mot · GX02So512 · 2009-10-05 00:00:00 — Att således avfärda barns vittnesmål som icke tillförlitligt, om de berättar först under andra eller tredje förhöret, tyder på brist på kunskap om sexualbrott och att rättsprocessen sker helt och hållet på de vuxnas villkor. Sammantaget är detta mycket bristfälligt ur ett barnrättsperspektiv. Domstolar besitter en låg kompetens vad gäller förståelsen av barns mekanismer vid sexuella övergrepp. Det måste ske en förändring vad gäller barnpornografi- och sexualbrottsmål. Sexualbrott mot barn av kommersiell karaktär, t.ex. barnpornografibrott, människohandelsbrott, sexköpsbrott, sexualbrott mot barn av svenskar utomlands och annat sexuellt utnyttjande av barn där ersättning är involverad, kräver också särskild kunskap eftersom offren har bristande förtroende för myndigheter, rädsla för repressalier från förövarna och bär på skam och skuld. Det finns behov av sakkunniga och specialutbildade i dessa mål. Annars är den uppenbara risken att barnperspektivet negligeras vid den juridiska bedömningen. Mot bakgrund av denna situation anser vi att specialiserade domare för brottmål där barn är målsägande bör införas i för att garantera barnperspektivet vid den juridiska bedömningen. Domare som ska döma i denna typ av mål ska därför specialutbildas och kontinuerligt genomgå en obligatorisk vidareutbildning för att kontinuerligt ta del av den senaste forskningen inom juridik, medicin och psykologi. Brottmål i sexual- och barnpornografibrott där barn är målsägande ska avgöras av specialutbildade domare. Mer om dessa förslag finns i 2007/08:Ju410 Sexualbrott. 21Inga barn i häkten Personer som anklagas för att ha begått brott får ofta sin första erfarenhet av kriminalvården när de placeras i häkte. Häktena är en viktig del av kriminalvården men en verksamhet som lever en ganska anonym tillvaro. Intresset från den politiska sfären och medier begränsas ofta till exceptionella händelser. Häktena har dock en unik ställning dels för att man där håller människor inlåsta som inte är dömda utan enbart är misstänkta för brott, dels därför att förhållandena ofta är hårdare än i fängelse. har dock frågor kring häkten kommit i fokus igen av ett mycket tråkigt skäl. Det gäller de unga personer som varit misstänkta för mycket grova brott och som under utredning och i avvaktan på förhandling i domstol varit placerade i häkte. Det är ovärdigt ett land som skrivit under att isolera barn i häktesceller. Det måste vara möjligt att lösa frågan om hur dessa barn ska tas omhand på ett mer värdigt sätt, se 2009/10:Ju337. Den fattigdom och utsatthet som ofta utmärker asylsökande barns livssituation redan från hemlandet grundmuras ofta i den svenska asylprocessen. Den svenska asylprocessen har länge ignorerat barnens egna asylskäl som inte tillmätts tillräcklig betydelse, och visar tillämpningen av gällande lagstiftning att regleringen av invandringen är överordnat det bästa för barnen. Detta har allvarliga konsekvenser både för de asylsökande barnens situation här och och för deras framtida tillvaro i . hantering av dessa ibland svårt traumatiserade barn och deras föräldrar visar, enligt mening, på en allvarligt bristande förmåga att svara upp mot såväl åtaganden som samtliga mål för den förda barnpolitiken. Frågan om hur står i förhållande till svensk lagstiftning aktualiseras ständigt när det gäller barn i asylprocessen. Bland annat handlar det om splittringen av familjer när det gäller anknytningsärenden. föreslog en utredning (SOU 2008:114), i enlighet med de utredningsdirektiv som regeringen lämnat, att försörjningskrav införs som villkor vid anhöriginvandring. Flertalet remissinstanser har riktat en förödande kritik mot förslagets grundvalar, i synnerhet att barn enligt förslaget skulle kunna separeras från den ena föräldern . Förslaget har också kritiserats av den som granskade om tillämpningen av . Ett annat exempel utgörs av den praxis som gäller anknytningsärenden där utlänningslagens bestämmelser anger