mot · GW02C5 · 2009-01-21 00:00:00 — Flera remissinstanser ser det som problematiskt att såsom utredningen föreslår omvandla alla partnerskap till äktenskap. Hovrätten över och anser att frågan om övergångsordning bör bli föremål för ytterligare överväganden. HomO och vid menar att det finns bärande skäl som talar emot den övergångsordning som utredningen föreslår. Såväl HomO som vid påpekar att det finns par som lever i registrerat partnerskap men som inte kan tänka sig äktenskapet som samlevnadsform. Enligt HomO bör en övergångsordning införas som innebär att partnerskapslagen fortsätter att gälla för dem som redan ingått partnerskap enligt den lagen. bör, enligt HomO, de registrerade partner som så önskar beredas tillfälle att genom ett förenklat administrativt förfarande få sitt partnerskap transformerat till ett äktenskap. påpekar att det finns svenska medborgare som ingått partnerskap utomlands där det torde vara uteslutet att med lag omvandla partnerskap till äktenskap i . Vidare framför att det hade varit önskvärt att det reflekterats kring alternativet att även framöver ha kvar institutet registrerat partnerskap, vid sidan av äktenskapet, enligt nederländsk modell. Bland de remissinstanser som är positiva till utredningens förslag framförs uppfattningen att nuvarande lagstiftning är särbehandlande eller kan uppfattas som särbehandlande. HomO skrev att det saknas objektivt godtagbara skäl för att bibehålla äktenskapslagstiftningen såsom exklusiv för heterosexuella. RFSL framhåller att äktenskap som juridisk definition är till för alla oavsett sexuell läggning. Humanisterna menar att lagen om registrerat partnerskap per definition är diskriminerande eftersom den särskiljer människor utifrån sexuell läggning. Den statlige utredaren uppdrag var förutom att ta ställning till frågan om par av samma kön bör kunna ingå äktenskap, också att ta ställning till frågan om äktenskap endast bör få ingås civilt. Den senare frågan har inte getts samma utrymme. Två argument som förs fram för att trossamfunden inte bör har kvar sin vigselrätt är att numera har skilts från staten och att staten bör vara neutral i religiösa frågor. Det hävdas också att för det fall ett system med endast civilrättslig samlevnad införs skulle det på ett klarare sätt komma till uttryck att äktenskapet utgör ett rent civilrättsligt förhållande. Eftersom registrerat partnerskap ger i stort sett samma rättsverkningar som ett heterosexuellt äktenskap behövs i och för sig inte två lagstiftningar. Man bör också i möjligaste mån undvika särlagstiftning. Det kan därför finnas skäl att ha en gemensam lagstiftning utan att för den skull begreppen behöver omdefinieras. föreslår att ersätts med en civilrättslig samlevnadsbalk, förslagsvis kallad giftermålsbalk, som gäller lika för hetero- och homosexuella par. Därmed skiljer man på den strikt rättsliga ordning som staten ska reglera och kyrkornas ceremoni som har starka filosofiska, traditionella och religiösa dimensioner. Rent praktiskt innebär det att alla par som vill gifta sig går till en myndighet och registrerar det juridiska förbundet. Därefter inramar varje par giftermålet på det sätt som de själva önskar. Det kan vara allt från ett stort kyrkbröllop, en profan ceremoni eller till att man nöjer sig med själva registreringen. En civilrättslig lösning innebär att staten bistår människor med att juridiskt reglera sin samlevnad och skapa trygga juridiska förhållanden i parrelationer. Detta gäller både hetero- och homosexuella par. När man registrerat sin samlevnad hos exempelvis skattemyndigheten eller , är det vars och ens ensak att välja om och i så fall hur man utåt vill manifestera detta. Det kan vara en kyrklig eller profan vigsel, en bröllopsfest eller på andra sätt. Detta innebär att man separerar ett i grunden religiöst begrepp som äktenskapet från lagstiftningen, och lämnar tillbaka begreppet till det civila samhället. erbjuder lagen samma möjligheter till juridiskt skydd för alla par. En civilrättslig lösning är en konstruktiv lösning som kan uppnå alla parters mål, nämligen att åstadkomma en enhetlig könsneutral lagstiftning, som äktenskapet som begrepp lämnas utanför lagstiftningen. Det gäller att hitta en lösning som bygger på respekt för de olika åsikter som finns i denna fråga. Vår lösning bygger på det faktum att det finns många människor som har tydliga uppfattningar, både för och emot en könsneutral äktenskapslagstiftning. Dels har vi dem som utifrån filosofiska, traditionella eller religiösa bevekelsegrunder betonar vikten av att