mot · GX02So463 · 2009-10-05 00:00:00 — Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Rehabiliteringen för äldre är mycket viktig. Den bidrar till ökad självständighet för den enskilda som den, rätt använd, kan minska behovet av fortsatta omvårdnadsinsatser. Relativt små förbättringar kan medföra mycket stora hälsovinster. Vi kan dock konstatera att när det gäller äldre så brister hälso- och sjukvården som helhet och rehabiliteringen i synnerhet vad gäller att efterleva prioriteringsordning. anser att det är viktigt att prioriteringsordning blir ett verksamt instrument i hälso- och sjukvården. bör därför ges i uppdrag att särskilt följa upp och analysera hur prioriteringsordningen efterlevs när det gäller äldre patienter. bör också i de fall brister förekommer ge förslag på åtgärder. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En väl fungerande primärvård är en grundläggande hörnsten i en framgångsrik hälso- och sjukvård och behöver långsiktigt hållbara spelregler för att kunna utvecklas. Patienternas krav på tillgänglighet, inflytande, flexibilitet och kvalitet måste vara utgångspunkten för utvecklingen av primärvården. I proposition 2008/09:74 Vårdval i primärvården inför regeringen ett vårdvalssystem som är obligatoriskt för alla landsting oavsett vad medborgarna där själva vill ha. Reformen hindrar landstingen från att utforma och utveckla modeller för en god primärvård som sätter medborgarnas behov och rätt till en god vård i centrum. Regeringens förslag om obligatorisk etableringsfrihet i primärvården innebär att landstingen blir tvungna att tillåta vårdföretag att etablera sig där de finner det mest lönsamt och få automatisk dragningsrätt på skattemedel. Detta gör att välfungerande hälsovalsmodeller och andra primärvårdsmodeller måste rivas upp. Med regeringens förslag är risken stor att primärvårdens viktiga förebyggande arbete försvåras och att hälsoklyftorna kommer att öka. Hälso- och sjukvård av hög kvalitet är en rättighet för varje medborgare och inte en vara på en marknad. För att utveckla primärvården med bättre service och tillgänglighet anser vi att varje landsting bör få utforma modeller utifrån medborgarnas behov och de lokala förutsättningarna utan att obligatoriskt behöva använda fri etablering. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Dagens sjukvård organiseras i gamla, nedärvda former där vården alltför ofta utgår från huset i stället för patienternas behov. När vården behöver omorganiseras diskuteras ofta huset eller den geografiska platsen i stället för vårdens innehåll. Det innebär att ett stort antal patienter får åka till städer och tätorter för att träffa specialister i stället för att ett mindre antal specialister åker till primärvårdscentraler en eller . Framtidens hälso- och sjukvård ska tillgodose patientens behov av närhet och krav på kvalitet. Knivskarpa organisatoriska gränser bör suddas ut så att den enskilde patienten inte påverkas av uppdelningen mellan sjukhusvård, primärvård och omvårdnad. Det handlar om att utveckla primärvården så att patienterna där kan möta olika specialiteter och olika kategorier av vårdpersonal. Det finns en viss begreppsförvirring när det kommer till definitionen av primärvård, närsjukvård och närvård. Dessa används ibland synonymt. Men i andra sammanhang används begreppen närsjukvård och närvård som vidare begrepp än primärvård och omfattar t.ex. närsjukhus. Vår poäng i det här sammanhanget är att primärvårdens verksamhet bör byggas ut, och i den här motionen använder vi därför primärvård som ett samlingsbegrepp för alla dessa verksamheter. Viktigt är också ett välfungerande lagarbete och att anpassa primärvården till människornas behov i just den regionen, stadsdelen eller tätorten. Vid en utvecklad primärvårdscentral kan det t.ex. finnas en ögonläkare , en gynekolog , en psykolog på halvtid, tre allmänläkare, en sjukgymnast, fyra distriktssköterskor osv. kan det på primärvårdscentralen i tätorten intill finnas