mot · GW02Fi26 · 2009-05-04 00:00:00 — Regeringens otillräckliga tillskott kommer med stor sannolikhet att innebära stora personalneddragningar i kommuner och landsting . Kvinnor drabbas på flera sätt hårdare än män av neddragningar i de offentliga välfärdstjänsterna. Som offentligt anställda får de ta konsekvenserna i form av sämre löneutrymme, minskad bemanning, risk för uppsägning och arbetslöshet. flyttas ansvaret för omsorg om barn, äldre och personer med funktionsnedsättning över på anhöriga, i praktiken på kvinnor. Regeringen omvandlar på så sätt det arbete som varit professionellt, avlönat och gemensamt finansierat till oavlönade kvinnosysslor. Därmed har man tagit ett kliv tillbaka till de förhållanden som rådde före 1970-talets expansion av den offentliga välfärdssektorn. Vi kan redan nu se konsekvenserna av regeringens högerpolitik. Siffrorna talar sitt tydliga språk regeringen har tagit ett stort steg bakåt när det gäller både jämställdhet och jämlikhet. Men den fulla vidden av nedskärningarna på vår gemensamma välfärd och konsekvenserna för jämställdheten kommer att visa sig först . Att en betydande finanskris var på väg stod klart åtminstone , om inte . Redan då började finanshusen i att drabbas av kreditförluster till följd av fallande fastighetspriser. Detta resulterade bl.a. i kraftiga svängningar för ett flertal av världens större aktiebörser och stigande riskpremier på krediter. Finansminister bedömning var att den finansiella krisen [bedöms] få en relativt begränsad effekt på och Förenta staterna.13 var förvisso inte finansministern ensam om att underskatta konsekvenserna av finanskrisen. Mer allvarligt är hur regeringen agerat . Regeringen lade sin senaste budgetproposition på bord . Slutfasen i regeringens utformning och beredning av statsbudgeten ägde rum under den senare halvan av augusti och . När gick i konkurs övergick en allvarlig finansiell kris till något som närmast kan liknas vid en finansiell härdsmälta. Aktiebörserna störtdök och bankernas utlåning närapå upphörde. därefter möttes samliga partiledare i en direktsänd tv-debatt i SVT. stod det fullständigt klart att finanskrisen skulle få betydande realekonomiska konsekvenser världen över. Företrädarna för oppositionen påpekade helt korrekt att regeringens budget i praktiken var överspelad i samma stund som den lades på bord och att regeringen antingen borde utforma en helt ny budget eller åtminstone snabbt återkomma till med ett stimulanspaket för att möta den efterfrågechock som följde i finanskrisens spår. Statsminister svar var tämligen substanslöst. Regeringens beredskap var god hävdade han, och de resurser som den lagda budgeten innehöll var fullt tillräckliga. passade han på att kritisera oppositionen för att söka skrämma upp det svenska folket. Företrädarna för oppositionen anmärkte att de förslag som återfanns i budgeten tidigast kunde sättas i verket och att man inte hade tid att vänta så länge på att sätta in finanspolitiska stimulanser. Detta argument var dock inget som bet på de borgerliga partiledarna. förhöll man sig, med några mindre undantag, helt passiv beträffande finanspolitiska stimulanser. Detta trots att i princip samtliga tongivande ekonomer, från höger till vänster på den politiska kartan, närmast vädjade till regeringen att agera. Samtliga oppositionspartier lade fram finanspolitiska stimulanspaket . presenterade ett brett åtgärdspaket i motionen 2008/09:v026 Ytterligare åtgärder mot lågkonjunkturen för att bromsa fallet i ekonomin och sysselsättningen. Här presenteras kortfattat några av huvudpunkterna. Motionen vilade på tre ben: Vi föreslog därför att man skulle skapa en riskkapitalfond på genom en extrautdelning från det vinstrika . Tidigarelägg investeringar som ändå måste göras och som dels leder till en omedelbar stimulans av efterfrågan, dels stärker långsiktiga tillväxtförutsättningar och välstånd. Vi föreslog därför att kommunerna skulle få ett investeringsstöd på . Stödet