· GW10437 · 2009-05-11 11:21:42 — har ställt ett antal frågor till mig om klimat och sårbarhet. Det är många frågor som ska avhandlas på en tämligen begränsad tid, och jag kommer därför att fatta mig kort på respektive fråga.För att hantera klimatpåverkan krävs stora insatser för att minska utsläppen av växthusgaser, men även insatser för att begränsa effekterna av klimatförändringar. Anpassningsarbetet, som ännu är i sin linda, är mångfasetterat och spänner från skador på fysisk infrastruktur till påverkan på den biologiska mångfalden som det griper in i samhällets alla nivåer. Det finns ingen myndighet som ensam kan hantera alla dessa frågor. Sektorsansvaret är här mycket viktigt. För att förbättra samordningen på den lokala och regionala nivån har dock extra resurser anslagits för länsstyrelserna.Anpassningsarbetet kommer att utvecklas och har bland annat inletts med att bygga upp viktig kunskap för att bättre kunna förebygga och ha beredskap att hantera den ökade risken av kraftiga översvämningar. En viktig åtgärd här är att ta fram en noggrannare höjdmodell över , vilket Lantmäteriet nu jobbar med. En annan viktig åtgärd är att få en bättre bild av stabiliteten längs i händelse av att ökade vattenmängder måste avtappas från . Detta arbetar SGI med. Ett annat alternativ skulle kunna vara att tappa på vatten genom en tunnel till . Vi avser även överväga detta alternativ.För att redan nu minska risken av att svämmar över finns en överenskommen avtappningsstrategi. Överenskommelsen trädde i kraft och är ett första steg när det gäller att hantera översvämningsproblematik.Som framgår av klimatpropositionen anser regeringen att det är angeläget att bättre integrera det förebyggande klimatarbetet i den fysiska planeringen och konkreta åtgärder för anpassning. I stället för att göra det obligatoriskt att upprätta särskilda klimat- och sårbarhetsplaner anser jag att vi i första hand bör använda de instrument som redan finns, det vill säga att beakta klimataspekter i översiktsplaner, detaljplaner och vid den prövning som görs i samband med bygglov. Regeringen delar i allt väsentligt Klimat- och sårbarhetsutredningens syn att klimatfrågan bör få större genomslag i den kommunala planeringen och bereder frågan inom ramen för arbetet med den PBL-proposition som vi planerar att förelägga under året.Kommunerna bör på ett helt annat sätt än beakta risker för översvämningar, ras, skred och erosion i samband med planläggning och bygglov. Kommunernas skyldighet att ta hänsyn till riskfaktorer vid lokalisering av bebyggelse har förtydligats genom den lagändring som trädde i kraft . Regleringen innebär att hänsyn ska tas till riskfaktorerna inte bara vid kommunens översiktliga planering utan även vid detaljplanläggning och vid prövning av bygglov och förhandsbesked enligt plan- och bygglagen.Det kan inte råda något tvivel om att kommunerna har ett avgörande ansvar när det gäller bebyggelsens lokalisering och att man ska ta hänsyn till de olika riskerna. Kommunen kan drabbas av skadestånd om den brister i sin myndighetsutövning. Det går inte att skylla på att man inte visste, om olyckan skulle vara framme. När det gäller preskriptionstiden för kommunens ansvar har regeringen gjort den bedömningen att en förlängd preskriptionstid inte är motiverad. Klimat- och sårbarhetsutredningens förslag om fördubblad preskriptionstid från 10 till löser enligt min uppfattning inte problemet. När det gäller strandskyddet hade vi här i kammaren en debatt om detta. Jag ser därför inget skäl att än en gång debattera denna fråga, men konstaterar att eftersom de nya bestämmelserna bland annat kräver att det lämnas fri passage närmast strandkanten undviks i många fall att hus placeras för lågt nära vatten. Detta är positivt i ett anpassningsperspektiv.Andelen hårdgjorda ytor i våra städer och tätorter kan vara ett problem med tanke på klimatförändringen och risken för översvämning vid häftiga regn. Risken med mer hårdgjorda ytor bör förstås beaktas vid planering, och