att uppehållstillstånd som huvudregel ska vara ordnat före inresa. genomfördes en lagändring för att möjliggöra undantag om personen har stark anknytning till eller inte skäligen kan begäras återvända till ett annat land för att lämna in ansökan. Avsikten med denna lagändring var att öka möjligheterna till bifall på en ansökan gjord efter inresan, men bestämmelsen har tillämpats så att den tvärtom inneburit minskade möjligheter till bifall. Denna ordning har medfört djupt inhumana beslut med orimliga konsekvenser genom att familjer splittras trots att alla vet att de kommer att få förenas igen. Liksom förslaget om försörjningskrav vid anhöriginvandring bryter detta mot artikel 9 som stadgar att ett barn inte ska skiljas från sina föräldrar om inte behöriga myndigheter enligt lag finner att ett sådant åtskiljande är nödvändigt för barnets bästa. har därför krävt att ett förtydligande ska föras in i utlänningslagen så att det blir möjligt att söka efter inresa, särskilt om personen har barn i eller om kvinnan i förhållandet är gravid eller om det gäller svårt sjuka personer. Ytterligare ett exempel utgörs av mottagandet av ensamkommande flyktingbarn, som varit föremål för uppmärksamhet. En rad förändringar har också genomförts för att förbättra mottagandet. Det finns emellertid ett område som inte rönt så mycket uppmärksamhet och det gäller själva bedömningen av barns asylansökningar. Vi vet dock att mycket få barn får flyktingstatus, det gäller både och . En orsak till detta är att kunskapen om barnrelaterad förföljelse är mycket bristfällig. använder barnspecifik landinformation i mycket begränsad omfattning. Också hos ombuden finns kunskapsbrister i detta avseende. har också utfärdat riktlinjer för asylprocessen för ensamkommande barn som också innehåller vägledning beträffande barnrelaterad förföljelse, och driver att bör åläggas att i barns asylärenden använda landinformation som särskilt handlar om förföljelse av barn. menar också att det är väsentligt att det finns personal utbildad i utredningsmetodik för barn. Exempelvis krävs särskilda kunskaper för att kunna bedöma barns subjektiva fruktan för förföljelse. Genom propositionen1996/97:25, Svensk migrationspolitik i globalt perspektiv, genomfördes en förändring i lagen om vård av unga (LVU), som innebar att utlänningslagen alltid går före vid en lagkollision med LVU. I flera fall det senaste exemplet gällde det en romsk flicka, som var tvångsomhändertagen för att skyddas från sin våldsamme far, och som sedan skulle utvisas tillsammans med denne har beslut fattats att utvisa tvångsomhändertagna barn. generaldirektör påpekade i en tv-debatt om ärendet med den romska flickan att inte är bindande trots att skrivit på den och att vi tyvärr har en egen lagstiftning vi måste följa. En sådan förändring av lagen om vård av unga bör genomföras så att en utvisning av den som är tvångsomhändertagen med stöd av lagen förutsätter godkännande av socialnämnden. Vidare finns en allvarlig problematik rörande bestämmelsen om synnerligen ömmande omständigheter i utlänningslagen. Avsikten med den nya utlänningslagen var att de som tidigare bara kunnat få stanna av humanitära skäl nu skulle få uppehållstillstånd på sina skyddsskäl. Detta är i sig ett riktigt synsätt. Men bestämmelsen har getts en alltför restriktiv avgränsning och en synnerligen inhuman praxis har utvecklats. Bland annat har detta fått som konsekvens att apatiska barn nu avvisas med stöd av domstolsbeslut. Denna omänskliga ordning måste enligt brytas genom att lagbestämmelsen vidgas. Det är vidare viktigt att ta hänsyn till att många asylsökande barn och deras föräldrar bär med sig en tung last av svåra upplevelser av krig och förföljelse när de kommer hit som asylsökande. För att ha möjlighet att komma vidare i livet och det svenska samhället behöver såväl vuxna som barn ett och långsiktigt stöd för att bearbeta dessa upplevelser. Därför bör kunskaperna om tortyr- och traumaskador spridas och tillgången till