värna det unika i just relationen mellan en man och en kvinna, som inryms i begreppet äktenskap. Dels dem som hävdar att det faktum att homosexuella och heterosexuella parrelationer har olika benämningar är en diskriminering. Vi menar att i stället för att genomdriva en lag som riskerar leda till splittring och framtida svårigheter bör vi stifta en lag som tillgodoser kraven på likabehandling och den religiösa och filosofiska övertygelsen om äktenskapets innebörd. Vi får på så sätt en lag som fullt ut respekterar de båda olika synsätten i denna fråga, och som därmed får legitimitet hos båda grupperna. Det här systemet finns i flera länder i , till exempel i , och . I avvaktan på den föreslagna utredningen ska nuvarande ordning kvarstå. Flera remissinstanser för denna ordning Flera remissinstanser; , , i , Humanisterna, Hovrätten över och och för sexuell upplysning föreslår att civilregistrering ska införas i . uttalade att om utredningens förslag går igenom bör civilregistrering införas. Många remissinstanser anser också att utredaren inte utrett alternativet om civilregistrering, vilket ingick i utredningsuppdraget. skriver: Vi är utomordentligt kritiska mot utredningens brist på ett reellt alternativ för obligatoriskt civilrättsligt giftermål och hur det skulle praktiskt kunna lösas samt förhålla sig till många människors önskan att skapa högtidlighet och fest. Hovrätten över och skriver att den nuvarande ordningen ger upphov till en mängd problem .Det finns enligt hovrättens mening all anledning att i stället försöka skapa ett system som är hållbart på lång sikt. Detta talar mycket starkt för ett införande av obligatoriskt civiläktenskap. anför i sitt remissvar: Stat och kyrka skildes åt vilket innebär att kyrkan är en statlig institution och heller inte per automatik utför statligt myndighetsutövande. Enligt den rådande ordningen delegeras möjligheten att viga personer till trossamfund. Dock finns det inga krav på att trossamfunden ska viga samkönade par. Detta krav finns däremot på personer som får rätt att utföra borgerliga vigslar. Enligt är därför uppgiften att viga människor i stället en arbetsuppgift för staten som registrerar både samkönade och olikkönade par. På så sätt försvinner risken för diskriminering av samkönade par. Däremot ska det efter det juridiska förfarandet stå varje par fritt att välja ceremoni, religiös eller annan. kan hålla med om att det inte är befogat att tvinga trossamfund skilda från staten att utföra handlingar som strider mot deras övertygelser, men då är det inte heller befogat att låta dem utöva statlig makt. För att undkomma den intressekonflikt som uppkommer liksom diskriminering menar att den bästa lösningen är att skilja äktenskapet från kyrkan genom att endast tillåta civilrättslig registrering som juridiskt bindande. Humanisterna anför i sitt remissvar att de menar att civiltäktenskap ska vara den enda juridiska bindande formen för äktenskap. Det främsta skälet till detta är att garantera alla pars likabehandling. De fortsätter: I många länder världen över gäller civiläktenskap. Bland dessa noteras särskilt som trots katolska kyrkans starka inflytande införde könsneutrala civiläktenskap 2005. HomO skriver i remissvaret att det inte är emot utredarens förslag men att det kan dock finnas skäl att återkomma till frågan om obligatoriskt civiläktenskap för alla som vill gifta sig. I debatten som varit efter att presenterade sitt förslag om en civilrättslig registrering har framkommit att förslaget har ett mycket brett samhälleligt stöd från ledamöter i andra partier, olika organisationsföreträdare, ledarskribenter, muslimer, kristna m.fl. Redan i en statlig utredning Homosexuella i samhället (SOU 1984:63) nämndes denna ordning: Om de homosexuella skall kunna behandlas lika med dem som är gifta med varandra är det nödvändigt att någon form av civil registrering genomförs som ensamt konstituerande för de rättsverkningar som blir följderna av en kyrklig eller borgerlig vigsel. En sådan registrering, som beträffande man och kvinna finns i vissa länder, berör inte den kristna synen på äktenskapet. Att utreda om en sådan registrering faller emellertid utanför våra direktiv. RFSL, , där nuvarande Homoombudsmannen då var förbundsordförande, drev också linjen om civilregistrering. Det har lagts flera motioner under allmänna motionstiden med förslag om att införa civilrättsligt reglerad registrering men utifrån olika ingångsvärden. En särskild ordning med s.k. civiläktenskap för såväl par av samma kön som för par av olika kön förordas