en strävan bör vara att hålla nere andelen hårdgjord yta. Som känner till ses miljömålssystemet över - inklusive miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö - och det är regeringens avsikt att lämna en miljömålsproposition till våren 2010.I likhet med Klimat- och sårbarhetsutredningen antyder att kommunerna skulle vara förhindrade att genomföra anpassningsåtgärder på grund av den så kallade likställighetsprincipen. Det kan finnas oklarheter som behöver redas ut. För egen del är jag öppen för att se över om det finns behov av att förtydliga eller stärka kommunernas möjligheter att vidta de anpassningsåtgärder som behövs.Slutligen när det gäller ansvaret för insamling, analys och tillhandahållandet av miljödata har det inte skett någon förändring i ansvarsförhållandena. SLU har dock fått ytterligare resurser och utvidgat uppdrag för att mot bakgrund av kommande klimatförändring bättre kunna svara upp mot behovet att tillhandahålla underlag av betydelse för miljön och de areella näringarna med utgångspunkt i miljökvalitetsmålen. Jag tackar ministern för svaret. Jag tänkte börja med det positiva. Jag är väldigt nöjd med att regeringen överväger att återkomma när det gäller revisionen av miljömålen i fråga om att ta tillbaka det krav som vi tidigare hade på att andelen hårdgjorda ytor inte ska öka. Det är väldigt tydligt för alla oss som har sett kommuner med ihållande regn att andelen asfalt och betong är direkt proportionellt till hur mycket problem de har. Mer grönytor är betydelsefullt för många olika saker. Den här debatten är ännu mer aktuell nu än när interpellationen skrevs. Det har kommit nya mycket alarmerande uppgifter som miljöministern säkert känner till om att FN:s klimatpanel har underskattat riskerna med avsmältning av is och att havsnivåhöjningen kan bli betydligt större och mer varierad än vad vi har trott. Därför är jag lite förvånad över att regeringen inte i klimatpropositionen passar på att beakta fler av de kloka förslag som Klimat- och sårbarhetsutredningen hade. Detta gäller till exempel kommunernas ansvar när det gäller att preskriptionstiden inte förlängs till . Bland annat tv-programmet har visat att kommuner fortfarande beviljar bygglov i låglänta områden som riskerar att översvämmas antingen på grund av att havsnivån stiger eller att eller något vattendrag stiger.Jag har med mig Mariestads-Tidningen där man skriver om att nya tag tas mot Sjöstaden. Efter att har visats planerar man att bygga ut på väldigt låglänta områden som om ingenting hade hänt och som om ingenting har uppdagats. Det ironiska är vad visar om de nya bostadsområden i som kallas Pilonen och Kanoten och liknande och som ligger i områden som förväntas kunna svämma över.Varför vill inte regeringen att kommunerna ska ta saken på allvar?När det sedan gäller de kommuner som vill ta saken på allvar undrar jag vad som är problemet. I den valkrets som jag själv representerar, , är problemet enligt kommunjuristen likställighetsprincipen. Det är inget problem att veta vad man ska göra vid nybyggnation. Men hur gör man för att skydda de bostadsområden som redan finns? Kan man med kommunala skattemedel skydda invånares privata egendom? Är det förenligt med kommunallagen? Här är läget oklart. Det skulle därför vara bra om man kunde få ett svar så att man kan sätta i gång med arbetet.Vilken statlig myndighet ska hjälpa till här? Jag delar verkligen uppfattningen att många sektorer måste hjälpa till. Problemet är att någon måste ta huvudansvaret. Ingen myndighet har det . Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska samordna vad andra gör. Men ska de ha ansvar för att initiativ tas om andra inte gör någonting? Det framgår inte av deras instruktioner och framför allt inte av deras anslag. De kommuner som söker anslag kan se att anslaget mycket snabbt tar slut, för det står inte alls i paritet med vad som behövs för att skydda såväl invånare som egendom mot de förändringar som det framtida klimatet kommer att kunna orsaka.Nej, jag anser att det här har blivit en sorts svartepetter som man skickar mellan sig. Många inser att problemet finns, men ingen vill ta ansvar. Det tycker jag att vi i riksdag måste göra någonting åt. När nu Klimat- och sårbarhetsutredningen och de riskerna debatteras vill jag passa på att fråga , vår miljöminister som representerar som ju har ändrat uppfattning när det gäller kärnkraften, om säkerhetsfrågor rörande vår energiförsörjning.Tidsperspektivet är viktigt i klimat- och sårbarhetsfrågor. Tidsperspektivet för kärnkraften är långt. Enligt de uppgifter jag har skulle en ny reaktor kunna börja producera el . Vi brukar säga att i 60, 70, eller så ska väl en sådan reaktor kunna producera. Det betyder att vi då är framme vid ungefär när det gäller en sådan här anläggning.I Klimat- och sårbarhetsutredningens betänkande står det en hel del om situationen för våra kärnkraftverk. Till exempel berättar man att när vi får mindre snö och mer regn i våra fjäll kommer temperaturen på det vatten som rinner ned i att vara högre än den är . Det gör att vi snabbare får sommartemperatur i och till och med en högre sluttemperatur än vi nu har.Kärnreaktorerna i är beroende av havsvatten för kylning. Man pumpar väldigt mycket vatten genom våra kärnreaktorer för att hålla dem kalla och ha driftssäkerhet.Enligt Klimat- och sårbarhetsutredningen kommer man att behöva använda av den energi som produceras i en kärnreaktor för att pumpa den mermängd vatten som behövs. Det här står i Klimat- och sårbarhetsutredningens betänkande. Den utredningen är gammal. vet vi att den här processen går fortare. Därför kan man undra hur ni funderar på detta med säkerhet när temperaturen ökar och vi har ett teknikval som är beroende av vatten med en viss temperatur. Jag vet att är marginalen ibland under 1 grad - kan det vara - med den pumpkapacitet man har för att man helt enkelt måste stänga på grund av att det inte går att kyla med den pumpkapacitet som finns.Det här är intressant i kärnkraftsfrågan i sig men också i ett sårbarhetsperspektiv och ett rättssäkerhetsperspektiv för den som vill ha reda på hur stora riskerna är i det här sammanhanget.Det skulle, herr talman, vara intressant att få höra hur man i har resonerat om informationen i Klimat- och sårbarhetsutredningen och om det faktum att underlaget bör uppdateras med den nya information som vi får om att den här processen nu går snabbare. pratar man om havsnivåns höjning och om säkerheten i ett slutförvar och sådana saker, så det finns många andra aspekter i sammanhanget. Men jag har mest fastnat för det faktum att det behövs en viss temperatur på kylvattnet för att det med den el som produceras i reaktorn ska gå att kyla ned denna. 5 procents ytterligare energiförbrukning för att klara pumpningen är ganska väsentligt för det slutgiltiga ekonomiska resultatet i sammanhanget.Min fråga blir därför hur ministern ser på den här delen av informationen i Klimat- och sårbarhetsutredningen. Den fråga om anpassningen som vi diskuterar nu är en viktig fråga. Vi genomför nu i ett ambitiöst program och omfattande insatser just för att förebygga när det gäller mycket av det som behöver göras i anpassningsfrågorna.Samtidigt kan vi konstatera att är ett av de länder i världen som kommer att ha de minsta problemen. Vi kommer att se problem, men de är inte jämförbara med vad man kommer att uppleva i många av som ju har orsakat minst problem men som drabbas värst av problemen. Det är klokt att ha den utgångspunkten.När det gäller det övergripande ansvaret för anpassningsfrågorna konstaterar jag att det är mycket viktigt att det ligger just på sektorsmyndigheterna. Det här kommer att påverka olika delar av samhället. Gång på gång visar det sig att den effektivaste modellen för att få åtgärder genomförda i verkligheten är att ansvaret ligger på respektive sektorsmyndighet. Vi har också lagt ett ansvar på länsstyrelserna för samordningen av arbetet. Jag tror att det blir en mycket effektivare väg att gå för att få fram