mot · GW02MJ27 · 2009-06-22 00:00:00 — Utskottet och avslog motionen med hänvisning till den miljömålsproposition som regeringen hade aviserat samt den proposition om områdesskydd som presenterats. slog och fast att avverkningar av värdekärnor förekommer också i allt större utsträckning. I tidningen kan man läsa att det finns tydliga indikationer på en ökad avverkningstakt av nyckelbiotoper (nr 2, ). Nollvisionen för avverkning av värdekärnor framstår som alltmer avlägsen. Man kan nu konstatera att propositionen om områdesskydd inte har någon lösning på problemet med avverkning av värdekärnor, annat än de avverkningar som hotat med. Regeringens utlovade miljömålsproposition kommer inte 2009. Därför finns anledning för att ompröva sitt ställningstagande. bör begära att regeringen ger myndigheterna i uppdrag att skyndsamt ta fram förslag till åtgärder för att stoppa avverkning av skogar med särskilt höga skyddsvärden. Det finns brist på skog som brukats med lång kontinuitet. anser att ökad användning av kontinuitetsskogsbruk ger bättre förutsättningar för biologisk mångfald också i det produktiva skogsbruket. Viss forskning tyder på att det ekonomiska utbytet också blir bättre med nya metoder för kontinuitetsskogsbruk. anser att kontinuitetsskogsbruk inte bara bör tillåtas utan också främjas. bör begära att regeringen återkommer med förslag om hur man kan öka kontinuitetsskogsbruket genom t.ex. utbildning, rådgivning och ytterligare forskning. Ökad delaktighet förbättrad samverkan anser att den ökade delaktigheten bör gälla fler intressenter än markägaren. Miljöorganisationer och närboende har ofta ingående kunskap om var skyddsvärd skog finns. Regeringen skriver att regeringen vill framhålla att markägare som bidrar till miljökvalitetsmålens uppfyllelse gör en mycket viktig insats som värdesätts högt. instämmer men anser att detsamma borde gälla för andra som bidrar till miljökvalitetsmålens uppfyllelse, både den engagerade maskinföraren i skogen och de ideella miljöaktiva, både kunniga tjänstemän och forskare på högskolor. Regeringen vill testa några grepp som inspirerats av det finska försöksprogrammet Metso. Regeringen vill göra pilotförsök i fem regioner. motsätter sig inte vissa försök. Vi vill dock varna för att för stora områden omfattas av dessa försök. Ett skäl är att allt talar för att tidiga varningar om att det blir klart dyrare per hektar skyddad mark kommer att besannas. Ett annat skäl är att tillämpningen riskerar att strida mot målet att det är de biologiskt mest värdefulla naturområdena som ska prioriteras vid naturskyddet. Försöken bör inte utesluta att existerande metoder för skogsskydd används i dessa områden annars riskerar skyddsarbetet att avstanna helt där. Regeringen vill bl.a. ge markägare större möjlighet att ta initiativ till formellt skydd för skogsarealer och att välja skyddsform. är något frågande inför hur stor skillnaden egentligen blir jämfört med dagens sätt att arbeta. Vi vill dock inte motsätta oss sådana försök i . Det finns dock en risk för att vissa markägare vill ta initiativ till att mark som redan frivilligt avsatts nu kommer att få formellt skydd med medföljande ersättning från staten. Ett villkor för markägarinitierat skydd bör därför vara att markägaren har notifierat myndigheter om frivillig avsättning av skyddsvärd mark, så att markens skyddsvärde också kan kontrolleras. En utökad initiativrätt bör heller inte vara förbehållen just markägaren utan bör också omfatta andra intressenter. I försöksverksamheten bör därför också ingå möjlighet för den ideella miljövården, i t.ex. lokala naturvårdsorganisationer, att i större utsträckning ta initiativ till inrättande av formellt skydd för skyddsvärda arealer. Samrådsgrupper för naturvård på regional nivå Regeringen föreslår att samrådsgrupper för naturvård bildas i varje län. får uppdraget att initiera sådana grupper. har många lokalt verksamma medlemmar som redan ingår i regionala och lokala sektorsråd som representanter för kommuner eller för ideell naturvård. De lokala sektorsråden omfattar i storlek ofta ett gammaldags landskap som deltagarna har god kännedom