rehabilitering säkerställas för alla som behöver det. När det gäller rätten till skola har barn till asylsökande rätt till skola och förskola på i huvudsak samma villkor som bosatta svenska barn. Mycket återstår emellertid att göra för att dessa barns grundläggande rättigheter ska garanteras också i verkligheten. Hur detta fungerar ser mycket olika i olika kommuner. Det är därför nödvändigt att överväga att skolan tar ett mer uppsökande ansvar för barn till asylsökande. För att garantera dessa barns grundläggande rättigheter bör, enligt mening, möjligheten att införa skolplikt även vad gäller asylsökande barn övervägas. erbjuder inte gömda barn någon lagstadgad rätt till skolgång. Detta trots att staten, enligt , är skyldig att ge varje barn som befinner sig i landet tillgång till utbildning. Det innebär att även ett barn till föräldrar som lever gömda har den rätten. avgörs skolgången för dessa barn från fall till fall och av hur mycket solidaritet det finns vid varje enskild skola. har drivit en ändring av denna ordning , och för barnets rättigheter har upprepade gånger kritiserat för dessa förhållanden. I Ekots lördagsintervju lovade utbildningsminister att skulle kommunerna vara skyldiga att bereda plats i skolan för gömda flyktingbarn samt att polisen inte skulle få söka upp barnen i skolan eller skugga dem för att spåra föräldrarna. menar att den rätt till skola som gäller barn till asylsökande också ska gälla barn till papperslösa. Detta ska gälla från förskola till gymnasiet inklusive särskola. Regeringen måste nu skyndsamt vidta åtgärder för att även dessa barns rättigheter ska tillgodoses. Det är vidare av mycket stor vikt att skolgången även för barn till papperslösa ska kunna ske under trygga former, exempelvis så att polisen inte ska ha möjlighet att gå in i skolan för att verkställa avvisning. När det gäller tillgången till hälso- och sjukvård har endast barn till asylsökande rätt till full sjukvård i . Asylsökande vuxna har rätt till vård endast för så kallat akuta tillstånd och för vård som inte kan anstå. Papperslösa vuxna och barn omfattas inte av avtalet utan enbart av bestämmelserna om akutvård enligt 4 § hälso- och sjukvårdslagen. Detta innebär att personer som ofta har särskilt stora behov av exempelvis primärvård och psykiatri inte får dessa tillgodosedda. är denna ordning också befäst i lag. Detta trots att har fått ta emot mycket allvarligt kritik från FN:s särskilda rapportör för rätten till hälsa, , för att brista i avseende till de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter när det gäller asylsökandes och papperslösas tillgång till sjukvård. För att ska leva upp till sina internationella åtaganden måste asylsökande och papperslösa ges rätt till full sjukvård på samma villkor som alla andra i , det vill säga rätt till behandling även för icke akuta sjukdomstillstånd. Detta är nödvändigt för att barn till asylsökande och papperslösa ska kunna få sin hälsa och trygghet garanterad i . Därför föreslår att regeringen ska återkomma med förslag om att asylsökande, personer som undanhåller sig avvisningsbeslut samt papperslösa som befinner sig varaktigt i ska erhålla full hälso- och sjukvård och tandvård inom ramen för befintligt hälso- och sjukvårdssystem och tandvårdssystem och på samma villkor som övriga bosatta i Papperslösas tillgång till vård i är alltså mycket begränsad. I vissa fall försätts därmed personer i livshotande tillstånd eftersom regelverket inte möjliggör tidigare behandling. Enligt läkare med stor erfarenhet av vård åt papperslösa har många patienter fått permanenta skador eller men på grund av att de inte haft tillgång till vård. Rädslan för att bli anmäld samt det faktum att papperslösa själva blir betalningsskyldiga för de kostnader som akutvården inneburit hindrar papperslösa att söka vård för sina och sina barns akuta och livshotande tillstånd. Utöver dessa förändringar när det gäller barn till papperslösa driver en rad krav för att förbättra situationen för deras föräldrar. Det viktigaste av dessa, som är grundläggande för barnens framtid, handlar om att en regularisering ska genomföras i asylprocessen för att ge de papperslösa som lever varaktigt i uppehållstillstånd och fullvärdiga möjligheter att bygga en framtid utan att behöva frukta avvisning till hemlandet. En rättvis ordning kan aldrig börja förrän rättvisa skapats åt alla dem som misshandlats av de brister som fanns i det gamla systemet. Det handlar om människor som finns här och som kommer att fortsätta finnas här. De har rätt till ett värdigt liv i . 