· GW10327 · 2009-03-09 11:42:16 — har frågat mig vilka konkreta åtgärder regeringen avser att vidta för att svenska storföretag ska verka för att endast så kallade rimliga ersättningar och arvoden betalas ut till höga chefer med flera samt vilka konkreta initiativ som regeringen avser att ta för att stävja ett alltför vidlyftigt bonussystem i storföretag.Bonusar är en viktig fråga som berör många människor. Jag har tidigare diskuterat framför allt bonusar i banksektorn och hur bonusar generellt har varit en bidragande orsak till framväxten av den globala finansiella instabilitet vi har upplevt . Ett av problemen med bonusar är att de har uppmuntrat till extremt stort risktagande, vilket försatt många finansiella aktörer i svåra situationer. Därför har vi starka skäl att diskutera och hitta regelverk för rörliga ersättningar inom den finansiella sektorn.Vad gäller statliga bolag är det viktigt att styrelserna fattar beslut utifrån det ansvar de har att vårda allmänhetens förtroende. Ersättningar i den statliga sektorn bör vara rimliga och präglas av måttfullhet. Felaktigheter och övertramp bör alltid korrigeras. Jag vill särskilt understryka vikten av att de nu tar sitt ansvar och lever upp till gällande regelverk.Vi har ett ramverk som ger ledande befattningshavare i företag med statligt ägande riktlinjer för hur de ska agera. Men i ljuset av den senaste tidens händelser ser vi nu över regelverket.På det internationella planet förs nu diskussioner om vikten av fungerande regelverk och riktlinjer kopplade till långsiktig lönsamhet - där även samhällsintresset vägs in. Kan vi i dessa samtal framgångsrikt hitta lösningar har vi förutsättningar att ta fram ett internationellt regelverk . Tack för svaret! Den här debatten har vi mitt i den situation som råder i , en lågkonjunktur där jobben försvinner på löpande band. Senast varslades nästan 4 000, det vill säga 3 800 personer. Det finns mycket oro ute i det svenska samhället. Vad händer med mig när jag inte kan få behålla jobbet, med en dålig a-kassa, som regering har försämrat drastiskt , och inga arbetsmarknadspolitiska åtgärder?Samtidigt som det här ligger på näthinnan för svenska folket pågår det en ordenlig debatt om bonusar i det svenska näringslivet, där man på löpande band tycker att man ska förse sig med ökade gratifikationer trots att verksamheten i många fall uppvisar mycket dåliga resultat. Det var bakgrunden till min interpellation.Jag har noterat att finansministern har sagt sig inte tycka om bonusar och tyckt att man ska ta sitt ansvar. Jag har noterat att finansministern också har haft åsikter om bankerna. Han har inte velat göra någonting själv utan har uppmanat bankkunderna att ringa och klaga på sin bank. Jag funderar på om finansministerns råd nu när diskuterar sina bonusar är att man ska gå till sin lokala Volvohandlare och klaga på dem också, eller har regeringen tänkt göra någonting? Det var bakgrunden till min interpellation.Under resans gång visar det här sig vara än mer flagrant än jag någonsin hade trott. Jag noterar att vice statsministern redan direkt efter valsegern 2006 talade om att nu skulle man ha möjlighet till bonus till chefer i statliga bolag igen. Det visade sig sedan att så sent som fattade regeringen ett beslut där man öppnade den här möjligheten för statliga verksamheter i synnerhet och även en möjlighet att på chefsnivå ta ut bonus.Jag måste ställa en rak fråga till finansministern: Vad tänkte regeringen ? Vi såg ju att lågkonjunkturen kom. Vi såg att arbetsmarknaden stramades upp. Vi såg att de ekonomiska förutsättningarna stramades upp. I det läget öppnar man för ökade möjligheter till riktade belöningssystem inom den statliga verksamheten. Inte minst har utfallet av detta blivit att AP-fonderna faktiskt har uppvisat en förlust i storleksordningen 200 miljarder . Till det ger man bonusar! Hur tänkte regeringen? Hur resonerade regeringen?Jag såg , som många andra svenskar gjorde , där regeringsföreträdarnas förklaringar fick det att