skulle gå till investeringar som tidigarelades eller annars riskerade att bli uppskjutna. Det kunde handla om reparationer och upprustning av alltifrån skolor, sjukhus, bostäder och vägar till system för vattenförsörjning och fjärrvärme. Vi presenterade också ett förslag om ett tidsbegränsat ROT-avdrag för att ytterligare stimulera byggsektorn, där antalet varsel hade tredubblats på bara . ROT-avdrag som syftade till miljöförbättrande åtgärder och energieffektiviseringar premierades särskilt. Öka möjligheterna till utbildning och omskolning för den växande skaran av arbetslösa och varslade. Vi anslog därför bl.a. medel till ett kunskapslyft för varslade. Totalt beräknades programmet omfatta ca 20000 personer . Vi ökade också antalet platser inom den kvalificerade yrkesutbildningen och antalet platser för unga långtidsarbetslösa utan gymnasieutbildning. Tiden gick och regeringen, med statsminister och finansminister i spetsen, ägnade den mesta av tiden till att förklara vad man inte tänkte göra. Några framåtsyftande satsningar för att stärka tillväxtförmåga och minska fallet i sysselsättningen presenterades inte. publicerade professor en debattartikel i med rubriken måste bejaka tillfälliga budgetunderskott. sade det som i princip samtliga ekonomer var överens om: Eftersom nedgången i den svenska ekonomin är djup och beräknas bli långvarig måste ett stort stimulanspaket sjösättas. har mycket starka offentliga finanser. Naturligtvis går de offentliga finanserna nu med underskott, men den offentliga finansiella förmögenhetsställningen är fortfarande mycket stark. Förutsättningarna för stora finanspolitiska stimulanser är med andra ord mycket gynnsamma. föreslog följaktligen att regeringen, utöver vad som redan beslutats, satsade ca i finanspolitiska stimulanser och ytterligare . konstaterade vidare att den tillfälliga ökningen av det offentliga underskottet som de stimulanser han föreslog skulle medföra var ett lågt pris att betala. Han formulerade det på följande sätt:14 Tillsammans med de automatiska försvagningarna i budgeten under den kommande lågkonjunkturen kan vi då mycket väl hamna i en situation där budgetunderskottet för staten hamnar just någonstans i intervallet av BNP, beroende på sammansättningen av vidtagna stimulansåtgärder. Jag tror att nästan alla som är insatta i dessa frågor skulle betrakta detta som ett lågt pris för att halvera bortfallet i produktion och sysselsättning. Noterbart i sammanhanget är att när gav rekommendationen om ett 2-årigt stimulanspaket på i syfte att halvera bortfallet i produktionen och sysselsättningen byggde detta på antagandet att BNP skulle falla . Regeringens prognos i VP 09 pekar på att BNP faller med , och att den samlade svenska produktionen 20092012 kommer att understiga sin potential med . Enbart väntas ett produktions- och efterfrågebortfall . Behovet av efterfrågestimulanser har alltså ökat avsevärt sedan skrev artikeln. gav med sig och presenterade propositionen 2008/09:97 Åtgärder för jobb och omställning, i vilken man påstod att man satsade den enorma summan av . När man läste propositionen visade det sig att även denna låga finanspolitiska stimulans var en bluff. De skarpa förslagen summerades till ,15 och man aviserade ett ROT-avdrag på motsvarande . har i rapporten försökt kartlägga storleksordningen på de finanspolitiska stimulanspaket som de olika länderna föreslagit , sedan överenskommelse om EU-stimulanser på . Tidsperioden för studie sträcker sig mellan fram t.o.m. . Stimulanspaket , % av BNP Källa: , (dnr 2009:307). Som framgår av diagrammet ovan har den satsat betydligt mindre i form av finanspolitiska efterfrågestimulanser än genomsnittet för de största EU-länderna. Kontrasten blir än mer slående när man jämför med länder som och ,16 och då är den av angivna siffran på av BNP, vilket motsvarar , med stor sannolikhet grovt överskattad. Vår bedömning är att regeringen, från överenskommelse fram till som publicerades , har