· GX10139 · 2009-12-15 19:57:39 — har i tre olika interpellationer ställt sjutton frågor till mig om Förbifart . Frågorna gäller Förbifart effekter på sårbarhet och trängsel, Förbifart och kollektivtrafiken samt finansiering av Förbifart Stockholm.Jag väljer att besvara alla tre interpellationerna i ett sammanhang.Karin och jag har debatterat förbifarten . Vi har då bland annat konstaterat att förbifarten bedömts som ett angeläget projekt . Redan den förra regeringen drev, tillsammans med sina stödpartier, igenom en prioritering av förbifarten. De frågor som ställts gällande Förbifart effekter på sårbarhet och trängsel handlar bland annat om vilket underlag det finns som visar att Förbifart avlastar och minskar sårbarheten på och hur trängselavgifter skulle kunna användas för att på ett effektivt sätt avlasta leden. Essingeledens sårbarhet innebär en sårbarhet för hela och den regionala utvecklingen. Flera stopp sker på och ger stora konsekvenser. Bärigheten på leden har dessutom minskat. Fordonen är tyngre än när leden byggdes och slitaget är stort på grund av betydligt högre trafikmängder än väntat. ger inga dispenser för tunga transporter på eftersom konstruktionen inte klarar av dessa. I den komplettering som gjordes inför tillåtlighetsbeslutet beskrivs trafikflödena med respektive utan Förbifart . Trafikprognoserna har vidareutvecklats och i samrådsunderlaget beskrivs även scenarier med respektive utan trängselskatt. Enligt prognosen ger Förbifart en avlastning av Essingeleden med . Utan trängselskatt på blir avlastningen av Essingeleden ca 21 procent.När det gäller frågorna om Förbifart och kollektivtrafiken vill jag inledningsvis understryka att jag, liksom , är mycket angelägen om att en större andel av resandet sker med miljövänliga färdmedel, som kollektivtrafik på väg och järnväg. En sådan förändring tar dock tid att åstadkomma. En ökad andel resande med kollektivtrafik kräver till att börja med att det finns kapacitet i kollektivtrafiken att ta emot fler resenärer. Det kräver investeringar i infrastruktur och fordon. Sådana satsningar görs, men det tar innan dessa investeringar är klara och får effekt. Jag vill framför allt nämna för pendeltågstrafiken genom . Investeringen är av avgörande betydelse för utveckling och hållbara tillväxt. har vidare under projekteringen av Förbifart ett nära samarbete med SL för att hitta en utformning som på ett effektivt sätt underlättar för de planerade busslinjerna längs förbifarten.Karin har avslutningsvis även ställt ett antal frågor kring finansieringen av Förbifart . hänvisar till ett avtal om medfinansiering av väg, spår med flera satsningar i enligt Stockholmsförhandlingen. Förhandlingsresultatet visar att är beredd att bidra till finansieringen av angelägna infrastrukturåtgärder med hjälp av bland annat överskottet från trängselskatten och medfinansiering i andra former. Jag känner väl till den avsiktsförklaring mellan regionen och staten, via och , angående Stockholmsförhandlingen som finns i trafikverkens förslag till nationell plan. Deras avsikt är att sluta ett avtal om medfinansiering av infrastrukturåtgärder i som skulle konkretisera resultatet från Stockholmsförhandlingen. Trafikverkens förslag till trafikslagsövergripande nationell plan och länens förslag till plan för respektive län har remitterats. Arbetet med remissammanställningen pågår. Planeringsprocessen fortsätter nu med stor öppenhet och intensiv dialog. Avsikten är att regeringen ska kunna fatta beslut om fastställande av den nationella planen och av länsramarna . I det sammanhanget kommer regeringen också att ta ställning till inkomna avtal om medfinansiering.Mot bakgrund av beredningen av de inkomna planförslagen vill jag inte ytterligare kommentera finansieringen av Förbifart . Jag tackar för svaret, men det jag har frågat efter handlar om hur man nu löser de problem som vi har med trängselproblemet. Det är lika effektivt i högtrafiktid att förflytta sig med bil på som det var på förra seklets