framstå som att det inte finns en enda positiv grej med att ge bonusar till chefer. Då blir jag ännu mer förvånad över hur snabbt man har ändrat uppfattning, . Tydligen måste man i varje fall ha tyckt att det fanns någon fördel med det här systemet. Jag skulle vilja ha svar på det. Hur tänkte regeringen i det här läget? Och vad tänker regeringen göra åt det här nu? Man ska se över systemet.Nu riktar man sig till och klagar på att bolagsstyrelserna inte har tagit sitt ansvar. När jag läser vad man införde kan jag säga att det är som att ge barn lördagsgodis men ställa dem i skamvrån därför att de har ätit upp sitt lördagsgodis. Det är ungefär så regeringen agerar. Först öppnar man för AP-fonderna: Det här systemet kan ni använda. När de har använt det säger man: Nej, fy skam, så där skulle ni inte ha gjort.Jag tycker att det vittnar om en väldigt dålig ledning i regeringen när det gäller hur man hanterar sådana här frågor. Det är skamvrån för regeringen på den här punkten, tycker jag. Det har sannerligen varit en intensiv debatt . Rubrikerna har varit många. Finansministern talar med dubbel tunga. Finansministern har inte bara kostat på sig en moral utan har dubbel moral.Orsaken till detta är att har redovisat just den sorts dubbelpolitik som finansministern har drivit. Bland annat är det en teaterföreställning som skulle ha kunnat kvalificera till , med upprördhet över bonusar och bonusar som roten till allt ont. Det är en punkt där jag och finansministern faktiskt skulle kunna vara överens.Samtidigt inför regeringen själv ett bonusdirektiv till statliga bolag om att öka bonusarna och se till att man får bonusar för att det på något vis skulle vara bra.När finansministern har svarat på frågor om bonusdirektiv till statliga bolag har finansministern inte varit riktigt så tydlig som man kan kräva av ett statsråd i regeringen. Det låter nästan som att finansministern inte var med på att bonusdirektiven skulle ges.Hur var det när regeringen fattade beslut om att införa bonusdirektiv till statliga bolag? Var finansministern för det eller emot det? Eftersom jag aldrig har hört talas om ett regeringsbeslut som en finansminister inte har varit med på - då kan man knappast vara en stark kraft i regeringen - får vi utgå från att finansministern tyckte att det var bra och var pådrivande för att införa generösa bonusregler i statliga bolag. Ni tog bort det generella motstånd mot bonusar i statliga bolag som har gällt . Ni fördubblade taket för incitamentsprogram i statliga bolag. Det mest märkliga är att ni tog bort förbudet mot att ge någon typ av ekonomisk belöning i form av incitamentsprogram vid förlust. Varför tyckte finansministern att det var viktigt att statliga företag ska ge bonus vid förlust? Ni tog bort förbudet. Dessutom öppnade ni för att ge bonusar till ledningsgrupper och chefsgrupperingar. Det program som fanns tidigare handlade om att alla anställda kunde få en eller två månadslöner vid exceptionella tillfällen, men ni öppnade för att det skulle ges bara till ledande personer.När man lyssnar på finansministern låter det som att han var emot förbudet att ge bonusar vid förlust. Vad var poängen med det? Varför öppnade man för bonusar i statliga bolag? Är det inte så att bonusar öppnar för ökat risktagande? Är det inte så att bonussystem gör att vi riskerar att få felaktiga och mer kortsiktiga beslut? Är det inte så att det vi har sett på finansmarknaderna i själva verket har varit ett risktagande som har drivits fram av allt generösare bonusprogram?Bara ställde sig finansminister bakom generösa bonusdirektiv. Förklara för varför du gjorde så. Låt oss gå till grundproblemet. Vi har haft en betydande instabilitet på de finansiella marknaderna. I några fall kan vi se att den är direkt kopplad till företag, framför allt stora amerikanska investmentbanker som är oreglerade och som har en bonuskultur präglad av överdrifter och girighet. Det har undergrävt stabiliteten i ansvarstagandet i agerandet på de finansiella marknaderna, och