geriatriker, kuratorer, diabetessköterskor, kiropraktiker, naprapater osv. Varje primärvårdscentral ska byggas upp utifrån befolkningens behov. De som behöver mest vård är de äldre, de med kroniska sjukdomar och de multisjuka. De har inte möjligheten att jaga runt på en svåröverblickbar vårdmarknad och byta mellan olika vårdcentraler. Med en sammanhållen vård där primärvårdscentralen har ansvar för ett geografiskt område får personalen kunskap om närmiljön och bättre möjlighet att se patienten i en större social kontext. kan de flesta specialister i form av ögonläkare, gynekologer osv. tjänstgöra vid större sjukhus för att också möta kollegor och vidareutveckla sin speciella kompetens. Målsättningen att ha en utvecklad och utvidgad vård nära medborgarna med teamet i centrum bör vara vägledande för primärvården. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Distriktssköterskornas centrala roll i det förebyggande hälsoarbetet underskattas ofta. Vården blir därför ofta alltför läkar- och sjukdomsfokuserad. För att göra sjukvården tillgängligare för medborgarna ska besök hos distriktssköterskan vara avgiftsfria i hela landet. bör ges i uppdrag att utreda hur avgifter på besök hos distriktssköterskan påverkar besöksfrekvensen och efterfrågan på den förebyggande vården. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Sjukvården ska också vara avgiftsfri för barn, i vilken form den än sker. I de flesta landsting är avgifterna för hälso- och sjukvården för barn inga alls eller kraftigt reducerade. Det finns dock vissa undantag, och möjligheten till gratis sjukvård för alla barn i hela landet bör därför utredas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En utbyggd primärvård kräver också en utbyggd telemedicin så att det alltid finns kontakt med röntgenavdelningar och annan teknik vid de större sjukhusen. Det finns stor erfarenhet av telemedicin i de övriga nordiska länderna, som tillsammans med de svenska erfarenheterna skulle kunna utgöra en grund för ett samnordiskt telemedicinskt nät. bör inom ramen för samarbetet i ta initiativ till ett nordiskt telemedicinskt nätverk. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Sjukvården genomgår en snabb teknisk utveckling som gör att både fler sjukdomar kan behandlas och att vårdtiderna blir betydligt kortare än . finns det problem när det gäller omvårdnaden. Bristen på omvårdnadsresurser är särskilt påtaglig bl.a. inom psykiatrin och geriatriken. Den kommunala sjukvården finns ofta i eller i anslutning till människors hem och vardagsliv på t.ex. äldreboenden, gruppboenden och på besök i människors ordinarie bostad. Här är ett meningsfullt vardagsliv med stort inflytande hos den enskilda människan avgörande och sjukvårdsinsatserna måste anpassas till detta. I och med att hemsjukvården på många håll överförs till kommunerna så bör kommunerna också kunna anställa läkare. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Ett av de stora problemen i svensk sjukvård är bristen på läkare som har resulterat i den utbredda användningen av hyrläkare eller stafettläkare. När man inte lyckas rekrytera läkare till en fast tjänst, tvingas man anlita ett bemanningsföretag som erbjuder hyrläkare. Störst är behoven inom psykiatrin och på vårdcentralerna just de områden där behovet av kontinuitet är som störst. Hyrläkarsystemet innebär att patienten kan mötas av en ny läkare vid varje besök vilket allvarligt kan påverka patientsäkerheten. Man måste då i någon mening börja om från början varje gång. Möjligheten för läkaren att känna igen patienten från tidigare besök och på så sätt förstå när något har förändrats går om intet och långt färre följer upp provsvar beställda av tidigare läkare. Situationen innebär att patienten inte får den fasta läkarkontakt som han eller hon enligt hälso- och sjukvårdslagen har rätt till. Vidare försämras möjligheterna för vårdgivaren att kontrollera läkarnas lämplighet när läkarna ständigt byts ut och är anställda av ett bemanningsföretag. Slutligen leder systemet till kraftigt ökade