mot · GX02So512 · 2009-10-05 00:00:00 — Påtvingade äktenskap är ett uttryck för förtryck som oftast riktas mot unga kvinnor. trädde lagändringar i kraft som syftar till att förbättra skyddet för enskilda mot påtvingade och för tidiga äktenskap (prop. 2003/04:48). När det gäller äktenskap som inte ingåtts enligt svensk lag erkänns inte dessa om det fanns äktenskapshinder enligt (ÄktB) och minst en av parterna var svensk medborgare eller hade hemvist i när äktenskapet ingicks. Vidare erkänns inte heller äktenskapet om det är sannolikt att det ingåtts av tvång (1 kap. 8a § lag (1904:26)). Om det finns särskilda skäl kan dock äktenskapet erkännas trots att det förelåg äktenskapshinder enligt ÄktB när det ingicks. får endast personer vigas av svensk vigselförrättare. är det dock möjligt att ingå äktenskap om det finns särskilda skäl till det (2 kap. 1 § ÄktB). I de fall som detta sker har socialnämnden möjlighet att påverka ärendet genom det yttrande som nämnden ska avge. 2003/04:48 bör skäl för dispens från 18-årsregeln inte medges enbart för att den underåriga tillhör en grupp som förespråkar en annan norm än den som lagen ställer upp (prop. 2003/04:48, s. 22). Ett fåtal dispenser har getts, varav merparten till personer födda i utlandet eller med föräldrar födda i utlandet. anser att breda sociala insatser mot barnäktenskap här är centrala, men att man även bör ta bort möjligheten för att bevilja dispens för barn att gifta sig. Regeringen bör därför återkomma med förslag till lagändring som innebär att dispensmöjligheten i när det gäller äktenskap för barn tas bort. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 29Bortförande av barn till utlandet Enligt skollagen är alla barn mellan sju och skolpliktiga och undervisning i är obligatorisk. Ingen har rätt att förhindra barnen att delta i den obligatoriska undervisningen, inte ens föräldrarna. förekommer det att föräldrar och andra vuxna inom familj och släkt skickar sitt barn till sina gamla hemländer, ibland även när barnet har omhändertagits enligt LVU. Barnen skickas till länder som föräldrarna och familjen lämnat på grund av krig, fattigdom och andra problem. Det kan vara brist på mänskliga rättigheter och kränkningar av barns och kvinnors rättigheter som gjort att de har flytt. Föräldrarnas agerande kan ha flera olika orsaker. Det kan handla om att de är besvikna över att , skolan och de själva har misslyckats med hanteringen av problematiken med deras barn. Barnen kan ha hamnat i kriminalitet eller utsätter sig själva och andra för fara och risk. Men det förekommer också att föräldrar skickar sina barn till sina gamla hemländer p.g.a. hedersproblematik. Det finns brister i kunskapen om vad som händer med dessa barn och ungdomar och om hur de problem som uppstår kan undvikas. bör därför ges i uppdrag att särskilt uppmärksamma barn som förs bort till utlandet samt se över hur situationen kan förbättras. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det behövs ett mycket starkare barnperspektiv i trafikplaneringen. En del av detta är att skapa ett större inflytande för barn och ungdomar, vilket kräver kunskaper om den miljö man vill påverka. Barn kan ges den kunskapen om de under säkra former kan vistas och röra sig ute där de bor och lever. Ett barns väg till skolan eller någon annanstans är inte bara ett kommunikationsstråk som ska avverkas på kortast möjliga tid. Det är ett fysiskt rum som ska undersökas. Det leder till att säkerhetskraven måste anpassas utifrån barnens förutsättningar. Barn hade en större rörelsefrihet än dagens barn. Det berodde inte på att det fanns någon medveten strategi att öka barns frihet i det fysiska rummet. Tvärtom handlade det oftast om att barn fick sköta sig själva i större grad. sker en större övervakning av barnen. Den ökade övervakningen har lett till färre olyckor i trafiken, vilket är mycket positivt. Det finns dock behov att diskutera hur vi kan öka barns rörelsefrihet som det inte leder till att mer barn kommer till skada. Grundproblemet är kanske att trafikmiljön i hög grad är skapad av vuxna för att förflytta vuxna och då allra mest i bil. En sådan miljö leder naturligtvis till en minskad frihet för barns möjligheter att leka och röra sig ute. För barn och ungdomar är kollektivtrafiken central. Att satsa på kollektivtrafik istället för bilism stärker barn och ungdomars vardagssituation och ökar deras rörelsefrihet. föreslår en lång rad satsningar på kollektivtrafiken, inklusive satsningar på försök med avgiftsfri kollektivtrafik. Även våra satsningar på att förbättra för cyklister innebär viktiga förbättringar för barns säkerhet och möjligheter att röra sig fritt. Våra förslag om trafik och social hållbarhet utvecklar vi i motionen 2009/10:T534. 