det är ett problem. Det är därför vi nu för en omfattande diskussion inom Ekofin, G 20 och IMF om hur vi ska hitta en långsiktig reglering av ersättningssystemen i de finansiella företagen, gärna med en koppling till en översyn från Finansinspektionen.Någon sådan diskussion fanns inte tidigare. Vi kan inte notera om den har haft en stark uppfattning eller varit pådrivande i frågan. är den starkt pådrivande.Det är naturligtvis mycket tveksamt att det ska gå att betala ut bonusar på lönsamhet som bygger på att man deltar i statliga program. Det är inte som säger, nämligen att ingenting händer. Staten garanterar hundratals miljarder för banker med betydande bekymmer, och det är naturligtvis en grund till den lönsamhet dessa banker har.Nu säger att jag ska förklara hur det ligger till med löner och ersättningar, att det är flagranta övertramp som regeringen har gjort. Låt oss blicka tillbaka på AP-fonderna och få en bild av detta.År 2001 öppnade regeringens direktiv för AP-fonderna att tolka det som att de kunde gå över till att använda sig av rörliga bonussystem. Man landade på bonusar på sex till tio månadslöner i AP-fonderna. Det var något som den dåvarande regeringen - som jag minns det var ansvarig - upplevde som ett bekymmer. Då lade man på en begränsning. Den föranledde mycket kraftiga lönehöjningar på mellan i AP-fonderna. kom det också till 2006 att tredje AP-fonden - om jag minns det rätt - återinförde bonusprogram. Om jag minns historien rätt var vid det tillfället finansmarknadsminister.Det här är inte den enda diskussionen vi har haft om ersättningar i de statliga systemen. Jag fick en fråga av om varför bonussystem är så viktiga. Låt mig svara på följande sätt genom att citera när han sade att dessa uppdrag är viktiga och att bästa möjliga ska rekryteras, och det kan innebära löner som blir högre än vad många i allmänheten tycker är rimligt. Som jag minns det var det ett citat kopplat till att vd hade fått en gratifikation på för att man uppfattade att han hade drivit en framgångsrik verksamhet.Sanningen är att vi alla har anledning att ompröva hur bonussystemen ska fungera. Bankerna har anledning att göra det. Bankernas ägare har den anledningen. Vi som stat har den anledningen - inte därför att det i största allmänhet är en rolig politisk debatt, utan därför att det är kopplat till något allvarligt, det vill säga grunderna för finansiell stabilitet. Risktagande i banksektorn är mer allvarligt än på många andra områden. Därför måste det finnas en vettig reglering på området, och det är det vi försöker eftersträva. Den måste naturligtvis vara internationell.Sedan ska vi naturligtvis fortsätta att utveckla diskussionerna om de statliga ersättningssystemen, men det ska vi naturligtvis också göra utifrån den historiska erfarenheten. Vi ska naturligtvis dra nytta av de lärdomar vi har från tidigare erfarenheter, och det kan naturligtvis finnas skäl att se över både antal månader och andra regleringar. Uttalanden om dubbelmoral från herrar och är något man blir lite förvånad över när man ser tillbaka på historien om AP-fonder och statliga företags ersättningssystem. Jag tycker mig se i svaret att finansministern försöker glida ifrån det ansvar och de frågor som både jag och ställde. Vi undrade varför man fattade beslutet . Vad var det som var så påtagligt då att man behövde göra dessa förändringar?Till historien kan man säga vad den förra regeringen gjorde bland annat för hela belöningssystemet i näringslivet. Det fanns en etikkommission som före detta finansminister ledde. Man skulle komma överens om hanteringen av en rad olika delar. Jag minns särskilt att Investor presenterade hur de tänkte hantera detta inom deras sektor. De skulle ta ett gemensamt tag för att kunna ha ersättningar som kan attrahera bra personer men framstå som rimliga i medborgarnas ögon.Det här var precis vad som gjordes 2003 när man såg att det som utvecklades i AP-fonderna inte var rimligt. Det var som stramade upp detta och sade att det