24Alla familjer är inte traditionella kärnfamiljer Enligt dagens lagstiftning kan ett barn inte ha fler än två juridiska vårdnadshavare. Många barn växer dock upp med flera sociala föräldrar. Det kan handla om barn vars biologiska föräldrar lever i samkönade relationer eller om barn vars biologiska föräldrar separerat. Dagens lagstiftning medför att ett barn inte har juridisk rätt att träffa en social förälder efter att de vuxna separerat. Detta trots att den sociala föräldern kan vara lika viktig för barnet som den biologiska föräldern. Vidare har barnet ingen rätt att ärva en social förälder. Ett exempel där ett barn med flera sociala föräldrar har hamnat i kläm till följd av luckan i lagstiftningen är den pojke vars två lesbiska mammor skrivit ett eget avtal med pojkens pappa om att de alla tre skulle ha delat föräldraansvar. Då de biologiska föräldrarna hamnat i en konflikt med den icke-biologiska mamman visade det sig att det skriftliga avtalet saknade juridisk betydelse. Pojken har ingen som helst juridisk rättighet att umgås med sin icke-biologiska mor. anser att det är angeläget att alla barn har ett juridiskt skydd i lagstiftningen, oavsett i vilken typ av familjebildning barnet växer upp. Barn kan ha lika starka band till en social förälder som till en biologisk förälder. Ett sätt att stärka tryggheten för barnet är att ge socialnämnderna en uttrycklig skyldighet i att väcka talan i domstol när det handlar om umgänge mellan ett barn och barnets sociala förälder. Talerätten kan utformas så att talan om rätt till umgänge med en icke-biologisk förälder som barnet levt tillsammans med. Vårt syfte med förslaget är inte att fler vuxna än de biologiska föräldrarna ska kunna föra processer i domstol om umgänge. Tanken är i stället att det är barnets rätt till sin sociala förälder som ska lyftas fram i stället för den förälderns rätt till umgänge med barnet. För att stärka barns rätt till sina föräldrar, biologiska såväl som sociala, anser vi även att barn bör kunna ha fler än två vårdnadshavare. Många barn har fler än två föräldrar, och det är dags att lagstiftningen nu anpassas till hur verklighetens familjer ser ut. Mer om dessa frågor finns i 2009/10:C378 Barnets bästa vid tvister om vårdnad, boende och umgänge. 25Barnets bästa i tvister om vårdnad, boende och umgängesrätt trädde nya regler om vårdnad, boende och umgänge i kraft. Lagändringen syftade framför allt till att stärka barnperspektivet i . Risken för att barnet far illa lyftes fram och den s.k. riskbedömning som domstol och socialtjänst ska göra betonades ytterligare. Trots ändringarna av vårdnadslagstiftningen har vi tyvärr sett exempel på att socialtjänst och domstolar inte gör de riskbedömningar som krävs för att skydda ett barn som varit utsatt för eller riskerar att utsättas för övergrepp. Vidare förekommer det fortfarande att barn hämtas med polis för att verkställa beslut om umgänge eller vårdnad. De nya vårdnadsreglerna har i skrivande stund varit i kraft . Lagstiftaren och regeringen bör hålla sig uppdaterad om utfallet av en lagändring för att kunna avgöra om några ytterligare åtgärder behöver vidtas. Det är därför viktigt att det görs en översyn av hur de nya vårdnadsreglerna tillämpas i praktiken. I mål om vårdnad, boende och umgänge ligger i flertalet fall utredningar som underlag för domstolens bedömning. Den som verkställer en vårdnadsutredning är inte skyldig att lämna en