beslutat och aviserat om finanspolitiska stimulanser på för 200917, vilket motsvarar av BNP. är det april och regeringen har presenterat ekonomiska vårproposition. Regeringen har lyckats förmedla en bild av att man satsar 10miljarder kronor på jobben. Men dessa handlar enbart om att utgifterna för arbetslöshetsersättningen ökar i takt med stigande arbetslöshet. Det enda regeringen nu har att komma med är en kraftig ökning av antalet platser i den s.k. utvecklingsgarantin 20102012. Det är förmodligen det mest ineffektiva arbetsmarknadspolitiska program vi någonsin haft i . När var oppositionsledare brukade han i föraktfulla ordalag beskriva även högst effektiva program som Ams-politik. Vi vill inte gärna ta över moderatledarens vokabulär, men det hade varit intressant att höra hur regeringen internt resonerade när de kom fram till att stora volymer av synnerligen ineffektiva AMS-program är det som ska få fart på den svenska ekonomin. I samband med presentationen av vårpropositionen sade regeringen att man satsade på kommunsektorn. Sanningen är att regeringen i vårpropositionen inte tillför kommunsektorn en enda krona , vilket är på tvärs mot vad i stort sett samtliga ekonomer rekommenderat, däribland ordföranden i regeringens eget finanspolitiska råd, . skjuter man till , men enbart som ett tillfälligt resurstillskott. () räknade i sin marsprognos18 med att regeringen skulle tillföra kommunsektorn 3 miljarder och ytterligare 9 miljarder med andra ord skulle det bli en nivåhöjning på . Trots den förstärkning som baserar sin prognos på, bedömer KI att sysselsättningen inom kommunsektorn faller med 7000 personer 20082010.19 Med regeringens politik kommer sysselsättningen i kommunsektorn att falla betydligt mer. Förutom försämrad kvalitet i välfärden, innebär den ökade arbetslösheten att den samlade efterfrågan faller ytterligare, vilket i sin tur leder till ännu högre arbetslöshet osv. drar regeringen ned nivån till . Vilka konsekvenser detta får på välfärden, sysselsättningen och den samlade efterfrågan i samhället är lätt att räkna ut. har rekommenderat regeringen att satsa på finanspolitiska stimulansåtgärder utöver vad som redan är beslutat. Statsminister har avfärdat denna rekommendation. Det enda regeringen alltså har att komma med är ett fullständigt otillräckligt tillskott till kommunsektorn och en stor volymökning av högst ineffektiva AMS-åtgärder. Vi kan inget annat göra än att konstatera att regeringens finanspolitiska hantering av den djupa lågkonjunktur befinner sig i, där folk förlorar sina jobb på löpande band och där arbetslösheten väntas överstiga , är cynisk och synnerligen kontraproduktiv. 6.2Regeringens ekonomiska politik är en politik för låga löner Som vi konstaterade i avsnitt 5.2 hade regeringen verkligen ett guldläge när de tog över regeringsmakten efter valet . De offentliga finanserna gick med stora överskott och sysselsättningen ökade i snabb takt. Regeringen hade kunnat använda överskotten för investeringar som hade stärkt långsiktiga tillväxtförutsättningar och välstånd. Men vad gäller den ekonomiska politiken hade regeringen, med finansminister i spetsen, bara ett fokus, vilket kan sammanfattas med deras paroll att öka drivkrafterna att gå från bidrag till arbete. Alliansens politik vilar alltså på uppfattningen att stora grupper av människor medvetet väljer att vara sjuka eller arbetslösa. Därför sänkte man ersättningsnivåerna i a-kassan och sjukförsäkringen och därför ställer man hårdare krav för att över huvud taget vara berättigad till ersättning om man drabbas av arbetslöshet eller sjukdom. Men sänkta ersättningar i a-kassan och sjukförsäkringen leder inte i sig till fler arbeten. Detta inser även regeringen. Strategin är att genom olika åtgärder sätta press på de lägsta lönerna nedåt. Genom att sänka ersättningen i arbetslöshets- och sjukförsäkringen samt ställa hårdare krav på de arbetslösa och sjukskrivna sänker man lönekraven. Parallellt med detta minskade