inte skulle vara bonussystem på ledningsnivå i statliga bolag och AP-fonder, av det skälet att det blev orimliga följder. Man kunde inte hantera detta i styrelserna på ett sätt som harmoniserade med vad som i samhället ansågs vara rimligt. Det var skälet till att det stramades upp.Jag kan försäkra att trycket från fonderna själva, från ledningarna och från styrelserna har varit att de vill ha bonusar. Argumentationen har varit att om de inte kan ge bonus kan de inte behålla personal. Men det har visat sig att det inte stämmer i verkligheten.Anders tar själv upp i argumentationen vad som har varit problemet med finanskrisen. Då framstår det som ännu märkligare att man fattar detta beslut . Tänkte man att det inte skulle bli dessa effekter i ?Jag sade tidigare att regeringsföreträdare, inklusive finansministern, nu uttrycker att det egentligen bara är problem med bonusar. Man tar onödigt stora risker som gör att man kan fatta fel beslut och att förlusterna kan bli stora.Sanningen, finansminister , är att finansministern står som en åsna mellan två hötappar, bland annat den traditionella linjen i den moderata ideologin om belöningssystem, det vill säga att den som kan ta för sig, den som finns vid samhällets topp, har rätt att ta ut den belöning som över huvud taget är möjlig. Så har det låtit genom alla tider. Dessa system har ständigt försvarats.Samtidigt, med ministerns nya image att framstå som folkets företrädare, har naturligtvis förstått att svenska folket inte gillar det här, utan tycker att det är ganska orättvist att vissa tar för sig på ett sätt som är helt abnormt i en situation där andra till och med kanske får sänka sin lön.Det är väl där finansministern står just nu: å ena sidan på folkets sida och å andra sidan - det som alltid har burit i hans politiska gärning - grundideologin från den rörelse han representerar. Det är väl det som är problemet, och det är väl därför det blir så här tokigt.Det var precis den tanken som fanns också. Om inte vill svara kan jag försöka lägga orden i munnen på honom. Det var precis det som förelåg där också. Det var det som startade med vice statsministern redan direkt efter valvinsten, att man skulle återinföra det här. Det har väl varit en återkommande fråga i regeringen - ständigt, kan jag tänka - kanske inte minst från vice finansministern. Och sedan har regeringen i vanlig ordning fattat ett kollektivt beslut att återinföra det här. Jag ska inte säga att det var för att få lugn, men jag kan tänka mig hur diskussionen har gått. Det är väl precis det som är fallet. har effekterna visat sig, och de är helt orimliga. Det är klart att det sticker i ögonen på folk. Här lever vi i mycket tuffa ekonomiska tider. Tiotusentals människor blir arbetslösa. Kraven på lönesänkningar sprider sig runt omkring. senast är det i kommun, där vill att de kommunalanställda ska frysa sina löner och inte få ut sina avtalade löner. Överallt får människor vrida och vända på slantarna, inte minst de människor som har blivit arbetslösa och som knuffats ut från a-kassan på grund av dramatiska avgiftshöjningar.Ska man komma ur en kris krävs det sammanhållning. Det krävs att man fördelar bördor rättvist. Det krävs att man inte utser sina gullgossar medan folk i övrigt kämpar för att klara sig under väldigt tuffa tider.Precis , när är på väg med full kraft in i en ekonomisk kris, fattar regeringen beslut om generösa bonusdirektiv till statliga bolag.Jag ställer en ganska enkel fråga till som han undviker. Han undvek den väldigt skickligt också när journalisterna frågade honom , fredagen och lördagen.Var du för eller emot att det skulle beslutas om generösa bonusdirektiv? Det fattades beslut . Hade finansministern sagt ja eller nej till dessa?Eftersom jag utgår från att du sade ja, hur tänkte du när du fattade beslut om att öka möjligheterna till bonus när vi var på väg in i en mycket svår ekonomisk kris?Hur tänkte du särskilt i fråga om när statliga bolag går med förlust? Då vill att man ska kunna få bonus.Vi