i två motioner. Med utgångspunkt i principen om statens neutralitet i religiösa frågor förespråkar m.fl. (v) i motion C238 att regeringen ska lägga fram förslag till lagstiftning som innebär att vigselrätten fråntas och andra trossamfund (yrkande 3). Enligt motionärerna kan en ordning med en s.k. civil vigsel kompletteras med en religiös ceremoni för dem som så önskar. Liknande synpunkter förs fram i motion C332 av (). I motionen begärs ett tillkännagivande om att befria alla religiösa samfund från vigselrätten. Även m.fl. (mp) förordar i motion So463 en ordning med s.k. civiläktenskap men framhåller att det viktigaste är att alla som ges vigselrätt åtar sig att viga alla par oberoende av kön. kan vigsel förrättas både borgerligt av lagfaren domare i tingsrätt, av den som har förordnat till vigsel- och partnerskapsförrättare eller i samband med en ceremoni som hålls av präst i och sådan präst eller annan befattningshavare i ett annat trossamfund som har förordnande enligt lagen (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inom andra trossamfund än . Behöriga är också bl.a. vissa befattningshavare inom utrikesförvaltningen. Om ett trossamfund vill ha vigselrätt prövas detta enligt lag av Kammarkollegiet efter ansökan av trossamfundet. Efter det att ett samfund har fått tillstånd får Kammarkollegiet att förordna en präst eller någon annan befattningshavare inom samfundet att vara vigselförrättare. Ett fyrtiotal trossamfund har vigselrätt . Det finns i huvudsak tre möjliga modeller för hur vigselrätten kan organiseras. De tre modellerna är vigselrätt, vigselplikt och civilregistrering. Det finns argument för och emot alla dessa tre modeller och en analys av respektive argument är nödvändig för att kunna göra en sammantagen bedömning av vilken av modellerna som är att föredra. Den första modellen är att bevara nuvarande ordning med frivillig vigselrätt. Den andra är att införa vigselplikt vilket innebär att alla som innehar vigselrätt är skyldiga att viga alla par som har rätt att ingå äktenskap. Den tredje modellen är i stället att ersätta denna med en civilrättslig registrering eller vigsel. Det finns också andra tänkbara modeller såsom att avskaffa borgerlig vigsel, eller att överlåta helt till individer att sluta vilka former av avtal de vill. Dessa båda sistnämnda är dock inte aktuella, utan det är kring de tre huvudmodellerna som diskussionen cirkulerar. Frivillig vigselrätt är det som vi kristdemokrater har förespråkat historiskt sett. Vi har inte sett några egentliga skäl till att ändra nuvarande ordning eftersom vi i huvudsak anser att den fungerat väl. För oss har äktenskapet en särställning, och det blir därför naturligt att möjliggöra för dem som önskar ha en ceremoni med eller utan religiösa inslag att ha det. Det är rimligt att vi betror det civila samhället att i de fall par önskar gifta sig inom exempelvis en viss religiös tradition också det juridiska förbundet kan ingås i samband med detta tillfälle. Det som talar för frivillig vigselrätt är dels att det kan anses något krångligt att vissa annars måste ha ett dubbelt förfarande för att gifta sig, dels har dagens modell en bred folklig förankring. De som argumenterar för vigselplikt anför att förrättande av en vigsel innebär en myndighetsutövning. När någon agerar ställföreträdare för staten ska denne göra det i enlighet med vad som är reglerat . Om man ska få vigselrätt bör man således också kunna ställa upp på de regler som gäller kring den fullt ut och således inte kunna neka par vigsel av olika skäl. Enligt detta synsätt finns det inget egenvärde i att andra än staten kan förrätta vigslar men heller ingen principiell invändning mot att sådana möjligheter finns, så länge de agerar precis så som staten skulle ha gjort i varje enskilt fall. Det framförs olika argument mot vigselplikt, men sammantaget handlar de om att staten inte ska ha synpunkter på de religiösa samfundens interna angelägenheter och åsikter. Det finns en risk att staten går in och ställer för många olika krav på exakt hur de ska bete sig och tycka för att få behålla sin vigselrätt. Vissa uttrycker oro för att det kommer ske en koppling mellan ett samfunds åsikter och deras eventuella statsbidrag och sätter in frågan om vigselplikt i ett sådant perspektiv. Den tredje modellen är en civilrättslig registrering. Denna innebär att de religiösa samfunden inte har någon vigselrätt och att det görs en tydlig åtskillnad mellan den juridiska betydelsen av en vigsel och den (eventuella) religiösa och ceremoniella delen. Staten har i