· GX10151 · 2009-12-08 19:27:44 — har frågat statsministern på vilket sätt han ämnar verka för att de överenskommelser som det beslutas om i också blir legalt bindande och inte bara politiska förhoppningar. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.Låt mig först säga till att vi har samma grundsyn då det gäller att måste vara drivande i klimatfrågan och vara ett positivt föredöme för de utvecklade länderna. Det är därför som alliansregeringen har satt upp ambitiösa mål för vårt nationella klimatarbete och för att fortsatt minska utsläppen i . Det är därför som vi har gjort en stor satsning inom biståndspolitiken på klimatrelaterat bistånd, och det är därför som vi har drivit på för höga ambitioner inom EU och för att få EU:s interna lagstiftning, klimat- och energipaketet, på plats.För ordförandeskap i EU är en av våra viktigaste prioriteringar att upprätthålla det ledarskap som EU har i klimatfrågan och att få till stånd ett ambitiöst internationellt klimatavtal som tar vid efter att Kyotoprotokollets första åtagandeperiod tar slut 2012.Under vårt ordförandeskap har EU flyttat fram positionerna. Vi har fattat beslut om att EU bör sänka utsläppen av växthusgaser jämfört med . Vi har utvecklat EU:s position i finansieringsfrågorna, och EU är nu pådrivande även på detta område.Vi har ställt tydliga krav på att utsläppen från internationella transporter ska sänkas och fått till stånd en öppning för att generera medel från luft- och sjöfart till de stora finansiella behov som finns.På en rad andra områden har vi under svenskt ordförandeskap stärkt EU:s position. Vi har därmed ett starkt mandat som vi går in i Köpenhamnsförhandlingarna med.Oavsett hur gärna vi vill och hur stora arbetsinsatser vi gör kan inte och EU själva driva fram ett internationellt klimatavtal. Världen i övrigt måste också vara med. Vi måste vara medvetna om att den verklighet som vi lever i här i inte är densamma som den som man lever i i byarna på landsbygden i eller eller ens i amerikanska . Hos oss finns klimatdebatten i varje persons medvetande. På andra håll är prioriteringarna helt annorlunda. EU har steg för steg tydliggjort och flyttat fram positionerna också för att hela vägen kunna ställa krav och pressa på andra parter. Med de mest långtgående buden på bordet har vi i EU varit pådrivande för att andra parter ska höja sina bud. Så har också skett. görs viktiga framsteg. Flera länder har höjt sina utsläppsbud och många, inte minst ledande , har lagt förslag på bordet om hur de kan begränsa utsläppen. Vår press har varit viktig för att få ut andra parter på banan, och vi kommer allt närmare en överenskommelse som håller tvågradersmålet inom räckhåll. Det som finns på bordet är dock inte sammanlagt tillräckligt. Vi välkomnar buden, men mer kommer att krävas. Låt mig göra klart att regeringens och EU:s mål står fast. slog fast att vi vill se ett juridiskt bindande avtal för perioden som bygger på Kyotoprotokollet och innehåller alla väsentliga delar i det. Det gäller.Det råder heller inget tvivel om att för regeringen, och EU är överenskommelsen i det avgörande steget. Det är i besluten ska tas, med allt innehåll som är viktigt för att klara klimatet. Sedan måste vi sikta på en process efter med en snäv tidtabell som ger oss det juridiskt bindande avtalet. Detta är något både jag och statsministern nu trycker på i alla våra kontakter med andra länder. Vi gör det också för att överenskommelsen i ska öppna vägen för omedelbara åtgärder, i stället för att vänta till 2013. EU har varit drivande för att snabbt hjälpa framför allt de minst utvecklade länderna att anpassa sig till klimatförändringarna och driver nu på för ytterligare medel till exempelvis anpassningsåtgärder och åtgärder mot skövling av regnskog. Snabba insatser måste till för att tillräckligt snabbt böja den globala utsläppskurvan nedåt. Snabba åtgärder är avgörande för möjligheten att hålla jordens uppvärmning under två