regeringen direkt efter valet de arbetslösas möjligheter till förkovran genom neddragningar inom högskolan, arbetsmarknadsutbildningen och den kommunala vuxenutbildningen allt i syfte att pressa fram låglönejobb och tvinga de arbetslösa att ta dessa. Flera andra förslag följer samma linje. Detta gäller inte minst för regeringens paradnummer, det s.k. jobbskatteavdraget på . Jobbskatteavdraget sänker det relativa värdet av inkomstförsäkringarna mot arbetslöshet och sjukdom. Detta för med sig att den relativa kostnaden för arbetslöshet och sjukdom ökar, vilket sätter press på lönerna nedåt. Ökade egenavgifter i arbetslöshetsförsäkringen och slopad skattereduktion på fackföreningsavgifterna ökar kostnaderna för att vara med i facket, vilket leder till lägre facklig organisationsgrad och därmed försvagad förhandlingsstyrka. Regeringens förda politik avslöjar vad det är för människosyn som ligger bakom den allmänt hållna parollen om att öka drivkrafterna till arbete. För de välbeställda är det moroten som gäller i form av sänkta eller slopade skatter medan det för de arbetslösa och sjukskrivna är piskan som gäller i form av sänkta ersättningsnivåer i a-kassan och sjukförsäkringen. Regeringen har sedan den tillträde med andra ord satsat allt på ett kort i den ekonomiska politiken: pressa fram ett ökat arbetsutbud för att på så sätt öka sysselsättningen. Denna politik har uppenbarligen misslyckats, och förefaller regeringen helt rådvill och åser passivt hur arbetslöshetssiffrorna skenar iväg. ekonomiska vårproposition prisar regeringen sin arbetsutbudslinje. I ett läge med ca 700000 personer som antingen är öppet arbetslösa eller hänvisade till något av regeringens arbetsmarknadspolitiska program för ökad sökaktivitet (till jobb som inte finns), är det knappast arbetsutbudet som är problemet i den svenska ekonomin. Med ett beräknat BNP-gap på är det av lätt insedda skäl den samlade efterfrågan i samhället som är för låg. Men regeringen verkar vara helt låst vid den linje beträffande den ekonomiska politiken som man slog fast vid regeringstillträdet. Finansminister har motiverat sin låglönepolitik med att den sänker den s.k. jämviktsarbetslösheten.20 Det är ett begrepp som brister i såväl teoretisk stringens som empirisk evidens, inte minst avseende dess bestämningsfaktorer. Vi utvecklar detta närmare senare i motionen under avsnitt 14.1.1. Men om vi tills vidare accepterar själva begreppet, så kan vi konstatera att regeringen misslyckats även i detta avseende. I senaste konjunkturprognos () beräknade KI jämviktsarbetslösheten till vid regeringsskiftet . bedöms den stiga till ca 6,. Det inte tycks ha fattat är att kraftiga nedgångar i sysselsättningen även får permanenta effekter. Vid djupa och långvariga konjunkturnedgångar slås många långtidsarbetslösa helt enkelt ut från arbetsmarknaden. Andra förlorar så mycket av sin yrkeskompetens att de får svårt att hävda sig i konkurrensen om jobben när konjunkturen väl vänder och riskerar att bli mer eller mindre permanent arbetslösa. Därför är det en tragedi att regeringen inte sätter in stora finanspolitiska efterfrågestimulanser för att minska fallet i produktion och sysselsättning. 6.3Klyftorna växer med rasande fart Klyftorna växer nu med rasande fart i . Arbetslösa, sjuka och småbarnsföräldrar har fått sänkta ersättningsnivåer och betalar dessutom, på grund av jobbskatteavdragets utformning, högre skatt på sina inkomster än de som har inkomst från arbete. har skatterna sänkts mest för den tiondel av befolkningen som har de högsta inkomsterna. för officiell statistik över inkomstutvecklingen i . Statistiken har dock en eftersläpning . har därför låtit beräkna effekterna av regeringens fördelningspolitik i mikrosimuleringsmodellen Fasit. Enligt analyser i Fasitmodellen från så har den rikaste tiondelen med högst inkomster fått en exceptionellt god inkomstutveckling med högerregering. Analyserna visar att den rikaste tiondelen har fått av den reala