verkliga åtgärder och för att veta att det som behöver genomföras verkligen genomförs än att lägga detta på en särskild myndighet, till exempel på Myndigheten för samhällsskydd och beredskap.Däremot inträder i rena krissituationer en annan ordning. Också detta är förberett i det svenska systemet. Översvämningar är dock inte någonting helt nytt i . Vi har upplevt sådana tidigare, så i princip är det inte en förändring som det kommer att handla om. Vi kommer inte att drabbas av översvämningar av ett helt annat slag, men de kommer tätare. Därför är det viktigt att vi har en beredskap också för det.När det gäller kommunernas ansvar var huvudfråga till mig varför regeringen inte vill att kommunerna ska ta mer ansvar. Sanningen är att vi tydligt och klart har sagt att kommunerna ska ha ett ansvar. Vi har skärpt kraven i när det gäller att se till att ha en samhällsplanering och bebyggelseplanering som uppfyller kraven också i fråga om översvämningsrisker till följd av klimatförändringar.Dessutom finns det ett fastställt skadeståndsansvar, så det är inte så att kommunerna kan springa ifrån sitt ansvar. Däremot säger jag i interpellationssvaret att det är viktigare att kommunerna i verkligheten tar det ansvaret - därför lagstiftningen. Det följs upp att de har tagit det ansvaret. Gör de inte det kommer de att ställas till skadeståndsansvar. Det här problemet skulle inte lösas bara genom förlängd preskriptionstid.Till sist är det väl bara när det gäller fråga att konstatera att det inte finns några gränser för hur hårt man kan skruva och försöka konstruera sina frågor för att i alla fall få en kärnkraftsdebatt här i kammaren. är det inte i första hand det som den här interpellationen handlar om. Jag kan väl bara konstatera att det är mycket enkelt: Också kärnkraftsbolagens ägare kommer att ställas inför frågan om ekonomin. Vi kommer inte att ha några statliga subventioner eller skattesubventioner till företagen. Den situationen skärps naturligtvis när nya förutsättningar gäller. När det gäller säkerheten finns det ingen som helst skillnad jämfört med vad som gällt. Det är mycket stränga säkerhetskrav som gäller, och myndigheterna följer noga upp detta. Jag skulle vilja rekommendera att läsa Mariestads-Tidningen och att titta på bilderna där. Sandstranden är borta i ett nytt förslag. Det är tyvärr inte så att alla kommuner tar det ansvar som jag och, antar jag, också vill att de ska ta. Det är så attraktivt att bygga i vattenläge, och det är så attraktivt att försöka locka till sig nya skatteintäkter till kommunerna att det långsiktiga ansvaret tyvärr fallerar - inte på alla håll men på många håll.Klimat- och sårbarhetsutredningen hade verkligen på fötterna när de föreslog att man skulle förlänga preskriptionstiden.När det gäller sektorsansvar i länsstyrelser vill jag att alla ska ta ansvar. Men ibland måste någon ta huvudansvaret för att enskilda inte ska trilla emellan. Jag kan ta exemplet med avvattning av . Det skulle antagligen behövas en ny tunnel eller en kanal för avvattning av mot . Vilken myndighet tar ansvar för det? Jag har ställt den frågan upprepade gånger här i och blivit hänvisad till jättemånga.Jag kan se att regeringen anslår 20 miljoner under utgiftsområde 6 Försvar. Men i Klimat- och sårbarhetsutredningens delbetänkande menar man att en sådan här tunnel eller en kanal, om den ska byggas, kostar någonstans mellan 3,5 och 4,6 miljarder. Vem tar ansvar för det? I klimatpropositionen säger man att man återkommer när man ska fastställa infrastrukturplanerna . Men det är i så fall utgiftsområde 22. Inte ens regeringen har klargjort vem som tar ansvar för avvattning av Vänern.En annan ansvarsfråga: Vem har ansvar för det kunskapsunderlag vi behöver när det gäller konsekvenserna av det förändrade klimatet? Jag har frågat varför ni pekar ut SLU som ansvarig för miljöanalys. är annars den statliga myndighet som ska svara för kunskapsinsamlingen på det här området.Jag har fått till svar att SLU har fått ytterligare resurser och