början när man förflyttade sig med häst. får man väl försöka komma fram lite smartare och smartare. Förbifarten kan inte, vad jag förstår, bli färdig . Det är trängselproblem i kanske till. Vore det inte lämpligt med någon åtgärd, om man nu accepterar förbifarten, som löser problemet nu? Flerstegsprincipen går ju ut på att man först provar andra möjligheter. Det är ett sätt att använda skattebetalarnas pengar effektivt. Man kanske i stället för att lägga 27-30 miljarder på att bygga en ny väg för att lösa trängselproblemet skulle kunna skaffa sig intäkter till det offentliga genom att man även låter Essingeleden omfattas av trängselavgiftssystemet och sedan höjer avgiften för att få trafiken att flyta. Det är så man har löst det på många andra ställen. Jag tror att det finns en rätt så stor uppslutning bland stockholmarna för att man behöver det för att få en trafik som flyter. I en marknadsekonomi brukar pris vara rätt så bra på att reglera utbud och efterfrågan.Jag kan inte se någon åtgärd i svaret för att lösa trängselproblemen . Visst är det sårbart att så mycket trafik passerar över en bro. Det måste bara sårbart i dubbel bemärkelse, för bron byggdes då lastbilarna maximalt fick väga , det vill säga det som är för hur tunga lastbilarna får vara. Det är inte konstigt att bron, såväl denna som andra, blir skörare när man kör med tunga lastbilar på den. Om man nu ska minska sårbarheten ifall det händer någon olycka på bron, hur skulle det vara med att den beredskap som jag vet finns när det gäller vägfärjor också var det som fanns för normala rutter? Det vore ett sätt att använda det gynnsamma faktum att har mycket omgivande vatten. Med tanke på många av de tunga transporter där det är viktigt att komma fram men kanske inte nödvändigtvis att komma fram fort skulle reguljära vägfärjerutter vara ett bra alternativ att avlasta Essingeleden.Det är två åtgärder som i ljuset av själva flerstegsprincipen skulle kunna vara både effektivare och betydligt mindre kostsamma för samhället än att bygga en ny väg som i bästa fall är färdig om tio och någonting att tala om för dem som sitter i köer på som regeringens lösning på trängselproblemet. Jag har klart uppfattat det som står i svaret att ni från regeringen anser förbifarten som ett angeläget projekt. Det är bara det att jag inte förstått vad det är angeläget för. Det kan knappast vara angeläget som en del av att hantera det faktum att transportsektorns klimatpåverkan är större än alla andra sektorers. Det är knappast ett angeläget projekt för att lösa trängselproblemen. Vi behöver bara titta i backspegeln och se när blev invigd. Det var tills den var fylld igen. Det var ingen lösning, man bara flyttar problemet och rum.Hur skulle det vara om man i transportslagsövergripande - ett ord som jag gillar mycket och som ministern ofta använder - anda provade om det finns andra sätt att lösa sårbarhets-, trängsel- och klimatproblemen i än att bygga en motorväg för någonstans ? Jag tycker att det här är en viktig och angelägen debatt. Särskilt för oss som bor i är det inte så svårt att inse varför vi vill ha Förbifart . Vi ser att vi har akuta problem, men vi har också långsiktiga problem. Jag tror att det är här som det blir lite snett i horden av små detaljerade frågor som kommer - inte alla oväsentliga, långt ifrån - ska jag säga till . Däremot står de inte alla mot varandra. Jag pratar om mindre sårbarhet i trafiken. Det är angeläget i alla situationer, oavsett om det handlar om militär säkerhetssituation eller annat. Vi ska kunna kommunicera även om det skulle uppstå en konflikt. Det är viktigt för att vi ska kunna ha fortsatt väl fungerande kommunikationer om det uppstår en olycka. Det är inte så länge sedan det skedde en olycka och vi fick ett brott på , vilket skapade stora kommunikationsproblem. Att vi behöver Förbifart råder det väl ingen tveksamhet om.Det som kanske är mest beklagligt med interpellationen från är det faktum att hon verkar se bilen eller transportmedlet per