om. Dessa skogliga sektorsråd fungerar utmärkt som samtalsorgan kring naturskydd, naturvård och kulturminnesvård. Vi ställer oss, liksom och , tveksamma till nyttan av att skapa ytterligare ett samverkansorgan på länsnivå. Ökad användning av naturvårdsavtal anser i likhet med regeringen att naturvårdsavtal bör kunna användas i ökad utsträckning. Vi har också motionerat om detta tidigare. För att vara meningsfulla ur naturskyddssynpunkt måste dock avtalen vara långsiktiga. Vi anser att det är lämpligt att avtalsperioden är . I undantagsfall bör kortare avtalsperioder kunna användas, om det inte finns annat sätt att rädda akut hotade värdekärnor. Detta tillvägagångssätt kan vara billigare på kort sikt men blir dyrare på . Det kan knappast anses vara kostnadseffektivt i längden. En förutsättning för användning av kortare avtalsperioder är därför att anslagen höjs mer än annars hade varit fallet. Vid beslut om och utformning av avtal bör myndigheterna i ökad utsträckning beakta skötselåtgärder för att öka eller bibehålla naturvärdena i värdekärnor. Det kan bl.a. innebära mer uppmärksamhet åt hotade arter som behöver kontinuerlig naturvårdsskötsel och/eller restaurering av skogsmiljöer. Regeringen föreslår även ny form av naturvårdsavtal: fastighetsavtal. Dessa fastighetsavtal ska kunna användas för en hel fastighet. Här bör dock noga preciseras vad som gäller. Det kan inte vara meningen att normalt god naturvård automatiskt ska leda till ett fastighetsavtal med staten som betalare. Det måste finnas exceptionella naturvärden som enbart med ett sådant fastighetsavtal, t.ex. ett vackert gammalt odlingslandskap med betade skogar och hagar. En aktivare användning av ersättningsmark kan underlätta skyddet av skogsmark med höga naturvärden. Särskilt i kan staten mer aktivt behöva köpa mark för att använda som ersättningsmark. Vid användning av ersättningsmark kan det vara lämpligt att prioritera ersättningsmark till markägare som bor i anslutning till marker och själva brukar och vårdar dem. Regeringen bör ge nya ägardirektiv till så att underlättande av reservatsbildning genom tillhandahållande av ersättningsmark blir en högt prioriterad uppgift för bolaget. anser att det finns för- och nackdelar med att kommunerna inrättar biotopskyddsområden. Det är bra att kommunen kan ta initiativ. Vi ställer oss frågande till om kommunerna kommer att inrätta särskilt många biotopskyddsområden, eftersom det innebär att kommunen då måste stå för en del av ersättningen till markägaren. har flera remissinstanser varnat för att kommunala biotopskyddsområden också ger kommunen möjlighet att besluta om dispenser från skyddet. De har också varnat för att dispensmöjligheten kan utnyttjas för ofta och undergräva syftet med områdena. anser att en bättre väg att gå är att som dåvarande föreslagit, länsstyrelser inrättar flera biotopskyddsområden i samråd med kommunerna. Dispens bör kunna lämnas endast om det föreligger synnerliga skäl, i linje med vad som anförts av bl.a. . Vidare kan det behövas ytterligare incitament för kommuner att skydda eller avstå från att exploatera tätortsnära natur, inte minst om det handlar om billig och attraktiv exploateringsmark. Ett sätt att stödja kommunernas arbete med biologisk mångfald är incitament för alla kommuner att upprätta en naturvårdsplan eller kombinerad naturvårds- och friluftsplan, eventuellt som en del av översiktsplanen. Avskaffandet av toleransavdraget bör, som regeringen anger, underlätta kontakter med markägare. Det kan därför prövas på förslagsvis . Innan toleransavdraget återinträder, förlängs eller avskaffas permanent bör effekten utvärderas: Har slopandet gett en påtaglig förbättring i samarbetet mellan myndigheterna och markägare? innebär avskaffandet ett skifte i den nuvarande balansen mellan äganderätt och ägaransvar, till förmån för äganderätten på ägaransvarets bekostnad. Regeringens förslag har redan lett till signaler från markägarhåll om att lämnad naturhänsyn utan ersättning i samband med stora avverkningar i konsekvensens namn behöver omprövas. Detta är ett steg i fel riktning. Samhällets värderingar är inte konstanta. Innebörden