införde strikta bonusregler 2003. Om det skedde övertramp i statliga bolag fick de en reaktion från regeringen. Men ni har gjort tvärtom. Ni införde generösa bonusregler , ivrigt påhejade av landets finansminister, när var på väg in i en djup ekonomisk recession.Svara på frågorna, ! Bonusar är ett väldigt knepigt problem och en knepig fråga i politiken. Det är jämförbart med vapenexporten: Det blir aldrig bra hur man än gör det. Men precis som med vapenexporten är bonusar väldigt svåra att undvika om man ska få andra delar av politiken att hänga ihop, nämligen till exempel pensionsförvaltningen.Vi vill ju inte att de som ska förvalta offentliga pensioner, till exempel i AP-fondssystemet, ska ha sämre förvaltare än andra på marknaden. Varför ska de privata livförsäkringsbolagen ta de bästa förvaltarna medan våra offentliga pensioner ska förvaltas av personer som är mindre kompetenta?Det är ett grundläggande problem. Vi försöker lösa det genom att ge begränsade bonusar. Men jag håller med om att detta är en konflikt.Om vi tar det offentliga är ett väldigt enkelt lackmustest på vad som är rimligt och inte att bonusar i offentlig sektor ska kunna motiveras offentligt på ett trovärdigt sätt. Det var inte riktigt så i tv-programmet, som har varit utgångspunkten för några inlägg här.Det är helt klart att det är ett nytt läge efter det att finanskrisen exploderade i , detta att bonusar och rörliga ersättningar driver risktagandet i privat sektor och att de banker som ska motta statens stöd naturligtvis inte ska ha sådana här system. Det säkerställde också regeringen redan i höstas.Det är ganska självklart - det har finansministern sagt i ett annat sammanhang - att om man gör stora förluster blir det väldigt konstigt om det betalas ut bonusar. Så är det naturligtvis. Det går aldrig att förklara för normalbegåvade eller överbegåvade människor att man ska ha belöningar i offentlig sektor vid förluster och en allmän nedgång i ekonomin. Sådana system är oförsvarliga, särskilt i ett läge som det nuvarande när sammanhållningen i samhället kanske är viktigare än vid andra tillfällen, som har sagts här, just beroende på den ekonomiska krisen.När det väl är sagt borde diskussionen här vara lite mer principiell: Hur ska man i de offentliga systemen och de offentliga pensionssystemen när de förvaltas men också i offentliga bolag hantera detta att personal i andra delar av arbetsmarknaden får den här typen av rörliga ersättningar? Ska staten sitta med armarna i kors och säga att de personer som är mer kompetenta och kan få bättre villkor får gå till den privata sektorn medan den statliga sektorn ska ha de något mindre kompetenta eller mindre konkurrenskraftiga?Var och en borde fatta att det inte heller är något bra system. Då kan man i och för sig säga att det bästa är att vi avskaffar statligt ägda företag. Men det är ju Socialdemokraterna emot. I och för sig förefaller det ibland vara ett bra argument för att bli av med en del företag i den statliga sektorn att man delvis kommer ifrån den här målkonflikten.Med facit i hand kan man säga att det beslut som det har hänvisats till underförstått var dålig tajmning. Det är väldigt svårt att inte säga, som finansministern också har sagt, att den här frågan får vi ta ett varv till med. Så enkelt är det. Låt oss vara tydliga med att det som framkom i och den diskussion som följt av det naturligtvis är någonting som regeringen måste förhålla sig till, någonting som vi måste diskutera och pröva internt.Vad som kanske är än mer väsentligt är det som har hänt , när bonusekonomin framför allt i och amerikanska investmentbanker har lagt grunden för en ekonomisk kris vars storlek och omfattning vi inte har upplevt . Det finns många orsaker till denna kris - överbelåning och brister i den ekonomiska politiken i många länder - men det går inte att komma ifrån att det har satt hela frågeställningen om spekulationer och ersättningar som driver fram omfattande risktagande i centrum. Banker är speciella. De är