se som det stora problemet, inte bränslet. Därvidlag har de flesta partier numera, till och med en hel del i miljörörelsen, kommit att inse att det inte är fordonet i sig som är det stora problemet, utan det är bränslet. Där kan vi inte säga om förbifarten kommer att bli vare sig en tillgång eller en belastning. Frågan är: Vad är det fordonen när den är färdig går på? Det är en helt annan debatt som vi har att föra det kommer på tal. Det känns lite som att hållning är att försöka hitta små detaljer för att försöka stoppa ett projekt som är oerhört angeläget, som är efterfrågat av många, särskilt av oss som bor här. Då är det intressant att se hur vi i förordar att få det här som en del av vår viktiga infrastruktur och som en del av näringslivet samt för att öka våra möjligheter att röra oss.Vi säger inte exakt vad det är man ska åka med eller vilka bränslen man ska ha. Vi vet också att det kanske är en besvärlig situation för just nu då man försöker hitta en egen argumentationslinje och övertala sina egna väljare att vara mot detta projekt som en klar majoritet av egna väljare och sympatisörer faktiskt är för.Det vore intressant om man kunde dela upp de här 17 frågorna i flera sjok av frågor. En fråga är vad man gör för att hantera den akuta infarkten. Jag tror inte, till skillnad från , att det blir en lösning om vi skulle börja borda färjor med en massa bilar och transportera dem vattenvägen. Möjligtvis kunde infarkten i sig bli mindre, men det skulle knappast förkorta restiden eller vara effektivare på något annat sätt, åtminstone inte med den färjetrafik vi har eller vad vi möjligtvis skulle kunna ha framöver. Jag tror inte att vi spar någon tid och får någon ekonomi eller effektivitet i det.Ett annat frågesjok handlar om klimatet och hur vi gör för att anta klimatutmaningen. Vi vet att det framför allt är transportsektorn som står för det absolut mesta av de utsläpp som bidrar till växthuseffekten. Det är inte heller direkt knutet till Förbifart utan knutet till bränsle, teknikutveckling och så vidare inom fordonsindustrin. Den tredje handlar om förbifarten. Jag för min del är väldigt glad och kan som centerpartist från välkomna den här satsningen. Även om det tar att få den på plats, och det gör det med stora infrastrukturssatsningar, är det en nödvändighet. Jag är inte heller främmande för att vi försöker hitta en lösning för förbifart i österled . Denna interpellationsdebatt behandlar som sagt tre olika interpellationer som var för sig är, får man väl säga, ganska omfångsrika i sina frågeställningar om förbifartens alla problem och bekymmer. Faktum är att det var länge sedan jag läste en interpellation som tar upp så många aspekter på en och samma gång. Det är högt och lågt, stort och smått - alltihop.Jag tycker att man känner igen ganska mycket av detta. Vi möts nästan av intresseorganisationer, lobbyister och så vidare som på olika sätt hör av sig till oss. De hör av sig genom mejl och telefonsamtal i uttryckliga frågor, och där har man sett en hel del av detta. Frågan är om det finns en enda intresseorganisation mot vägar eller en enda lobbyistgrupp mot förbifarten som inte har fått sina hjärtefrågor nästan bokstavligen formulerade i kammaren. Jag får alltså börja med att gratulera lobbyisterna till att ha lyckats så väl med att föra in debatten här.Anledningen, herr talman, till att jag begärde ordet är det intressanta att man i interpellationerna, trots detaljrikedomen och trots alla teknikaliteter och enskildheter, totalt missar helheten. Grundfrågan är: Tycker man eller tycker man inte att ska kunna fortsätta att utvecklas och växa också ? Tror man att det blir ett problem eller att man löser det automatiskt? Vi ser siffror på att en halv miljon nya människor ska flytta till huvudstadsregionen, som man på Saltsjö-Mälarsnittet inte har byggt en enda ny väg sedan högertrafiken infördes. Är det till och med så att frågan är ännu mer grundläggande, det vill säga: Är det ett problem att människor över huvud taget