ett utpekat arbetsområde. Varför ska inte ha det ansvaret? Av vilken anledning vet regeringen på förhand att SLU är den som är bäst skickad att svara på frågor som har? Enligt mina uppgifter om vad som framkom på seminarium är det inte alls självklart så, utan det finns många högskolor och universitet som kan hjälpa till med att ta fram det underlag som behövs för att ska kunna följa upp miljöanalysen.Jag skulle vilja veta vem som ska ha huvudansvaret för till exempel avvattningen av . Var finns anslagen? Vilken myndighet är det som ska ta ansvaret?Jag har inte fått något svar. Vad ska den enskilde säga om det har gått när det svämmar över? Försäkringsbolagen kan rimligen säga: Det här är ingen oväntad händelse, vi ersätter inte dig som enskild. Kommunen säger: Det har gått beslut. Preskriptionstiden är ute, vi har inget ansvar. Ska de enskilda vända sig till statsministern? Vem ska de vända sig till? Rimligen måste den som fattar beslutet ta ansvar, och räcker inte för att ta ansvar gentemot den enskilde för konsekvenserna av ett förändrat klimat. Jag ber om ursäkt om jag förde in ett vidare perspektiv än själva frågeställningen, men jag utgick från ministerns svar. Där står det: "Det ska inte råda något tvivel om att kommunerna har ett avgörande ansvar när det gäller bebyggelsens lokalisering och att man ska ta hänsyn till de olika riskerna." Då tänkte jag att vi har riksintressen där det faktiskt inte är kommunen som fattar beslut. Det står vidare: "Kommunen kan drabbas av skadestånd om den brister i sin myndighetsutövning." Vid installationer som har riksintresse, till exempel kärnkraftverk, ligger besluten på statlig nivå. Jag tycker att det ändå ligger inom ramen för ministerns svar att ställa följdfrågor med anledning av den information som ges. Jag noterade att ministern tycker att riskerna med anledning av klimatförändringarna är en icke-fråga. Det är märkligt att komma från en minister som i andra sammanhang anser sig vara den som för klimatkampen på frontlinjen. Ministern säger också i sin kommentar att vi kommer att vara de med de minsta problemen. Jag tycker inte att det är ett argument i det här sammanhanget. Var någonstans de minsta problemen kommer att ligga och på vilken nivå beror på var vi i slutändan hamnar. Har vi klarat tvågradersmålet eller inte? Gör vi inte det vet vi väldigt lite egentligen om vad som kommer att hända. Jag skulle gärna se att ministern lade mer krut på att uppdatera den information som finns i Klimat- och sårbarhetsutredningen kontinuerligt så att vi får den i den takt det är möjligt. Jag vet att det tar tid att samla ihop information. Vår energiförsörjning är väldigt viktig, det är inte någon icke-fråga. Då är det väsentligt huruvida våra kärnkraftverk kan fungera eller inte, om vi nu har en regering som vill att de ska finnas kvar. Först till när det gäller kommunerna: Jag tycker att jag klart och tydligt angav att vi har skärpt kraven i lagstiftningen. Det är nya krav som gäller i . Det innebär att kommunerna ska ta hänsyn till förändrade klimatförutsättningar i sin planering. Det finns ett skadeståndsansvar som gäller också mot en enskild. Det enda jag har hänvisat till är att man inte kommer att lösa problemet genom att förlänga preskriptionstiden. Jag tycker egentligen inte att har beskrivit någonting som säger emot det.Jag håller helt med om att det självklart finns situationer där någon måste ta huvudansvaret. Det gäller delvis det långsiktiga förebyggande arbetet. Där är det länsstyrelsernas ansvar att samordna insatserna. Det är just för att vi ska se till att sektorsmyndigheterna tar ansvaret, genomför arbetet i verkligheten och att anpassningsåtgärderna verkligen genomförs förebyggande. Det är det stora arbetet. Ju mer förebyggande vi arbetar, desto mindre risk att det är enskilda krissituationer som måste hanteras. Är det enskilda krissituationer som hanteras finns det ett särskilt myndighetsansvar för det. Avtappning av , som tar upp, är självklart en så stor fråga att