inkomstökningen för alla vuxna. Konkret betyder det att de som har högst inkomster har fått mer i inkomster, inflationen borträknad. Den rikaste tiondelen får av regeringens samlade skattsänkningar som påverkar individers inkomster. Real nettoinkomstökning, 20062008 Real nettoinkomstökning , 2006-2008, per decil -1000 0 1000 2000 3000 4000 5000 6000 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Decilgrupper Kronor Källa: , dnr 2008:1320, samt egna beräkningar. Regeringens politik gynnar män på bekostnad av kvinnor. Analyser i Fasitmodellen visar att av regeringens samlade reformer 2008 gick till män. En lika stor andel av de totala skattesänkningarna gick till män. Män gynnas av jobbskatteavdraget eftersom männen ofta har högre inkomster än kvinnor. De genomsnittliga inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män har ökat med 2008 jämfört med . Den genomsnittliga inkomstskillnaden mellan kvinnor och män uppgår nu till . Enligt analyser från i Fasitmodellen så ökade antalet fattiga med 146000 personer på två korta år 20062008. Barnfattigdomen bland barn med ensamstående föräldrar beräknas öka från 2009. I takt med att arbetslösheten stiger och regeringens försämringar i arbetslöshetsförsäkringen och sjukförsäkringen får fullt genomslag, så ökar även utbetalningarna av försörjningsstöd. senaste statistik från fjärde kvartalet 2008 visar att utbetalningarna av försörjningsstöd (tidigare socialbidrag) har ökat i hela landet jämfört med fjärde kvartalet 2007. Ökningen på omfattar inte utbetalningar till personer som är flyktingar. Ökningen innebär att utbetalningarna är de högsta . Utbetalningarna av försörjningsstöd har ökat i av landets 290 kommuner. Enligt regeringens ekonomiska vårproposition beräknas utbetalningarna av ekonomiskt bistånd öka . Sjuka, arbetslösa och småbarnsföräldrar blir fattigare som den rikaste tiondelen av befolkningen har fått en exceptionellt god inkomstutveckling. Så ser verkligheten ut i dagens . Högerregeringens passivitet och ovilja att investera i nya jobb riskerar att leda till en permanent utslagning av människor. Högerregeringen har systematiskt underminerat våra gemensamma trygghetsförsäkringar. Sjuka, arbetslösa och småbarnsföräldrar har fått sänkta ersättningsnivåer och tvingas numera hålla till godo med lägre inkomster. Försäkringarnas roll som automatiska stabilisatorer har försvagats och tilliten till välfärdssamhället har skadats. Socialdemokraten beskrev klassamhället i sitt folkhemstal 1928 så här: Olikheterna äro stundom skriande, några bo i palats medan den fattige ängslas för morgondagen, där sjukdom, arbetslöshet och annan olycka lurar. Samma ängslan och rädsla präglar alltfler svenskars liv . Den allmänna sjukförsäkringen och den solidariskt finansierade arbetslöshetsförsäkringen som byggts upp under det senaste seklet har snabbt raserats av den borgerliga regeringen. Men det är inte enbart de som har haft oturen att drabbas av sjukdom eller arbetslöshet som får sin tillvaro försämrad av politik. Urholkade trygghetssystem förskjuter maktförhållandena på arbetsmarknaden och riskerar att pressa ned lönerna. I synnerhet arbetslöshetsförsäkringens avgörande betydelse för lönerna är väl känd också för den borgerliga regeringen. Att rusta ned arbetslöshetsförsäkringen stod därför högst på agendan efter regeringsskiftet . har den borgliga majoriteten beslutat om inte mindre än 55 lagändringar i arbetslöshetsförsäkringen. Sammantaget har arbetslöshetsförsäkringen blivit sämre, dyrare och mer orättvis. Konsekvenserna är omfattande: en halv miljon färre är medlemmar i en a-kassa jämfört med . En tredjedel av löntagarna på den svenska arbetsmarknaden står utan inkomstskydd vid arbetslöshet. Mindre än hälften av de arbetslösa får i ersättning vid arbetslöshet. Försämringar för deltidsarbetslösa har resulterat i heltidsarbetslöshet och ökade inkomstskillnader. Andelen arbetslösa som inte är berättigade till arbetslöshetsersättning har