reser och förflyttar sig? Ska vi försöka lösa problemen och hantera detta, eller ska vi kanske vara ärliga och säga att en del i debatten nog helst vill att folk ska sluta röra på sig över huvud taget?Det är onekligen utmaningen, även om det för verkar vara väldigt enkelt. Vi känner till utmaningen, och vi vet hur det är. Bilar skitar ned, skapar trängsel, sabbar stadsplaneringen i stor omfattning - ja, och hennes lobbyister kan fylla på. vet vi att de för många människor är en förutsättning för att livspusslet ska gå ihop, även i där tillgången på kollektivtrafik är oändligt mycket bättre än i många andra storstäder.Frågan är hur man hanterar denna balans, och för de allra flesta är det inte helt enkelt. Det är klart att det inte alltid, kanske inte ens ofta, resulterar i nya vägar. har pratat om fyrstegsprincip och annat, och det är klart att man kan göra en massa andra saker: bygga ut kollektivtrafik, bygga nya spår, resa mindre, jobba hemifrån . Det finns en mängd olika alternativ. Men man kan också fråga sig om man ibland, när man fortsätter utreda, kan konstatera att det ibland finns situationer där det faktiskt behövs en ny väg. Det är en lång process, och balansgången är svår. Det är tuffa regler som gäller inte minst för miljö och så vidare. Det är inte helt enkelt att hitta den där balansen - förutom för , för hon är emot allt. Hon är emot vartenda vägprojekt i hela , från till . Det finns inte en vägstump, inte en trafikled, någonstans som hon egentligen tycker är rimlig. Hon är emot nästan oavsett vilka samhällsekonomiska kalkyler som finns och oavsett om man ser att köerna minskar, att tillväxten ökar eller att partiklar minskar när man flyttar trafiken från stadskärnan. Hon är emot oavsett om människors liv underlättas på andra sätt. Hon är emot vägen i alla fall, nästan varenda gång.Det är så det är med förbifarten; där ser man att det är massor av andra saker som måste göras. Alla trafikslag måste förbättras. Oavsett vilka behov som finns av att bygga ut för gång- och cykeltrafik, järnvägstrafik, sjöfart och allt vad det kan vara ser man fortfarande att vägsystemets kapacitet måste förstärkas. Om man går igenom detta ser man att de allra flesta i alla de utredningar som har gjorts är överens om det.Jag tycker att man till slut måste fråga sig om man aldrig någonsin är beredd att diskutera huruvida en väg kanske faktiskt är den rimliga lösningen. Det blir på något sätt mer trovärdigt att prata om en fyrstegsprincip om den inte alltid resulterar i en trestegsprincip, det vill säga att man alltid till slut är emot det sista - att man bygger någonting . Jag menar att man om man alltid tycker det nästan diskvalificerar sig från att riktigt få sina invändningar tagna på fullaste allvar, alldeles oavsett hur många lobbyister man gör sig till uttolkare för. beskrev interpellanten olika frågeställningar utifrån att han kände igen dem från olika lobbyister. Det var oerhört intressant. jag har diskuterat vägar och Förbifart med tror jag för min del att hon är en mycket seriös och engagerad interpellant vad gäller detta. Jag vill dock fortsätta på denna frågeställning. Förbifart är noga utredd. Vi har betonat och varit överens om att det är en viktig satsning i , och med anledning av det skulle jag vilja återkomma till och för en gångs skull få en bekräftelse på att själv har gjort den bedömningen. har själv voterat i och prioriterat Förbifart . Det gjordes i syfte att skapa förutsättningar för att erhålla 100 miljoner för att kunna göra den vägutredning som gjorde för att man skulle ha något som låg till grund för den tillåtlighetsprövning och den diskussion som hade med min kollega miljöministern . Det vore på sin plats om som seriös debattör och riksdagsledamot här bekräftade att hon, och oppositionen har prioriterat Förbifart och att det därför vi har haft ett underlag för att fatta beslut om tillåtlighetsprövning. Det är lite uppiggande att det är fler som debatterar detta. Jag tror att och jag har berört rätt