kostnader. Enligt beräkningar från landstingen är det dubbelt så dyrt att ha en hyrd läkare jämfört med en fast anställd, i vissa fall till och med tre till fyra gånger så dyrt. Hyrläkaren kan ta ut mer än vid fast anställning och dessutom ska pengarna räcka till bemanningsföretaget. Dagens brist på läkare är till viss del ett resultat av strävan att begränsa antalet utbildningsplatser för att på så sätt hålla uppe läkarlönerna. Landstingen rekryterar många läkare från framför allt , vilket innebär att de länderna får stå för utbildningskostnaden. Vidare väljer många svenskar som vill studera till läkare att göra det utomlands, främst i och . Det är bra att så kan ske och det är även viktigt att vi blir bättre på att ta till vara all den kompetens som finns i form av invandrade personer med läkarutbildning. Men det borde vara en självklarhet att ska vara självförsörjande vad gäller utbildade läkare. För att så ska ske och för att vi ska kunna undvika den försämrade kvalitet och höjda kostnader som hyrläkarna innebär, satsar på att utöka antalet platser på läkarutbildningen. Medel för detta anslås i vår motion 2009/10:Ub350 Utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning. Särskilt finns det ett stort behov av läkare med specialistutbildning i allmänmedicin. är det denna brist som ligger bakom behovet av hyrläkare på vårdcentraler runt om i landet. Specialistutbildningarna planeras och anordnas av de olika vårdgivarna, det vill säga huvudsakligen landstingen. För att tillgången på specialistläkare bättre ska kunna möta behovet bör få ett samordnande ansvar för specialistutbildningarna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 14Psykiatrisk hälso- och sjukvård Psykisk ohälsa kan drabba vem som helst. Unga och gamla, kvinnor och män, människor med olika etnisk bakgrund, människor med missbruksproblem eller funktionsnedsättning alla kan drabbas av psykisk ohälsa eller sjukdom. Trots det är många insatser inom psykiatrin utformade så att den som har andra problem eller behov i kombination med psykisk ohälsa ofta faller mellan stolarna. Människor med psykisk ohälsa och missbruk i kombination är en särskilt utsatt grupp som har behov av samtidiga insatser. Äldre och personer med intellektuella funktionsnedsättningar är andra grupper som psykiatrin har få eller inga insatser att erbjuda. Vården av och stödet till människor med psykisk ohälsa behöver förbättras. har identifierat fyra områden som vi också anser särskilt viktiga: En klar gränsdragning mellan statens, kommunens och ansvar. En ökad användning av evidensbaserade och utvärderade metoder. Ett ökat inflytande för patienter, brukare och anhöriga. Bra metoder för uppföljning och utvärdering. Vi anser att regeringen försummat psykiatrifrågan . Trots att regeringen lovat stort när det gäller satsningar på psykiatrins område har inte mycket i själva verket hänt. konstaterar i sin rapport 2009:10 att den psykiatriska vårdens problem inte kan lösas med tillfälliga bidrag. I stället bör stödet till psykiatrin omfördelas så att det blir långsiktigt och strategiskt. kräver därför en långsiktig nationell handlingsplan för psykiatrin. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vår politik för barn inom psykiatrin redogör vi för i motion 2009/10:So512. Vård och omsorg om personer med psykiska sjukdomar är ett offentligt åtagande. Ansvaret för vården delas mellan flera aktörer, främst och kommuner, men staten har det övergripande ansvaret för regleringen av verksamheten. Psykiska sjukdomar debuterar ofta . Obehandlad psykisk sjukdom och ohälsa leder till sänkt livskvalitet och försämrad arbetsförmåga såväl för den direkt drabbade som för den närstående. Psykisk ohälsa är också en av de vanligaste orsakerna till sjukskrivning och till sjuk- och aktivitetsersättning och medför stora kostnader för såväl statsbudgeten som samhällsekonomin. I den tidigare nämnda rapporten från konstateras att det nuvarande systemet för att förse landet med psykiatrer inte fyller sin