fördubblats från 2008. Enligt regeringens ekonomiska vårproposition beräknas arbetslösheten stiga till 11,2011. Att regeringen urholkat arbetslöshetsförsäkringens roll som automatisk stabilisator kan få ödesdigra konsekvenser för hela samhällsekonomin; kommunernas skatteintäkter minskar och efterfrågan på varor och tjänster minskar när de arbetslösas inkomster försämras kraftigt. ökar utgifterna för försörjningsstöd, som betalas ut av kommunerna. Det är en nedåtgående spiral som riskerar att generera ytterligare arbetslöshet och fördjupa och förlänga krisen. Även försämringarna av sjukförsäkringen är omfattande. Inkomstbortfallsprincipen har urholkats genom att taket och ersättningsnivåerna har sänkts. Nya striktare regler har resulterat i ett sjunkande ohälsotal. Men allt tyder på att människor hamnat i kläm. Enligt en undersökning från Kommuner och Landsting har av landets kommuner fått ökade kostnader för försörjningsstöd till följd av tuffare policy. Enligt beräknas 52000 personer gå miste om sin ersättning i sjukförsäkringen 2010 till följd av de nya reglerna. Den s.k. rehabiliteringskedjan kan bättre beskrivas som en utsorteringskedja. Även när det gäller föräldraförsäkringen kan vi se att regeringens politik har fått effekt. sjunker männens uttag av tillfällig föräldrapenning. Orsaken är rimligtvis att taket sänkts från 10 till 7,5 basbelopp och att ersättningsnivån har sänkts från 80 till . En regering som tror att ekonomiska incitament är avgörande för föräldrarnas uttag av föräldrapenning borde därför återställa taket och ersättningsnivåerna i den tillfälliga föräldrapenningen. 6.5Ett ökat verkligt utanförskap har de borgerliga partierna flitigt använt begreppet utanförskap för att beskriva tillståndet på den svenska arbetsmarknaden och för att motivera inriktningen på sin politik. Man målade i valrörelsen upp en bild att över 1 miljon svenskar inte gick till jobbet en vanlig dag, utan befann sig i ett s.k. utanförskap som innebar att de saknade ett arbete som de kunde försörja sig på. I den ekonomiska vårpropositionen skrev regeringen att utanförskapet har vuxit trendmässigt över tre decennier som ett sätt att beskriva vad man såg som den tidigare regeringens misslyckanden och sina egna begynnande framgångar. Det finns emellertid en rad allvarliga problem förknippade med regeringens mått på utanförskap som indikator på framgångsrik sysselsättningspolitik. Arbetarrörelsens tankesmedja har i rapporten utanförskapet (2008) analyserat verkligheten bakom retoriken. Man konstaterar att regeringens utanförskapsbegrepp inte mäter faktisk frånvaro från arbetsmarknaden. Det statistiska underlaget för detta resonemang baseras i stället på SCB:s redovisning av antalet personer som får någon form av ersättning från socialförsäkringssystemen eller från kommunen i form av ekonomiskt bistånd närmare bestämt alla som haft sjukpenning, arbetslöshetsersättning, sjuk- och aktivitetsersättning eller försörjningsstöd. Det totala antalet dagar med dessa stöd omräknas till s.k. helårsekvivalenter. Det handlar alltså inte om verkliga fysiska personer. I stället är det en beräkning av hur mycket arbetskraft som går förlorad på grund av sjukdom eller arbetslöshet. Även har i sin granskning Utanförskap och sysselsättningspolitik regeringens redovisning (RiR 2008:26) riktat skarp kritik mot regeringens användning av begreppet utanförskap och av sin hantering av statistik kring arbetslöshet och sysselsättning. Granskningen visar att regeringens uppskattningar av utanförskapets omfattning inte är rättvisande. Utanförskapsbegreppet ger associationer till långvarig frånvaro från förvärvsarbete. Men i själva verket handlar det utanförskap som regeringen mäter framför allt om kortvariga förvärvsavbrott, korttidssjukfrånvaro och förtidspensioneringar. I regeringens siffror ingår alltså personer som har en relativt sett stark ställning på arbetsmarknaden medan personer som har en svag ställning på arbetsmarknaden saknas.