepp i nära relationer, se 2009/10:Ju265 Mäns våld mot kvinnor, samkönat partnervåld, hedersrelaterat våld och förtryck. Viktigt är även att polisens rutiner förbättras i brott där barn finns med. Det gäller såväl i den akuta situationen när polis anländer till platsen som i hela den efterföljande processen. anser att det är bra att barn som bevittnat våld inte är målsägare. Det har föreslagits att så borde vara fallet, men det skulle innebära att barnet i en rättegång ställs mot sin pappa eller styvpappa. En av de hemska sakerna med att växa upp i en våldsrelation är att tvingas se hur en person man älskar misshandlas av en person som man ofta, trots allt, också älskar och är beroende av. Att som barn då i en rättegång vara målsägare gentemot pappan tror inte vi gör situationen lättare. Om barnen på det sättet dras in i rättsprocessen än mer , finns det även risk att mamman av omtanke om sitt barn drar sig för att göra polisanmälan. Att tro att det hjälper att göra dessa barn till målsägare kan vara tilltalande eftersom det enbart krävs en enkel juridisk förändring, men anser att samhällets stöd bättre sker i andra former, som att förbättra tillgången till kostnadsfri psykiatriskt stöd och traumabearbetning. finns möjligheten till brottsskadeersättning för barn som bevittnat våld som en bekräftelse på att även de har drabbats av brottet. vill starta ett riskbarncentrum . Tanken med ett riskbarncentrum är att utveckla ett nationellt som kan hämta in och sprida kunskaper för att utjämna skillnader i kunskap och behandling eller utredning mellan olika regioner, när det gäller barn som utsätts för våld och övergrepp. Målet är att förbättra och utjämna geografiska skillnader i den behandling som barn får. Detta ska inte blandas samman med Barnahusen vars huvudsakliga uppgift är att arbeta med utredning av brottet och av barnets behov av stöd. Barnahusen kan fungera som lokala eller regionala , men det finns även ett behov av nationell överblick och kunskapsutbyte mellan olika regioner. Vi föreslår därför att ges i uppdrag att starta ett nationellt riskbarncentrum. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Medel för detta ändamål finns i vår motion 2009/10:So511 för utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg. I den nya sexualbrottslagen tydliggjordes att begrepp som frivillighet och samtycke inte är relevanta när man pratar våldtäkt mot barn. Det är helt riktigt. Alla personer som utför sexuella handlingar med någon som är under 15år begår en våldtäkt oavsett andra omständigheter. Oroväckande nog har det visat sig att tillämpningen av denna del av lagstiftningen inte har följt intentionerna. Praxis har utvecklat sig så att domstolarna har friat från våldtäkt mot barn med hänvisning till barnets samtycke. anser därför att lagstiftningen kring våldtäkt mot barn därför måste förtydligas, se 2009/10:Ju265 Mäns våld mot kvinnor, samkönat partnervåld, hedersrelaterat våld och förtryck. Den nu gällande barnpornografilagstiftningens definition av ett barn lyder: Med barn avses en person vars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som, när det framgår av bilden och omständigheterna kring den, är under 18år. Det betyder att en person vars pubertetsutveckling är fullbordad och som förekommer i pornografiskt material där det inte framgår att personen verkligen är inte omfattas av skyddet i barnpornografilagen. Det finns alltså ett uppenbart och allvarligt problem med att vissa barn inte skyddas av lagen. I brottmål rörande barnpornografibrott är det orättfärdigt och kränkande om fokus hamnar på barnens pubertetsutveckling och kroppar. vill skydda alla barn från exploatering i pornografiska framställningar och definierar ett barn enligt så att alla räknas som barn. Lagstiftningen mot barnpornografi borde därför förändras så att det är åldern och inte något annat som avgör. Det är alltför vanligt förekommande att misstänkta förövare frias i sexualbrottsmål mot barn eftersom barnets vittnesmål inte anses vara tillförlitligt. Barn anses som icke trovärdiga, eftersom de ändrat sin berättelse eller väntat med att berätta för någon. Detta händer trots att forskare och experter på området har kommit fram till att barn utsatta för sexuell exploatering inte självmant eller spontant berättar om övergreppen. Det är dokumenterat att barn berättar först när de känner sig trygga och har förtroende för någon vuxen som orkar lyssna på barnets berättelse.