uppgift. Fördelningen över landet är mycket ojämnt. och ligger längst ifrån varandra om vi tittar på antal psykiatrer per 100000 invånare. I är siffran 37, i däremot finns det 8psykiatrer per 100000 invånare. Enligt (Nationella planeringsstödet) har antalet psykiatrer ökat , men behovet är fortfarande stort, speciellt utanför storstadsregionerna. Sjuksköterskor med specialistutbildning inom psykiatrin har en mycket viktig kompetens som behövs inom psykiatrin. visar på att antalet sjuksköterskor med specialistutbildning inom psykiatrin har minskat med 16procent. Vi menar att en viktig orsak till detta är att sjuksköterskor som specialistutbildar sig inte får löneökningar eller mer befogenheter och att det därför inte känns meningsfullt att vidareutbilda sig. Det finns också behov av att kompetenshöja skötarutbildningen. Nationella psykiatrisamordningen (SOU 2006:100) hade ett förslag om en samlad strategi för personal till psykiatri. är också av den bestämda uppfattningen att tillgång till kompetent personal är en så viktig fråga att alla samhällsaktörer bör engageras. Därför bör regeringen ta initiativ till en överenskommelse med SKL om att initiera ett programarbete kring personalrekrytering för verksamheter som ger insatser till personer med psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning i enighet med nationell psykiatrisamordnings förslag. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Risken är stor att patienten faller mellan stolarna när också den psykiatriska vården nu privatiseras. Vad kommer att hända med patienter som behöver omfattande psykiatrisk vård, som framför allt tar mycket tid, då det nuvarande ersättningssystemet bygger på att läkaren ska träffa så många patienter på så ? En god vård för personer med psykiska sjukdomar förutsätter kontinuitet och förutsägbarhet. Dessa förutsättningar riskerar att slås sönder när den psykiatriska vården upphandlas. Samarbetet mellan den slutna och den öppna vården riskerar också att försämras om vårdenheterna drivs av olika bolag eller av offentlig kontra privat verksamhet. Samverkan mellan kommun och landsting är avgörande för att personer med svåra psykiska problem ska få relevant vård och socialt stöd i form av boende och sysselsättning. Samverkan försvåras med många olika aktörer och byten av utförare. är speciellt bekymrat över patientsäkerheten när det gäller personer med självmordstankar eller personer som drabbats av psykos. Dessa individer behöver korta men snabba inläggningar med mycket stöd från kompetent personal från både slutenvården och öppenvården. Alla patienter som befinner sig i den svåra situationen har extra stort behov av kontinuitet och kompetens från vårdgivarens sida. Vi känner till att det i samband med privatiseringen sker en rejäl minskning av personalstyrkan. anser att bör ges i uppdrag att utvärdera konsekvenserna av privatiseringen inom den psykiatriska vården utifrån ett patienträttighetsperspektiv. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 14.3Tvång kontra frivillig vård Det finns situationer då den psykiska sjukdomen hindrar den enskilde från att kunna fatta beslut som främjar den egna hälsan. Insikt om sjukdomen kan brista och vanföreställningar kan innebära att vederbörande kan vara farlig för sig själv eller andra om inte behandlingen kan ges. Vår mening är att tvångsvård då kan vara nödvändig, men eftersom ett tvångsingripande är ett stort ingrepp i den enskildes integritet bör alltid frivillig vård i första hand tillämpas. Det är utgångspunkten för all hälso- och sjukvård. Tvångsvård är alltid att betrakta som ett avsteg från detta och innebär en inskränkning av den enskildes självbestämmande. Tvångsvård är ibland oundgänglig men ska utgöra ett undantag och vården har då ett stort ansvar för att såväl innehåll som bemötandet av den enskilde är rättssäkert och värdigt. genomförde 2008 en nationell inventering för fortsatt diskussion om tvångsvårdens omfattning och innehåll samt för att få underlag för uppföljningen