· GX1011 · 2009-10-01 15:37:01 — Jag är inte säker på att vi har så olika ingångsvärden eller tillvägagångssätt när det gäller att möta problemet - i varje fall inte om vi står på gemensam grund när det handlar om att polis och sociala myndigheter ska utgöra det första skyddsnätet i sammanhanget. Jag kan inte tolka debatten på annat sätt än att vi har samma uppfattningar.Eftersom Amineh Kakabaveh återvänder till detta med tillämpningen av regler vill jag bara avslutningsvis redogöra lite för den statistik som faktiskt finns på bordet. Den här regeln har varit föremål för utvärdering. På regeringens uppdrag redogjorde för praxis beträffande den aktuella bestämmelsen. Det var den dåvarande regeringen. har man ett nytt utvärderingsuppdrag.Av redogörelsen framgår att , , behandlade totalt ca 40 000 ärenden om förlängning av uppehållstillstånd på grund av anknytning. Andelen bifall uppgick till . Vanligtvis åberopade man flera grunder för fortsatt tillstånd. kunde inte vid tillfället närmare ange i vilken utsträckning våld och andra kränkningar påverkade utgången av ärendena, och det kanske inte är så konstigt med tanke på vad jag sade tidigare om mörkertal och problem med att få människor att anmäla missförhållanden. uppskattade dock att 60-70 - stycketal, och alltså inte procent - av de totalt 39 600 beviljade tillstånden resulterade i förlängt uppehållstillstånd på grund av skyddsbestämmelser. Det ger i mina ögon en viss uppfattning om problemets omfattning och om sätt att försöka lösa problemet när det gäller tillämpningen av tvåårsregeln.Som jag sade tidigare tycker jag att det är angeläget och viktigt att föra den här politiska debatten. Jag är glad att vi har fått tillfälle att göra det. Det finns säkert anledning att komma tillbaka till de här frågorna när vi vet mer om vad faktiskt har presenterat i sin statistik. har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att komma till rätta med den särbehandling av sökande med äldre betyg som de nya bestämmelserna om urval till högskoleutbildning enligt innebär.Val av urvalsregler handlar i grunden om att välja vilka som ska antas till högskoleutbildning. En oundviklig konsekvens av detta är att man i praktiken bestämmer vilka som inte ska antas.Regeringen vill med de nya bestämmelserna sända tydliga signaler till elever i gymnasieskolan om att fördjupning lönar sig. Syftet är alltså att få eleverna att välja kurser som har betydelse för deras fortsatta utbildning. Jag är övertygad om att de nya bestämmelserna kommer att bidra till att höja kvaliteten i högskoleutbildningen - något som kommer att stärka konkurrenskraft.Bestämmelserna innebär att de elever som har valt att fördjupa sig i engelska, moderna språk, matematik eller kurser som är relevanta för den sökta utbildningen ska kunna tillgodogöra sig så kallade meritpoäng när de söker till högskolan. Möjligheten att tillgodoräkna sig meritpoäng omfattar både elever som har påbörjat sin gymnasieutbildning efter det att fattade beslut om meritkurser och personer som redan har slutfört sina gymnasiestudier. Den enda inskränkningen är att studierna ska ha skett i enlighet med de kursplaner som infördes i gymnasieskolan och i gymnasial vuxenutbildning . Sökande som har påbörjat sin gymnasieutbildning i enlighet med de nu gällande kursplanerna kan, beroende på deras val av kurser, höja sitt jämförelsetal med upp till 2,5 poäng till maximalt 22,5.Sökande som har slutfört gymnasieskolan i enlighet med tidigare kursplaner kommer, precis som påpekar, inte att få tillgodoräkna sig meritpoäng från och med antagningen till . Anledningen är att dessa sökande inte har läst samma kurser med samma krav eller inte har haft samma valmöjligheter som i det nuvarande systemet. Det kunskapsinnehåll som ett betyg står för är alltså inte nödvändigtvis jämförbart mellan olika kursplanesystem.Jag bedömer att de nya bestämmelserna inte innebär några avgörande hinder för äldre sökande. Riktigt hård konkurrens är det