många aspekter av Förbifart innan, men blev det lite nytt ljus.Fredrick Federley pratar om de små, detaljerade frågorna. Utgångspunkten för vår transportpolitik är det faktum att FN:s klimatpanel bedömer att vi har max åtta till på oss att vända den utveckling av ständigt växande växthusgasutsläpp till en kontinuerlig minskning - annars är det kört. Särskilt ni som är yngre borde tänka på att vi måste hitta ett sätt att leva, transportera och tillverka saker som inte hotar framtiden för kommande generationer. Ursäkta mig, men jag tycker inte att detta är små, detaljerade frågor.När det gäller bränslet hävdar att det inte är vägen som är problemet utan bränslet. Då får man dock göra en seriös bedömning av om man kommer att ha helt fossilfria bilar 2020. Jag har viss tilltro till att de som tillverkar bilar kan göra bedömningar av sina egna produkter. Toyota säger: Nja, vi kanske kommer att kunna ha serietillverkning av elbilar . är mest optimistiska. De pratar om att kanske av nybilsförsäljningen kan vara elbilar. Jag har viss respekt för att de själva kan bedöma vad de kan åstadkomma.Etanol kan med tanke på biologisk mångfald och konkurrensen med livsmedelproduktionen knappast heller vara alternativet, och även om det skulle kunna vara det är själva problemet bland annat trängseln. Det blir inte mindre trängsel för att du byter bränsle; bilen tar lika mycket plats. är ett ställe många vill till, och förbifartens konsekvensbeskrivningar visar att fler leds in dit. Låt oss se som en populär restaurang som många vill besöka. Hur gör man? Man kan inte sätta upp fler bord inomhus, för det får inte plats, men man kanske kan sätta in fler dörrar så att fler kan komma in. Det löser dock inte trängselproblemet, och det är så vi ser förbifarten. I stället för att prata om en väg som kanske är färdig måste man göra något åt trafiksituationen i dag.Det är ett spann av många kompletterande saker, där man utnyttjar marknadsekonomins alldeles utmärkta lösning på detta. Man prissätter de facto att utbud och efterfrågan inte matchar varandra för att lätta upp köerna på . Man ser till att bygga upp inte bara beredskapsvägfärjor för godstrafik. Det är framför allt för godstrafiken som färjorna är en utmärkt lösning för att avlasta för de lastbilar som är med och bygger upp köerna. Man ser till att investera i ny infrastruktur som är yteffektiv. Jag tror inte att vare sig eller har satt sig in särskilt mycket i förslag till trafiklösningar. Vi har ganska ambitiösa satsningar på spår för såväl som resten av landet. Det är i närtid, lätta spår, spår på och även höghastighetsspår, vilket är det vi tror behövs för att ersätta flyget när bränslet blir dyrare. När det både klimatmässigt och av ekonomiska skäl blir svårt att upprätthålla det flyg vi har behöver man ha en mix av yt- och klimatsmarta system. Bilarna kan förvisso bli mer bränslesnåla, men det bästa sättet att spara bränsle är att åka tillsammans. Med höga population finns det utmärkta möjligheter till en smart transportförsörjning som inte belastar klimatet. Men då behövs förbifartspengarna till spårinvesteringar i stället. Till att börja med ska man ge infrastrukturminister och miljöminister en stor eloge för att de har lyckats föra detta i hamn. Det har debatterats och diskuterats i min hemregion . har man kunnat hitta en bra lösning.När miljöministern var kommunalråd hade han en hård diskussion om hur man skulle klara miljökraven. har man funnit en lösning som han i sin nya roll kan känna sig bekvämare med. Det är en oerhört viktig aspekt av hela den här diskussionen som vi inte ska glömma.Vi ska också komma ihåg att den här frågan är viktig inte bara för . Det är lätt att vi stockholmare gör det till bara en Stockholmsfråga. Vi är glada om vi kan slippa mycket av den trafik som bara passerar och få den utanför staden, av bullerskäl och miljöskäl. Vi vet att det är tusentals människor som dör för tidigt på grund av utsläpp från biltrafiken. Att få den tyngre trafiken att gå