31Idrott, lek och fysisk aktivitet I samhällsplaneringen är det viktigt att det säkerställs utrymme och möjlighet till lek, fysisk rörelse och spontanidrott på t.ex. skolor och i våra bostadsområden. Undersökningar visar enligt t.ex. att förskolebarn sällan rör sig mer än från hemmet på egen hand. I åldern utökas visserligen avstånden men inte mer än upp till . Trots detta är det fortfarande inte ovanligt att nya bostadsområden planeras och uppförs utan någon tanke på att i närområdet skapa möjlighet till fysisk rörelse. Detta är förstås ohållbart om vi vill möjliggöra att fler blir fysiskt aktiva. Med tanke på det anförda om att barn inte rör sig så långt från hemmet är det viktigt att det finns grönytor, lekparker och framför allt näridrottsplatser i närheten av det egna hemmet sett ur barnets perspektiv. Näridrottsplatser, dvs. små och flexibla idrottsanläggningar som inte utgår från organiserad idrottsverksamhet utan som inbjuder till spontan fysisk rörelse, är värda att pröva. Men även i övrigt är det av stor vikt att säkerställa en god tillgång till idrottsplatser, idrottsanläggningar och idrottsarenor som inbjuder till idrottsutövande i ett stort spektrum av idrotter oavsett om dessa idrotter sett till antalet utövare domineras av kvinnor/flickor eller män/pojkar. Frågan om fysisk aktivitet i skolan har tagit upp och i olika sammanhang, bl.a. genom att begära att skolan ska samarbeta med idrottsrörelsen. finns det också inskrivet i läroplanen att skolan ska sträva efter att erbjuda alla elever daglig fysisk aktivitet inom ramen för hela skoldagen. Ändå kan vi se att det ofta saknas kompetens hos skolans personal för att leva upp till vad läroplanen kräver. anser att skolpersonalen bör ges kompetensutveckling i hur man kan integrera fysisk aktivitet i skoldagens samlade aktiviteter och det bör också vara en del i lärarutbildningen. Mer om vår idrottspolitik finns i 2009/10:Kr202. 32Alla barns rätt till kultur Redan som mycket små tar vi till oss musik, bild, dans men också litteratur och berättelser. Det är samhällets ansvar att ge alla barn i landet lika goda möjligheter att bygga vidare på den första upptäckar- och skaparglädjen, på lusten att söka kunskap och lära sig nya saker. Att vi dessutom förbundit oss till detta genom att underteckna gör ju inte åtagandet mindre viktigt. Det innebär att flickor och pojkar under hela sin uppväxt har tillgång till kulturella verksamheter där de själva är skapande, men också att de får uppleva professionellt utövad kultur inom alla olika genrer. I kontrast till detta står kommersialiseringen av barnkulturen, könssegregering och exploatering av barn i medier och i samhället i stort. En grundförutsättning för att kulturen ska kunna utvecklas är att det ges utrymme för utövande av kultur. Det kan handla om replokaler, skapande verkstad, teaterlokaler och mycket annat. Det behövs lokaler både för arrangemang och för eget skapande. Det finns också ett starkt klassperspektiv i denna fråga. Barn från familjer där ekonomin saknas har inte möjlighet att betala dyra kurser och dessa barns föräldrar kan inte heller prioritera resor till kulturinstitutionerna för att erbjuda kulturupplevelser. Såväl i förorten som på landsbygden måste det ges utrymme både för eget skapande, demokratiutveckling (möteslokaler) och gästspel av professionella kulturaktiviteter. Vi vill därför avsätta medel för att ge tillgång till olika typer av lokaler där det behövs. I vår budgetmotion för kulturpolitiken avsätter vi medel för detta och preciserar användningen. Ett sätt att utveckla kulturen i förskola och skola är att satsa på s.k. kulturskolor. I möts olika kulturella uttryck som musik, dans och teater. kan om den används rätt vara en viktig del i den reguljära undervisningen och öka kvaliteten i skolans kulturutbud. är en utveckling av det som många känner som kommunala . roll i det svenska så kallade musikundret kan inte nog betonas. Det är ett starkt bevis på hur viktigt det är att unga ges eget utrymme och får prova på olika delar av sin skapande förmåga. Fler och fler kommuner inser att den resurs kulturskolor innebär är viktig och bra. Dock är avgifter till ett stort problem för många, och vi anser att det är en viktig fråga att dessa avgifter avskaffas. Det behövs en nationalscen med övergripande ansvar för scenkonst för barn och unga. menar att stadsteaters verksamhet vid scenen Unga bör göras till en sådan nationell scen. Vi anser att alla skolor ska ha tillgång till bra skolbibliotek och skolbibliotekarie. Vi vill att det ska finnas en nationell biblioteksplan för att garantera att alla människor, barn såväl som vuxna, har tillgång till bibliotek. För att stärka barn och ungas rätt att utöva och tillägna sig kultur bör kommunerna åläggas att redovisa en årlig barnkulturplan där det också framgår hur barn och unga kommit till tals när det gäller dessa frågor. Dessa och andra kulturpolitiska förslag utvecklar vi i motionen 2009/10:Kr206. Amineh Kakabaveh (v)