endast till några få utbildningar, och till dem blir det visserligen svårare för äldre sökande att antas på grundval av betyg. Jag vill dock betona att minst en tredjedel av platserna alltjämt ska fördelas på grundval av resultatet på högskoleprovet - resultat som enligt entydiga studier av provet förbättras ju äldre provtagaren är. Därutöver har universitet och högskolor möjlighet att själva bestämma vilka urvalsgrunder som ska användas för högst en tredjedel av platserna. Det är ett utrymme som kan användas för att premiera exempelvis relevant arbetslivserfarenhet. Tack för svaret, statsrådet ! Jag är glad att ha fått svaret och att statsrådet kommer hit och presenterar det. Det är också bra för tydligheten att vi tydligen är överens om att systemet innebär en särbehandling av äldre medborgare i och då en negativ särbehandling.Det har här redogjorts för att det kan vara så att de olika kursplanesystemen inte nödvändigtvis är jämförbara. Man kan då fråga sig varför inte det som är jämförbart skulle kunna jämföras.Det är fullt möjligt att elever även innan de tidsgränser som angetts har läst det innehåll och gjort den fördjupning som skulle krävas för meritpoängen. Men de får trots att de har den kunskapen inte tillgodoräkna sig detta. Det är värt att notera att detta gäller för dem som gick ut och . De omfattas i normalfallet av systemet om det inte är så, vilket tyvärr händer alltför många, att de har gått ett fjärde år. Då gäller det dem som gått ut och senare.Det är också värt att notera något annat, och detta är desto värre, såvitt jag förstått, vilket tyvärr inte framgår av interpellationssvaret. När det gäller meritpoängen och möjligheten att tillgodoräkna sig dem när man har slutbetyg från svensk gymnasial vuxenutbildning gäller det bara utifrån förutsättningen att samtliga kurser i slutbetyget är från den nya kursplanen.Det kan vara så att elever har läst en fördjupning i det nya kursplanesystemet men har kvar andra kurser från det äldre systemet och då ändå inte har möjlighet att tillgodogöra sig det trots att de har läst samma kurs eller i varje fall enligt samma kursplan. Man kan fråga sig varför den här särbehandlingen görs.Vi har här fått svaret att inte bedömer att det innebär några avgörande hinder för äldre sökanden. Om det inte skulle innebära några avgörande hinder för äldre sökanden betyder det i praktiken att det inte skulle ha någon effekt.Antingen har det en effekt, eller så har det inte en effekt. Har det inte en effekt kan man fråga sig varför man instiftat det. Har det en effekt kan man inte sedan komma och säga: Det har nog inte så stor effekt, men det finns andra sätt.Det är uppenbart att det finns andra sätt att komma in på högskolan. Det är också uppenbart att olika sätt är olika lätt för olika individer. Det är inte nödvändigtvis så att alla äldre sökanden är bättre på att göra högskoleprovet. Det är viktigt när vi för den här diskussionen att fundera över vad som är bakgrunden till hela reformen som regeringen lagt fram på bord och som godkänts av riksdagen.Bakgrunden är att vi under en lång följd av år har sett en mycket kraftig tendens att allt färre elever i den svenska gymnasieskolan läser moderna språk och matematik. Det har vi sett under ett antal år.Från 2001 till 2005 sjönk antalet elever i den svenska gymnasieskolan som läste moderna språk från till . När det gäller matematik E sjönk andelen elever från till 11 procent.Jag menar att detta inte är något annat än en katastrof i när vi ser allt starkare internationalisering och globalisering och en alltmer hårdnande konkurrens i det globala kunskapssamhället.Att vi får allt färre elever som läser både moderna språk och avancerade kurser i matematik är katastrofalt. Vi riskerar att hamna i en situation där dagens ungdomsgeneration har sämre språkkunskaper än sin föräldrageneration.