utanför stan är det många som skulle se som bekvämt.För företagens del handlar det om att man kan ha större tilltro till transportplaneringen. Transporterna ska gå så snabbt som planerat och inte bli stående i trafikköer. Den som bara passerar i persontrafik kan göra det utanför stan utan att behöva köra in. Därvidlag är det inte bara en Stockholmsfråga.Precis som getingmidjan med tågspåren in till stan är detta en fråga som berör hela och andra delar av , och därför är det viktigt att man får en lösning här. Jag tror att var inne på svaret och lösningen på det hela senast och varför de här frågorna har vuxit. Man vill nämligen flytta pengarna från detta viktiga trafikprojekt för framtiden till spåren. Det vore beklagligt om man ställde dem mot varandra. Jag tror att vi framöver kommer att behöva både tydliga infrastruktursatsningar på väg och på spår. Jag är därför glad över att vi har en regering som har prioriterat detta och städat upp från föregående regering och kan göra vettiga framtidssatsningar. Debatten blir intressant. Min poäng i mitt förra inlägg var just att om man riktigt ska kunna diskutera saker och ting måste man ha en beredskap på att man inte riktigt alltid kan hitta andra lösningar. Det är jättebra att här kan man det. berättar ju på ett förtjänstfullt sätt om många andra saker som man också kan göra. Man talar om fyrstegsprincipen, att det inte alltid är nya investeringar som krävs och att man naturligtvis också ska försöka hitta andra sätt att kanske i vissa avseenden minska resandet. Det är naturligtvis väldigt bra. Jag är inte emot det, tvärtom.Min poäng var just att om detta ska bli på riktigt och om man i en debatt ska kunna föra fram relevanta invändningar och inte bara alltid vara emot måste också den sista punkten kunna finnas med. Frågan är om det finns något projekt som har utretts och gåtts igenom så noggrant som just förbifarten. Man kan se vilka fördelar den ger. Problemet är om man alltid från början har en bestämd uppfattning att man ju alltid kan diskutera och analysera men att slutpunkten att vi skulle börja bygga inte ens finns med på kartan. Då blir det lite av en trestegsprincip i stället för en fyrstegsprincip. Det blir som i sagan om pojken och vargen, fast det är och vägen i stället: Till slut blir det svårt att lyssna på invändningarna, för man vet att hon alltid är emot.Den andra delen, som vi inte har kommit in på så mycket, är: Vad händer vid ett eventuellt regeringsskifte? måste vara tydlig med om hon någonsin kommer att kunna stödja en regering som vill bygga Förbifart . Om hon inte kan göra det och aldrig skulle stödja till exempel Socialdemokraterna - en del av dem vill ju ha den här vägen - ska vi ha klart för oss att detta är en tydlig valfråga. Då blir det ingen Förbifart om det blir regeringsskifte . Det här är en mycket intressant debatt, men om debatten ska bli på riktigt tycker jag att det vore på sin plats om faktiskt bekräftar sina egna initiativ och ställningstaganden vad gäller Förbifart , även om det kan te sig lite obehagligt att behöva berätta för väljarna att man har varit mycket aktiv i processen att skapa ekonomiska förutsättningar för att arbeta fram ett underlag som regeringen hade att hantera när det gäller tillåtlighetsprövning.Det är anmärkningsvärt att inte svarar på detta utan fortsätter ducka i den frågan. står i kammaren och ställer frågor till alliansregeringen, ständigt återkommande till Förbifart , men ger inte svar på vad som gäller i valrörelsen. Är hon kanske till och med språkrör för hela oppositionen när det gäller Förbifart ? Talar i hela oppositionens namn? Det finns ju inga andra debattörer från oppositionens sida med här, och det kan kanske inte tolkas på annat sätt.Jag tycker att det vore på sin plats att nu redogör för att hon aktivt har varit delaktig i att se till att fick resurser för att gå vidare med ett underlag som alliansregeringen kan hantera Förbifart utifrån. Trafikproblemen är konkreta för de människor som berörs av dem.