rekommendation till beslut. granskning av vårdnadsutredningar visar dock att utredaren som regel lämnar en rekommendation till beslut i utredningen. Domstolen följde utredarens förslag i mer än åtta av tio fall (SOU 2005:43 s.249). Utredaren har därför en stor makt över domstolens beslut och barnets framtida tillvaro. I en ideal situation är utredaren väl insatt i barnets situation och förmår att se vad som objektivt är bäst för barnet. I en ideal situation förmår utredaren bedriva sitt arbete objektivt utan att ta ställning för eller emot den ena föräldern. Dessvärre har vi sett alltför många exempel på fall som avviker från den önskvärda situationen. Det är uppenbart att kvaliteten på vårdnadsutredningar måste höjas avsevärt. En kvalitetssäkring av utredningarna bör ske genom ett medvetet arbete på flera plan . Således bör socionomutbildningens kurser i utredningsmetodik när det gäller barn stärkas. De socialsekreterare som verkställer utredningar om vårdnad, boende och umgänge bör delta i fortlöpande vidareutbildning på området. Sist men inte minst bör studenter och verksamma socialsekreterare ta del av aktuell kunskap och forskning om könsmaktsordningen och om mäns våld mot kvinnor och barn. menar att det behövs en särskild barnkompetens för de domare som ska döma i familjerättsliga mål. Det är vår bestämda uppfattning att ett krav på särskild barnkompetens hos domare skulle leda till mindre godtyckliga tolkningar av principen om barnets bästa. För att säkerställa att principen om barnets bästa står i fokus vid den rättsliga hanteringen av mål eller ärenden om vårdnad, boende och umgänge vill vi även att det ska upprättas särskilda barnprotokoll som en bilaga till domen där avgörandet motiveras utifrån vad som är bäst för barnet. Det ska inte som vara möjligt att motivera ett avgörande genom att enbart konstatera att barnets bästa tillgodosetts eller att resonera kring att barnet behöver båda sina föräldrar utan att göra en faktisk riskbedömning. Krav måste ställas på att en domstol eller myndighet ska kunna motivera varje beslut och ställningstagande i ett avgörande utifrån barnets bästa. När föräldrarna tvistar om vårdnad, boende eller umgänge i domstol företräds de vanligtvis av var sitt ombud. Ofta kommer den rättsliga processen att handla om att rättvisa ska skipas mellan föräldrarna varpå barnet som egentligen är huvudperson blir osynliggjort. För att barnets rätt och principen om barnets bästa verkligen ska tas på allvar menar vi att barn bör ha rätt till ett juridiskt ombud som är frikopplat från föräldrarna och deras eventuella biträden. Ett barnombud skulle ha det enskilda barnets intresse för ögonen och skulle kunna utgå enbart ifrån barnets bästa och barnets synpunkter i sin argumentation inför rätten. Barnets vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnet. Om vårdnaden är gemensam ska vårdnadshavarna tillsammans utöva bestämmanderätten. Huvudregeln om gemensamt beslutsfattande innebär dock inte att föräldrarna måste vara eniga i alla frågor. När det gäller beslut som tillhör den vardagliga omsorgen är det den förälder som barnet vistas hos som fattar besluten. Så länge föräldrarna är överens och kan samarbeta om frågor som rör barnet torde den nuvarande regleringen vara ändamålsenlig. I fall där det finns en djupgående konflikt mellan föräldrarna förekommer det dock att den ena vårdnadshavaren vägrar ge barnet vård eller stöd. Bakgrunden kan vara att en förälder är orolig över att barnet varit utsatt för någon form av övergrepp från den andra föräldern. anser att det är orimligt att en vårdnadshavare på detta sätt ska kunna blockera barnets tillgång till t.ex. läkarundersökning eller psykologkontakt. Om det skulle visa sig att barnet inte har något behov av behandling kommer vårdgivaren att göra den bedömningen, varför det inte finns någon anledning att tro att ett barn skulle bli utsatt för vård som det inte har behov av. Vi anser att lagstiftning bör förändras så att en av vårdnadshavarna efter domstolsbeslut kan få självständig bestämmanderätt när det gäller ett barns tillgång till hälso- och sjukvård, tandvård, stöd enligt SOL och LSS samt barnets skolgång och skolbarnsomsorg. anser även att all relevant lagstiftning på det familjerättsliga området som rör barn ska samlas i en särskild barnbalk där det tydligt framgår att barnets rätt sätts främst. Dessa och andra förslag för ett stärkt barnperspektiv på området utvecklar vi i 2009/10:C378 Barnets bästa vid tvister om vårdnad, boende och umgänge. 