Är det verkligen rimligt och acceptabelt när vi lever i ett kunskapssamhälle? Regeringens svar på den frågan är: Nej, det inte är acceptabelt. Vi måste se till vi uppmuntrar elever på gymnasieskolan att i större utsträckning läsa moderna språk och avancerade kurser matematik.När detta behandlades av röstade , och Socialdemokraterna unisont nej till det reformförslag som regeringen lade fram. Varken , eller Socialdemokraterna ville ha en reform där man uppmuntrade elever att läsa avancerade fördjupningskurser i moderna språk och matematik. Det är viktigt att ha den bakgrunden klar för sig.Vad har då den reform som regeringen genomfört lett till? Har det lett till några påtagliga förändringar när det gäller elevernas val när det gäller moderna språk och matematik framför allt på gymnasieskolan? Det finns mycket som tyder på att det redan har gett tydliga effekter.Dagens Nyheter skrev om det . Man gjorde intervjuer med rektorer på ett antal skolor i . Man intervjuade bland annat rektorn på Per Engback, som sade så här: "Vi ser en påtaglig uppgång, framför allt när det gäller de högre stegen i spanska, franska och tyska. "Per Engback säger också, tillsammans med de andra rektorerna hade talat med, att ökningen hänger samman med de nya antagningsreglerna till högskolan som träder i kraft 2010.Rektorn på gymnasium, Per Lyth, säger: "Det är fascinerande att se vilken genomslagskraft det har fått. Förut nöjde sig många att läsa språk på nybörjarnivå men väljer allt fler elever att fördjupa sina kunskaper. "Det är precis den effekten som vi har velat nå. Fler elever läser nu fördjupningskurser i matematik och moderna språk på gymnasiet. Hela den utvecklingen har aktivt försökt att rösta emot.Det är detta som är den intressanta frågan. Är man intresserad av att se till att få fler studenter och elever på gymnasiet att läsa moderna språk och avancerade kurser i matematik eller är man det inte?Det är alltid så med nya antagningsregler att man ställs inför frågan: Vilka ska omfattas, och hur ska övergångsbestämmelserna se ut? Vi menar att det är rimligt att samma regler gäller för dem som följer samma kursplan, och det är den kursplan som gäller för de elever som finns i gymnasieskolan.Det är relativt få elever som i praktiken påverkas. Det är ett antal elever på läkarutbildningen, psykologutbildningen och ett antal väldigt populära utbildningar. För de allra flesta spelar detta i praktiken ingen roll. Dessutom är det så, precis som jag sade i interpellationssvaret, att högskoleprovet finns, och där gör äldre personer bättre ifrån sig.Den avgörande frågan är: Vill vi ha en satsning för ökade kunskaper i språk och matematik i gymnasiet eller vill vi det inte? Vi i regeringen vill det. Det var klargörande att få ytterligare ett svar här. Men jag upplevde att tyvärr valde att inte svara på mina frågor. I stället gick han in på att vi i hade röstat emot reformen.Nu handlade interpellationen inte om huruvida det ursprungligen var ett bra förslag eller inte. Den handlade om vad avsåg att göra när det gäller äldre elevers möjlighet att tillgodoräkna sig denna meritpoäng. Där fick vi tyvärr inte så mycket svar.Jag kan ändå kort svara på det som sade. Vi upplever självklart att det är bra om fler läser moderna språk och matematik. Det är givetvis väldigt bra. Men det finns andra sätt att göra det bättre på.Det har visats att betyg har en ganska dålig effekt som incitament för detta. Anledningen till att människor tidigare i viss utsträckning har låtit bli att läsa ämnena är att det varit svårt att få bra betyg. Då har de inte läst det ämnet trots att de ökat sina kunskaper. Det problemet kvarstår fortfarande. Det finns en massa sådana problem.Men är det inte heller betygssystemet som vi diskuterar utan faktiskt frågan varför det ska vara sämre för äldre elever. Jag är fullt medveten om att man behöver övergångsbestämmelser. Så är det vid övergångar mellan alla system. Men man kan fråga sig varför de som läste med det ännu äldre systemet där man fick sifferbetyg upp till fem inte när man tillgodoräknade sig det hamnade på en lägre nivå där max