i grunden garanterade så länge de är systemviktiga i den statliga ekonomin. Det vet vi alla. Följaktligen har vi också anledning att se över deras göranden och låtanden och koppling till finansiell stabilitet.Höstens utveckling gör att det är självklart att man måste se över också statens regelverk, såsom skett tidigare. Jag tycker att det är alldeles självklart att vi ska göra det och återkomma med vad slutsatserna av den prövningen blir.I den politiska dimensionen vill och att jag ska ställas till svars för dubbelmoral. Det är naturligtvis en standardanklagelse från oppositionen, så man kan inte gärna ha en invändning mot att den reses. Men låt mig påpeka att vi måste ha två sakförhållanden klara för att den anklagelsen ska kunna riktas från och första är att den tidigare regeringen, som båda dessa herrar satt i, inte bidrog till att det betalades ut bonusar i offentlig verksamhet och i all synnerhet inte statliga företag och AP-fonder, eftersom de nu nämnts av de två herrarna.Det andra är att det måste vara uppenbart och alldeles tydligt att herrarna under sitt regeringsinnehav bidrog till att stoppa bonuskulturen.Om de två förhållandena är uppfyllda är jag beredd att acceptera anklagelsen. Men så är det naturligtvis inte.Vi har ju märkt att man här i de egna inläggen talar om att man ändrade regelverket. Vi vet hur det var. lades ett regelverk fast som ledde till att man i AP-fonderna hade bonusar på upp till tio månadslöner. Sedan skärpte man regelverket. Det ledde till mycket kraftiga lönehöjningar, på . Bara återkommer bonusarna - då är finansmarknadsminister.Thomas säger att jag måste stå till svars för den här kulturen och för vad den betyder. Han säger: Vi skärpte regelverket 2003. Sedan har han själv stått här i talarstol och på ett talande sätt försvarat och diskuterat utifrån att vi haft mycket kraftiga så kallade gratifikationer inom statlig sektor. Jag uppfattar att utbetalades till vd i gratifikation , men jag kan ha missförstått detta; i så fall får jag beklaga det. Men jag har uppfattat att det skedde en utbetalning av . 800 000 disponerades för ledningsgruppen. Men att de utbetalningarna skedde i Posten kan jag ha missförstått.Jag tror att vi alla bör ta den här diskussionen på den bog som antyder. Vi måste se igenom ramverket för hur ersättningar ska betalas ut i de statliga organisationer vi har och inte minst i banksystemet som är kopplat till finansiell stabilitet.Människor tenderar att göra det man uppmuntrar dem till. Ger man mycket starka drivkrafter till risktagande är risken påtaglig att människor också agerar där risken blir satt åt sidan. Man försöker göra kortsiktiga vinster och utsätter därmed sparare och stat för stora risker. Låt oss ta den diskussionen seriöst, låt oss hitta ett internationellt regelverk och en översyn och låt oss göra någonting som kan föra in den här diskussionen så att den blir framåtblickande och konstruktiv! har finansministern en möjlighet till att svara på den fråga som har ställts: Hur tänkte man när man ändrade de regler som den tidigare regeringen hade infört , och var för eller emot - precis som varit inne på? Jag kan inte tänka mig att finansministern inte hade någon uppfattning när man fattade det här beslutet, för så illa kan det väl ändå inte vara.Endera var finansministern för eller också var han emot, så svara på frågan! Om inte måste jag konstatera att vi har en finansminister som inte hade någon uppfattning i frågan då beslutet fattades. Det blir ju resultatet av den här diskussionen om frågan inte kan besvaras.Det som säger är intressant, tycker jag, för han rör sig väl helt enkelt närmare sanningen kring hur det diskuterades. Om man hade vetat att det skulle bli så eländigt hade man väl inte infört det här; så var det väl. Som grund ligger alltid att man tar en stor risk när bonussystem införs med hög risk. Men stora risker tas i en högkonjunktur. Det är väl ingen som tar stora risker i det här läget. törs bankerna inte ens låna ut till seriösa företag.