av den nya vårdformen öppen psykiatrisk tvångsvård och öppen rättspsykiatrisk vård. konstaterade att det fanns flera frågor som behövde en mer omfattande analys för att man bättre ska kunna belysa tvångsvårdens innehåll och utveckling. rekommendationer på åtgärder är bland annat att minska belastningen inom slutenvården genom att utveckla alternativa vårdformer inom ramen för den egna verksamheten eller tillsammans med kommunerna. avslog regeringens förslag om tvångsvård i öppen vård. Vi står fast vid vår uppfattning att ett minimikrav när man inför en ny vårdform som innehåller tvång borde vara att man kan visa att denna metod ger resultat i form av bättre hälsa i gruppen som ska vara föremål för vården. Såväl SKL som regeringen kräver att behandlingssystem och behandlingsmetoder ska ha evidens för att de ska få lov att användas inom den offentliga vården. Metoden med tvång i öppenvård har prövats i flera andra länder. I inget av dessa fall har man kunnat visa på ökad livskvalitet hos de människor som berörts av vården. Regeringen hade inte heller i sin proposition någon redovisning av vad sådan vetenskap eller erfarenhet skulle bestå av. Det finns däremot ett flertal rapporter som talar om motsatsen. Därför anser att bör få uppdraget att utvärdera om lagen om tvång i öppen vård har gagnat personer som blivit föremål för tvånget i öppen vård. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 14.4Psykiatrisk vård på modersmålet Språket är mycket betydelsefullt för all kommunikation. Att i ord beskriva sina innersta tankar är alltid lättast att göra på sitt modersmål. Inom den psykiatriska hälso- och sjukvården har språket en betydelsefull roll i själva behandlingen. Det är därför viktigt att psykiatrin tar hänsyn och utvecklas så att de som inte har svenska som modersmål ges möjlighet till psykiatrisk hälso- och sjukvård på sitt modersmål, inte minst på de fem nationella minoritetsspråken. I (2009-126-81), anges att antalet personer med annan etnisk bakgrund än svensk har ökat i den psykiatriska tvångsvården. De har också oftare barn än andra patienter. Det är huvudmännens ansvar att vården är jämlik och anpassad till alla individers behov. Uppgifter som tyder på att så inte är fallet måste följas upp. Det innebär också att alla barn ska behandlas lika oavsett deras familjers sammansättning eller bakgrund, och det bör finnas rutiner för hur information om förälders sjukdom ska lämnas till barn med andra modersmål än svenska. I finns det också 800010000 teckenspråkiga döva personer som är födda döva eller har blivit döva som barn eller ungdomar. Dövas Pensionärsförbunds statistik (SDP Hälsa & livsvillkor för äldre döva i ) visar att av ca 750 teckenspråkiga äldre döva har 53procent kvinnor respektive 39procent män psykiska medicinska funktionsnedsättningar. Personer med dövhet, hörselskada eller dövblindhet är beroende av en väl fungerande tolkservice i alla sammanhang och inom alla områden. Det är nödvändigt för kommunikationen och för att nå full tillgänglighet och delaktighet i samhället. Regeringen bör därför ge i uppdrag att kartlägga behov och resurser av psykiatrisk hälso- och sjukvård för människor med annat modersmål än svenska och för teckenspråkiga döva. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Enligt har det skett en ökning av den psykiska ohälsan i befolkningen och alltfler uppger att de har symtom som oro, sömnsvårigheter och nedstämdhet. ligger de allvarligare psykiska problemen på en i stort sett nivå ända . Den ökande psykiska ohälsan avspeglas också i läkemedelskonsumtionen där vi kan se mer och mer utskrivningar av antidepressiva läkemedel, vilka ordineras mot framför allt depressioner och ångesttillstånd. Enligt en pilotstudie från angav männen att de upplevt i snitt med dålig psykisk hälsa och kvinnorna i snitt med dålig psykisk hälsa. De som upplevde flest antal dagar med dålig psykisk hälsa var kvinnor i åldern . Vi vet också att försämrade levnadsvillkor och ökad arbetslöshet kan förväntas