kanske var 17 i det nya betygssystemet. Varför kunde de komma högre och jämföras på ett sådant sätt eller ha speciella kvoter? Och varför har man speciella kvoter för elever från folkhögskolekurser och så vidare? Frågan kvarstår varför man ska missgynna just den här gruppen vid antagningen.Jag vill också passa på att fråga en sak när han nu har nämnt att det finns utrymme för högskolorna att själva på en tredjedel av platserna använda sig av andra urvalsgrunder som till exempel relevant arbetslivserfarenhet. Då vill jag fråga : I hur stor utsträckning används just detta? Känner till något exempel när man på en populär utbildning har använt sig av det här? Är det någonting som man tillämpar, och i hur stor utsträckning använder man sig av högskoleprov på den här ytterligare tredjedelen platser?Min erfarenhet är att det mestadels handlar om betyg på den tredjedel som högskolorna själva får bestämma över, och då kommer det att omfattas av det här systemet också.Men själva huvudfrågan kvarstår fortfarande. Vi är överens om att det här är särbehandlande för äldre, och det handlar inte bara om dem som har riktigt gamla gymnasiebetyg, utan de som har någon enstaka kurs från komvux i det äldre systemet och har gått ut med ett slutbetyg från komvux ganska hamnar, om jag har förstått det hela rätt, även i det här systemet. Det är alltså väldigt många som riskerar att hamna i det här och som riskerar att bli särbehandlade.Då frågar man sig varför, för det hade inte behövt vara så. Man hade kunnat se över och försöka få vettiga övergångsbestämmelser där man också kunde räkna på de erfarenheter och den kunskap som äldre elever har tillgodogjort sig. Som säger är det inte så väldigt många utbildningar det handlar om, utan det borde vara görligt om man hade varit intresserad av det. Men i stället verkar det som att man är intresserad av att särbehandla. Jag tycker att det är viktigt att man också diskuterar bakgrunden till varför den här reformen genomförs. Anledningen till att vi genomför detta är att vi har sett en mycket oroande utveckling under en lång följd av år där antalet elever som läser moderna språk har sjunkit kraftigt och där antalet elever som läser fördjupningskurser i matematik också har sjunkit mycket kraftigt. Vi kan inte bortse från själva bakgrunden till den reform som vi faktiskt diskuterar. Det måste få diskuteras, och det är det som är grunden för regeringens politik.Sedan säger att det här med betyg inte spelar så stor roll. Uppenbarligen delar inte rektorerna i uppfattning, därför att där har man redan sett en mycket tydlig uppgång när det gäller antalet studerande som läser fördjupningskurser i matematik och som läser moderna språk. Fakta talar alltså emot den uppfattning som här torgför. Det är viktigt att ha bakgrunden klar för sig, och jag konstaterar att säger med vackra ord att man skulle göra på något annat sätt men inte kan precisera något alternativ för hur det här skulle gå till. Det är möjligt att skulle vilja tillsätta en utredning och titta längre fram på vad man i så fall skulle göra, men vår poäng, vår uppgift som ansvarstagande politiker och förtroendevalda, är att agera när vi ser en utveckling som är mycket oroväckande.Jag tycker att det är mycket oroväckande att vi ser kanske en halvering av antalet språkstudenter på gymnasiet och att vi riskerar att hamna i en situation där dagens ungdomsgeneration har mindre språkkunskaper än sina föräldrar. Är det verkligen rimligt att vi har en sådan situation att dagens ungdomsgeneration är sämre på språk än sina föräldrar när vi lever i en alltmer globaliserad värld? ser vi dessutom att den här reformen har gett mycket tydliga resultat. Allt fler läser avancerade kurser i matematik, och allt fler ungdomar läser också moderna språk på gymnasiet. Den här reformen har varit en stor succé, skulle jag vilja säga.Jag tror att oavsett hur jag upprepar svaret kommer att säga att jag inte har svarat på frågan, vilket kanske tillhör debattens natur. Men jag har gett ett svar på varför vi har valt att göra den avgränsning som vi har gjort. Jag tycker att det är rimligt att de elever som omfattas av samma kursplanesystem ska behandlas enligt precis samma regler. Det är precis det som vi gör här.Man hade naturligtvis kunnat tänka sig andra avgränsningar i stället, men också erkänner ju att det behövs övergångsbestämmelser, för någonstans måste det sättas en gräns. Frågan är varför någon annan gräns skulle vara mer rimlig än just den gräns som regeringen har slagit fast.