lag gett ett par möjlighet att reglera den juridiska relationen, och att registrera denna relation handlar om myndighetsutövning. Därför är det rimligt att staten också helt sköter denna del och att religiösa samfund, eller någon annan, inte agerar som någon typ av förlängd arm till staten. Ett viktigt skäl för att avskaffa vigselrätten är att bättre kunna garantera att alla medborgare behandlas lika. Ingen behöver vända i dörren för att den som ska förrätta vigseln har betänkligheter av exempelvis teologiska skäl. På samma vis är detta ett sätt att hindra staten från att lägga sig i det som borde vara religiösa samfunds interna angelägenheter. Äktenskap och vigsel är för många i grunden begrepp med ett religiöst ursprung. I religionsfriheten ligger vikten av att värna de religiösa samfundens rätt att själva definiera innehållet i centrala teologiska begrepp. För dem som lägger in en religiös betydelse i äktenskapet är vigselceremonin att betrakta som en gudstjänst. Staten ska inte ha synpunkter på när, hur och för vem gudstjänster anordnas. Det finns naturligtvis skäl mot att avskaffa vigselrätten, och de måste diskuteras öppet. För många blir det lite krångligare att gifta sig, eftersom de som också vill ha en välsignelseceremoni behöver vända sig till två instanser mot tidigare en instans. Det finns också de som menar att fråntagandet av vigselrätten riskerar att leda till att äktenskapet/giftermålet/den registrerade samlevnaden inte blir mer än ett avtal och att dess roll därmed riskerar att urholkas. Vad har utredningen sagt? Utredningen för par med samma kön Vigselfrågor (SOU 2007: 17) går igenom några argument för och emot de olika modellerna men landar i att den nuvarande ordningen bör behållas som äktenskap ska kunna ingås även av samkönade par. Detta beror främst på att det inte anses finnas några egentliga skäl till förändring. De argument som främst förs fram handlar om opinionen och praktiska skäl. Utredningen avfärdar förslaget om vigselplikt. Enligt utredningen måste det införas vigselplikt för att det ska kunna betraktas som diskriminering att ett trossamfund inte vill viga ett par. Vigselförrättare inom ett trossamfund är skyldiga att följa det trossamfundets interna föreskrifter, och det blir således en intern fråga för respektive samfund att hantera den här typen av frågor. Utredningen menar att vigselplikt skulle innebära en för stor inskränkning och att det exempelvis skulle vara omöjligt att avgränsa vigselplikten så att den omöjliggör att vägra viga par av samma kön. Det kan finnas andra skäl till att ett par nekas vigsel i ett trossamfund. Företrädare för flera samfund har sagt att de kommer att avsäga sig vigselrätten om det blir aktuellt med vigselplikt. Detta anser utredningen vara problematiskt eftersom det i praktiken skulle leda till en övergång till i huvudsak borgerliga vigslar. Eftersom utredningen anser att det finns många skäl som talar emot ett obligatoriskt civiläktenskap, anses inte en sådan utveckling vara av godo. Utredningens remissinstanser uttryckte olika åsikter kring detta ställningstagande, och det fanns flera tunga sådana som uttryckte sitt stöd för en civilrättslig registrering eller att det bara bör vara borgerligt ingångna äktenskap som skulle ge civilrättslig verkan. Regeringens proposition landar utifrån betänkandet Äktenskap för par av samma kön vigselfrågor (SOU 2007:17) i att den frivilliga vigselrätten ska behållas. De huvudsakliga skälen till det är att det skulle innebära en rad praktiska svårigheter att ändra ordningen till en civilrättslig registrering/vigsel och att de flesta anser att nuvarande ordning fungerar. Dessutom skulle det innebära att skilde ut sig jämfört med övriga nordiska länder. Regeringen menar dock att dagens ordning, att trossamfunden inte är skyldiga att förrätta vigsel, ska förtydligas i lag. Vår sammanvägda åsikt gällande vigselrätten Det är rätt av utredaren att förorda valfrihet mellan vigsel i trossamfund och borgerlig vigsel. Detta har ett starkt stöd hos allmänheten. Det är också klokt att inte föreslå någon vigselplikt, vare sig för vigselförrättare inom trossamfund eller för samfunden. Propositionens förslag att vi ska behålla nuvarande ordning för vigselrätten har vi kristdemokrater i sak inget att invända emot, eftersom propositionen inte innehåller något förslag i övrigt om könsneutrala äktenskap. görs betydande delar av handläggningen vid vigsel av statliga myndigheter i myndighetsutövningsprocessen genom hinderprövning () och utfärdande av äktenskapscertifikat (utfärdas