i äganderätten har utvecklats . Insikten om den biologiska mångfaldens betydelse för ekosystemtjänster och samhällets överlevnad har också ökat. Det ger större eftertryck åt devisen: Vi har inte ärvt jorden från våra föräldrar, vi har lånat den av våra barn. En sådan utgångspunkt kan tänkas få konsekvenser för synen på balansen mellan äganderätt och ägaransvar. Parallellt med försöksverksamheten med avskaffat toleransavdrag bör därför förslag om att modernisera ägaransvaret utredas, mot bakgrund av bl.a. ökade kunskaper om betydelsen av ekosystemtjänster. Ett eventuellt permanent slopande av toleransavdraget bör gå hand i hand med andra åtgärder för att stärka ägaransvaret. En åtgärd som kan övervägas är gröna biomångfaldscertifikat, motsvarande de gröna elcertifikat som införts i energisektorn. befarar för övrigt att den statsfinansiella konsekvensen av slopandet av toleransavdraget har underskattats. Intäktsbortfallet bör kompenseras genom en ökning av anslagen för skydd av biologisk mångfald, för att inte riskera ytterligare tempoförlust i skyddsarbetet. välkomnar regeringens förslag om att åter satsa på det lokala naturvårdsarbete som bedrevs 20042006 genom att återinföra anslag till Lonaprogrammet. Till skillnad från regeringen anser vi dock att en sådan satsning bör finansieras , inte bara . Dessutom bör satsningen medföra ökade anslag till naturvården, inte finansieras inom den befintliga ramen som regeringen föreslår. I annat fall utarmas skyddsanslaget ännu mer. Syftet med satsningen bör vara att stärka både den sociala naturvården och den biologiska mångfalden. Det är också viktigt att medel inte går till projekt som medför försämringar av underlaget för biologisk mångfald. Om bidrag söks för åtgärder som kräver tillstånd eller dispens enligt bör tillstånd eller dispens vara beviljat innan bidrag kan beviljas. Tuffare tag mot brottslighet mot natur- och kulturvärden Regeringen skriver i propositionen att vid allt skogsbruk ska hänsyn tas till naturvården, kulturmiljövården och andra allmänna intressen, bland annat friluftslivet, i enlighet med skogsvårdslagen. Så sker dock inte i praktiken. och skriver i rapporten att miljöhänsyn som tas till natur- och kulturvärden i samband med avverkning ligger på en fortsatt låg nivå. Från perioden 19992001 till 20042006 har andelen föryngringsavverkad areal som inte uppfyller lagens krav på hänsyn enligt skogsvårdslagen ökat något och uppgår nu till . Även andelen avverkningar som når bättre hänsyn än lagens krav har minskat . Särskilt bör uppmärksammas att arealandelen med obetydlig hänsyn till Hänsynskrävande biotoper och Skyddszoner har ökat sedan perioden 19992001. Även om propositionen handlar om skydd av naturområden vill vi ta upp problemet med bristande skydd av kulturmiljövärden. Delmål 3 för Levande skogar säger att skogsmarken skall brukas på sådant sätt att fornlämningar inte skadas och så att skador på övriga kända värdefulla kulturlämningar är försumbara . I den fördjupade utvärderingen är det bråttom! konstaterade att skadenivåerna på fornlämningar och övriga kulturlämningar i samband med skogsbruk är fortfarande alltför omfattande. Trots informationsinsatser från myndigheterna har t.ex. skadorna på fornminnen i flerdubblats . I samband med regeringens skogsproposition motionerade om behovet av starkare styrmedel för att förbättra hänsynen till natur- och kulturmiljövärden i skogsbruket (2007/08:MJ14). Utskottet och avfärdade förslaget med hänvisning till att frågan eventuellt skulle tas med i en väntad handlingsplan för en generell strategi för skogsbruket (bet. 2007/08: MJU18). Förhållandena har inte blivit bättre. I ett pressmeddelande anger följande när det gäller att uppfylla de generella hänsynskraven: Totalt för samtliga ägarkategorier är resultatet dock oförändrat, av arealen uppfyller lagens krav. Det är uppenbart att förhoppningar inte har infriats. Informationskedjan måste fungera ända ut till maskinföraren i skogen. Myndigheterna behöver ingripa med större kraft mot brott mot reglerna till skydd för miljö- och kulturvärden i landskapet, så länge sektorsansvaret inte fungerar.