26Reklam riktad till barn Marknadsföring som vänder sig till barn blir allt aggressivare och mer omfattande. Ofta sker reklam riktad till barn i mer eller mindre förtäckt form. I sin marknadsföring till barn använder sig företag ofta av säljfrämjande åtgärder som utdelning av leksaker, gratiserbjudanden, tidningsutskick och utfärdande av s.k. medlemskort. Även barns matvanor påverkas i hög grad av aggressiv marknadsföring av snabbmat, godis, läsk och andra livsmedel med höga fett- och sockerhalter. Reklamen i tv, i tidningar och på affischer ute på stan påverkar barns och ungdomars uppfattning av sitt utseende och skapar en orealistisk självbild för många barn och ungdomar. Även företag som riktar sig till barn med tjänster som ringsignaler eller spel till mobilen har blivit allt vanligare, enligt . Det är tjänster som ofta marknadsförs som gratis eller med en engångsavgift men som fortsätter i form av en mycket kostsam prenumeration som är svår att ta sig ur. Att ingå avtal med barn är inte lagligt, men företagen menar att föräldrarna automatiskt godkänt avtalen om man tecknat mobilabonnemang och gett till sitt barn. Visserligen förbjuder direktivet om otillbörliga affärsmetoder direkta köpuppmaningar som riktar sig till barn, men enligt vår mening bör ytterligare åtgärder vidtas för att skydda barn från en alltför stark exponering. har många förslag för att begränsa reklamen riktad till barn vilka vi utvecklar i 2009/10:C276 Konsumentpolitik och överskuldsattas situation. 27Stopp för skuldsättning av barn Tretton av tjugoen landsting och regioner skuldsätter barn, visar en enkät som har genomfört. Resultatet är 13000 barn med skulder. Hälften av landstingen och regionerna kräver barnet på betalning efter att han eller hon har fyllt . Enligt Datainspektionen 2008 finns det 79500 pågående kravärenden mot personer som var barn då skulden uppkom. Barnens skulder är både av privaträttslig- och offentligrättslig karaktär, men de offentligrättsliga fordringarna tycks utgöra en mycket stor del av fordringarna mot barn. Det rör sig bl.a. om debitering av avgifter på grund av uteblivna besök för tand- och sjukvård. och kronofogden har med anledning av detta skickat en gemensam skrivelse till regeringen. Enligt är det föräldrarna som ska ha det fulla ansvaret för barnen. Vuxna ska se till att barnens bästa alltid ska vara vägledande. Barn har som regel inte beslutanderätten över sina egna tillgångar, därför bör barn heller inte kunna drabbas av skulder som de inte kan betala. Allt fler barn och ungdomar får betalningsanmärkningar och hamnar i kronofogdens register. Det är inte ovanligt att föräldrarna överför skulder på sina barn av olika anledningar, men barn kan själva skaffa sig skulder, t.ex. genom mobiltjänster som ringsignaler och spel. Det som är gemensamt är att det är de vuxna som har ansvaret för barnens skulder. anser att det borde finnas lagar som reglerar skuldsättning av barn så att det i alla lägen är omöjligt. kan konsekvenserna för barnen vara att inte kunna teckna hyresavtal, teleabonnemang eller att låna pengar när de väl blir vuxna. anser även att det är nödvändigt att lösa de skulder som redan uppkommit eftersom en ny lagstiftning inte verkar retroaktivt. Inget barn ska behöva påbörja sitt vuxna liv med skulder. Våra förslag om att stoppa skuldsättning av barn utvecklar vi i motionen 2009/10:C276 Konsumentpolitik och överskuldsattas situation. 28Dispens för att ingå äktenskap under 18 år