av för svenska medborgare och är avsett för vigsel inför utländsk myndighet). När äktenskap upplöses utförs all myndighetsutövning av statliga myndigheter. Skulle däremot bifalla hemställan om införande av en civilrättsligt reglerad samlevnad bör endast staten ha rätt att viga/registrera. Skälet är dels de religiösa samfundens självbestämmande, dels allas rätt till likabehandling av staten vid myndighetsutövning. De praktiska problem som kan uppstå kring vem som ska sköta förfarandet och exakt hur det ska gå till är inte större än att de går att lösa. Exempelvis vore det rimligt att eller representerade staten. Det är viktigt att komma ihåg att nuvarande ordning bara gällt och att det vi nu föreslår påminner mycket om vad som gällde innan för alla dem som inte gifte sig i . De som exempelvis var baptister gifte sig borgerligt för att sedan ingå äktenskap under en gudstjänst i sitt eget religiösa sammanhang. som den svenska utredningen gjordes tillsattes en utredning i . Denna hade barnperspektivet i fokus, till skillnad från den svenska som gjordes utifrån ett vuxenperspektiv. Den franska kommissionsrapporten lyfter fram äktenskapets symbolvärde: Kravet på att utvidga äktenskapet således härrör från ett annat resonemang: det handlar om att, genom bekräftelsen av alla pars lika rättigheter, erhålla ett slags socialt erkännande. Detta, fortsätter rapporten, kan tyckas paradoxalt i då äktenskapet inte längre utgör en obestridlig social norm vare sig för par eller ens för familjer. Det rättsliga skyddet påverkas inte även om man behåller två begrepp. Den franska utredningen kom också utifrån barnperspektivet fram till en annan slutsats, nämligen den att behålla äktenskapet som samlevnadsform för en man och en kvinna skulle gälla också fortsättningsvis och att man avsåg att förstärka det registrerade partnerskapet. Internationellt sett kan det bli problematiskt om inför en könsneutral äktenskapsbalk. Detta påtalas också av flera remissinstanser. De internationella komplikationer som kan uppstå illustreras av att det är problem med registrerat partnerskap på våra ambassader runt om i världen. Vissa stater motsätter sig sådana förrättningar och har lagar som inte tillåter dem. I en del länder har inställningen varit att registrering av partnerskap skulle betraktas som en legalisering av en kriminell handling. I andra länder har inställningen varit att registrering av partnerskap är olaglig eller på annat sätt strider mot rättsordningen eller familjerättslagstiftningen. är det få länder i världen som har könsneutrala äktenskapslagar. är det endast (2001), (2003), (2005), (beslut gällande hela togs 2005), (2006), (2009) samt delstaterna och i som har sådana lagar. I och saknar kyrkorna vigselrätt. Det bör tilläggas att man i dessa länder tidigare inte haft möjlighet till registrerat partnerskap. (I kunde partnerskapsregistrering ske på provinsiell nivå. Det i tidigare registrerade partnerskapet är inte jämförbart med svenskt partnerskap eftersom det endast medförde begränsade rättigheter och rättsverkningar.) Undantaget är där alla par, både homo- och heterosexuella, kan välja mellan att ingå samboavtal, registrera partnerskap eller gifta sig. tog beslut att införa en ordning med äktenskap för par med samma kön och registrerat partnerskap som alternativ. Det bör nämnas att i länder som , , och handlar det om att man först gifter sig civilrättsligt för att sedan, om man så önskar, ha en religiös välsignelseceremoni. Förespråkare för ett införande av en könsneutral äktenskapsbalk menar ibland att det skulle bli lättare för homosexuella att få sin relation accepterad utomlands om samlevnadsformen kallades för äktenskap i stället för registrerat partnerskap. Det är osannolikt. Internationellt sett kan det bli problematiskt om inför en könsneutral äktenskapsbalk. är det få länder som har en sådan ordning, och många länder accepterar inte homosexuella äktenskap. Ett homosexuellt par som ingått äktenskap i kan upptäcka att det inte alls har samma rättsverkningar om de bosätter sig eller vistas i ett annat land. Införandet av civilrättsligt reglerad samlevnad är enda sättet att garantera att alla par som vill gifta sig behandlas lika och är också en rimlig konsekvens av delningen mellan kyrka och stat. Genom att återföra äktenskapsbegreppet till det civila samhället respekterar vi dess djupa kulturella och religiösa innebörd. I många länder världen över gäller redan civilrättsligt reglerad samlevnad, och där har det inte framkommit några påtagliga olägenheter med detta system.