den inte skulle kunna hanteras av en krismyndighet. Det är en mycket större fråga. Där är nu det första steget att ta fram mer kunskap. Det finns olika tänkbara alternativ. Ett är att förstärka utloppet genom och på så sätt öka flödet. Där ligger nu ett uppdrag på SGI att genomföra ytterligare kartering av ras- och skredrisker och bedöma förutsättningarna. Ett annat alternativ är att bygga en kanal eller en tunnel som mynnar ut i . Det skulle, precis som säger, jämförelsevis vara en mycket dyrare åtgärd. Den kan senare visa sig vara nödvändig. Det är därför vi i nästa etapp efter Klimat- och sårbarhetsutredningen genomför ett omfattande arbete för att bedöma förutsättningarna och få tillräcklig kunskap för att också kunna ta besluten. Det är precis den processen som pågår.Till sist konstaterar jag igen när det gäller frågor att de fortsätter att vara oerhört skruvade för att ge någon liten legitimitet för den här debatten. säger att jag inte talade tillräckligt om riksintressen i mitt interpellationssvar. Nej, det berodde på att interpellationen handlar om kommunernas ansvar. Det var det frågan gällde, och det är den jag svarade på.Det är alldeles självklart att staten har ett ansvar för kärnkraften. Det förändras inte i och med klimatet. Det ligger fortfarande ett mycket högt säkerhetskrav där. Det är som har ansvaret att följa detta, och det sker.Allra sist när det gäller anpassningsfrågorna har förhållandevis mycket mindre problem än många av de länder som kommer att drabbas allra värst i u-världen. Det var helt enkelt fråga om att framför allt påminna om att vi också när det gäller anpassningsåtgärder ska visa solidaritet med fattiga länder som kommer att drabbas mycket hårdare än vi. Det är sannerligen inte att förminska problemen utan att vara medveten om proportionerna i ett internationellt perspektiv. Även om PBL är stärkt visar att kommunerna kring fortsätter att bevilja bygglov i lägen som kommer att bli översvämmade. Jag påstår inte att en förlängd preskriptionstid löser alla problemen, men åtminstone besinnar man sig antagligen innan man säger ja till att bygga när man vet att människor kommer att bli drabbade. Vem tar ansvaret? Men är det i som ska ta ansvar för avvattning av ? Jag vet att saker har gjorts, men jag tror att kunskapen är helt tydlig att det bara är frågan om när, inte om, man kommer att behöva en ny avvattning av Vänern.Är det så att det kanske vore bättre med en ny tunnel eller kanal, varför inte utreda det ? Varför utreder man först en förstärkning av , och sedan när man märker att okej, det kanske inte räcker, ska man ha det färdigt? Vi har nog inte . Jag tycker inte att det är att ta ansvar för den befolkning som bor längs . Varför inte utreda de två alternativen ?Andreas svarade inte på vilket departement det är - Försvarsdepartementet, eller - som har huvudansvar för att förbereda oss för de klimatförändringar vi inte kan förhindra. När det till exempel gäller det här med avvattning, vilket av departementens utgiftsområde är det?Jag hoppas också att få svar på varför inte ska fortsätta att få anslag och uppdrag när det gäller miljöanalys. Varför ska SLU ha det som huvudansvar och inte ? Jag känner inte till att det finns någon kritik mot som gör att man har anledning att ta det ansvaret ifrån dem. Än en gång vill jag säga att jag tycker att det är viktiga frågor som tar upp. Det svar jag har gett visar också vilket brett arbete som sker i när det gäller att förbereda oss för den anpassning som kan behövas på grund av klimatförändringar. Vi kan konstatera att jämfört med de flesta andra länder har vi inte bara bättre förutsättningar. Vi har också genomfört ett bättre förberedelsearbete än de flesta andra länder.När det gäller frågorna tycker jag att det är lite modigt när använder som främsta sanningskälla. Däremot avvisar jag inte alls att det kan behövas andra förändringar av . Det är en av de frågor som vi nu arbetar med inför de mer omfattande förändringar av som vi kommer att föreslå .