Återigen, jag tycker att det är viktigt att man funderar igenom hur stort och omfattande det här så kallade problemet egentligen är. I praktiken uppstår det här problemet enbart på ett antal mycket populära utbildningar som till exempel läkar-, psykolog- och veterinärutbildningarna. Jag vill inte förringa det problemet, men det är viktigt att vi kommer ihåg att på de allra flesta utbildningar i den svenska högskolan spelar det här i praktiken ingen roll när det gäller förhållandet mellan äldre och yngre elever. Det spelar roll när det gäller motivationen på gymnasiet, men det spelar i praktiken ingen roll när det gäller antagningen till högskolan i förhållandet mellan äldre och yngre elever.Jag har redogjort för vilka bevekelsegrunder som regeringen har haft. Intressant skulle vara att höra vad ser för alternativ gränsdragning som skulle vara mer rättvis och som helt undviker problemet med att man när man inför nya antagningsregler måste ha övergångsbestämmelser, för någonstans måste det sättas en gräns.När det gäller frågan om högskolornas möjlighet att anta studenter tror vi mycket på den akademiska friheten och autonomin för universitet och högskolor. De ska ha möjlighet att också fatta sina egna beslut om vilka som ska antas, och allt ska inte detaljregleras uppifrån.Vi överlämnar med varm hand till de högre lärosätena att själva fatta beslut när det gäller en tredjedel av platserna. De får själva göra bedömningen av vilka urvals- och antagningskriterier som är rimliga. Det framför kanske låter bra, men det bör synas i sömmarna. När det gäller det sista vill jag säga att det självklart är så att högskolornas autonomi ska värnas. Problemet är bara att det inte finns så många bra och effektiva sätt för högskolorna att använda det här tredjedelskriteriet. Det är en annan debatt, men jag ska bara kort säga att det har förekommit fall där man har velat använda sig av dem och blivit stämd i domstol och fått backning. Det är man ju inte så sugen på, och om man använder sig av de traditionella medlen vet man att man slipper det. Det är någonting som jag tycker att högskoleministern borde ta tag i. Men det är en helt annan debatt.När det gäller vad jag anser att det skulle vara rimligt att ha som övergångsbestämmelser menar jag att det vore rimligt att de som särskilt ansöker om det borde få möjlighet att få sina kurser som de har läst i det gamla systemet granskade för att se om de motsvarar den kunskap som krävs för att få meritpoäng i det nya systemet. Det tycker jag inte alls är för mycket begärt, och jag förstår inte varför man inte kan tänka sig att införa något sådant.Till sist ska jag säga någonting om betyg. Jag beklagar om jag var så otydlig att missförstod mig. Jag menar inte alls att betyg inte har någon effekt. Jag menar att betyg inte alltid har den effekt som man avser att de ska ha. En av de grejerna är att det i vissa fall har varit svårare att få höga betyg i fördjupningskurser i till exempel matematik eller moderna språk, och då har folk valt bort dem. Hade man haft system där de betygen inte hade varit lika nödvändiga för människor hade man i större utsträckning kanske inte valt bort dem.Det här handlar också ytterst om kvaliteten på undervisningen och på vilket sätt man jobbar med det. Jag tycker att det rimliga är att man motiveras utifrån att man ska lära sig saker och inte för att man får betyg på det. Men det är en annan diskussion, som sagt.