försämra den psykiska hälsan. har analyserat utvecklingen i 26 EU-länder (Stuckler, 2009). Studien visar att om arbetslösheten ökar med en procent ökar antalet självmord i åldrarna med 0,79procent. Det innebär att ökad arbetslöshet i kan innebära ökat antal självmord i . Den riktigt alarmerande ökningen av psykisk ohälsa återfinns bland barn och unga. Även användandet av antidepressiva läkemedel har ökat bland barn och unga, och köerna till BUP (barn- och ungdomspsykiatriska mottagningar) är långa. Samtidig ser vi också att andelen självmordsförsök ökar kraftigt bland unga kvinnor och allt fler unga vårdas på sjukhus för depression eller ångest (). Självmordsprevention har blivit ett förhållandevis känt begrepp, men preventionsarbete saknas ofta inom de övriga delarna i psykiatrin. Det råder även en viss oklarhet på myndighetsnivå om vem som har det övergripande ansvaret för det preventiva psykiatriska arbetet. Mot bakgrund av hur den psykiska ohälsan utvecklats bör det därför formuleras ett folkhälsomål avseende den psykiska hälsan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det är bra att regeringen fortsätter det arbete som , och inledde när det gäller förebyggande av suicid. Detta är ett mycket viktigt område, och det brådskar att ta fram åtgärder för att förstärka arbetet. Med tanke på att åtgärderna brådskar är det också ytterst märkligt att regeringen väljer att helt förbigå arbetet med Nationella hjälplinjen. utvärdering av hjälplinjens arbete visar tydligt att dess insatser är mycket viktiga för personer i akut kris men att behoven överstiger föreningens kapacitet. Föreningen hjälplinjen bildades på initiativ av fem patientorganisationer och är den enda rikstäckande professionella telefonjouren. Hjälplinjen bedriver en verksamhet som består i att anonymt ge stödsamtal och rådgivning till människor i akut psykisk kris eller i andra svåra livssituationer. av dem som ringer till hjälplinjen är kvinnor. En viktig del av verksamheten är också att ge information om var man kan få ytterligare stöd och hjälp. Hjälplinjen beräknar att ta emot cirka 400 samtal 2009, en ökning på jämfört med . Enligt kostar ett suicid samhället och ett suicidförsök . Regeringen har gett ett årligt tillfälligt stöd åt verksamheten. Statsbidraget uppgår till . En oförändrad summa innebär en kraftig minskning av resurserna. Trots regeringslöften under valrörelsen när det gäller satsningar på Nationella hjälplinjens verksamhet med 10miljoner har inte mycket i själva verket hänt . Nationella hjälplinjen har stor betydelse för människor i kris och det behövs självfallet en kontinuitet i Hjälplinjens verksamhet. Statskontoret ansåg i en utvärdering av verksamheten 2006 att en telefonjour för personer i psykisk kris och deras närstående utgör ett värdefullt komplement och alternativ till det offentliga ansvaret och de offentliga formerna för stöd. anser att det är naturligt att se Hjälplinjen som en del av det förebyggande arbetet inom psykiatrin framförallt inom suicidpreventionen och därför behövs en mer permanent finansiering. Vår bedömning av det framtida behovet av statligt stöd innebär ett fördubblat stöd till . Därför anslår utöver regeringens anslag till Nationella hjälplinjen, se motion 2009/10:So511 för utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg. Vi anser också att regeringen bör återkomma till med ett förslag till en permanent finansiering av Nationella hjälplinjen. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. I samband med psykiatrireformens genomförande 19941995 inleddes försöksverksamhet med personligt ombud. Verksamheten har organiserats på olika sätt i landet. Vissa personliga ombud har organiserats som fristående till huvudmännen via brukarorganisationer, andra har organiserats av kommuner och av landsting. lämnade rapporten om reformen med personligt ombud i fyra verksamheter lokaliserade till , och . I rapporten skriver att trots den begränsade verksamheten så har den gett stor effekt för de klienter som berörs.