grader. Låt mig först säga, för att undanröja alla möjliga missförstånd, att jag och har samma grundsyn när det gäller att ska vara drivande i klimatfrågan och ett föredöme för den utvecklade världen.Jag skulle kunna kommentera en hel del av det som miljöministern tar upp, där jag tycker att han skönmålar den egna politiken, och säga att de svenska klimatambitionerna har sjunkit, att EU:s klimatfinansiering utgör endast en fjärdedel av vad EU anser nödvändigt, att går från att vara klimatledare till fossile of the day - dagens fossil - att hela den kortsiktiga klimatfinansieringen är frivillig - det var på det sättet man fick EU med sig - att EU:s och initiativlöshet har satt oss på läktaren när , Hu och inte ens förankrar viktiga beslut som de fattade på Apecmötet i hos det svenska ordförandeskapet. Men det tänker jag inte göra. Den här debatten handlar ju inte om det. Den handlar om vikten av bindande avtal, något som jag har uppfattat att jag och miljöministern faktiskt är överens om.Jag ställde frågan till , inte till . Skälet är naturligtvis att statsminister pratade om att det inte skulle bli något bindande avtal och att det behövdes andra sorters lösningar. Inte nog med det. Han har fortsatt att prata om att det inte skulle bli några bindande avtal - senast här i talarstol på statsministern frågestund.Det kanske vore befogat att med miljöministerns egna ord beskriva statsministern som en handelsresande i pessimism.Tänk om - Sveriges landslagscoach i fotboll för dem som inte har noterat det - skulle gå in i omklädningsrummet före en viktig match och rada upp fotbollsspelarna framför sig och säga: Det här kommer aldrig att gå. Min bedömning är att vi förlorar. Kanske kan vi vinna någon match senare, men går det aldrig.Med djupa veck i pannan tittar han bekymrat på laget och drar slutsatsen.Det är precis det statsministern gör. före det som miljöministern beskriver som steg ett säger han att det inte går att uppnå det som miljöministern och EU säger sig vilja uppnå i Köpenhamn.Miljöministern pratar om att öka pressen. Statsministern åker världen runt och minskar pressen.Jag noterade att till och med miljöministern i sitt svar säger att steg ett inte ska innefatta juridiskt bindande avtal, utan att det får komma i ett senare steg.Det blir här i kammaren, som i Ekots lördagsintervju, lite svårt att få ihop tempus och singular och plural. Om det bara finns ett steg måste väl det steget vara bindande. är ju bindande. Det som ska ersätta bör väl också vara bindande för att vi inte ska få ett glapp.Jag vill därför fråga miljöminister vilka åtgärder han tänker vidta för att steg ett också kommer att innefatta juridiskt bindande utsläppsminskningar i . Det är helt klart att statsminister och jag har rest till land efter land för att trycka på och öka trycket i klimatförhandlingarna. Det är naturligtvis en bortkastad tanke att vi skulle ha gjort det för att minska trycket och minska möjligheten att åstadkomma det som är en av huvudprioriteringarna under ordförandeskapet.Anders Ygeman kan vara alldeles säker på att det inte är så det har uppfattats vare sig i EU eller i världen.Jag talar med miljöministrar världen över i stort sett . Jag får många besked om att man har värdesatt EU:s och inte minst, uttryckligen, insats. Den bild vi får bekräftad ute i världen är precis motsatsen till den bild som vill ge. Det har kanske trots allt större betydelse hur miljöministrar i och världen uppfattar det än hur uppfattar det här i riksdag.Precis som jag sade i interpellationssvaret ska allt innehåll ut i - det innehåll som är viktigt för att klara klimatfrågan. Det är det som EU vill.Vi har med det menat att vi ska lista de åtaganden som i-länderna ska göra för att minska sina utsläpp. Då talar vi om utsläppen totalt sett i landets ekonomi. Vi ska också lista de åtgärder som de största utsläppsländerna bland ska åstadkomma.Dessutom ska vi se till att det blir snabba insatser för finansiering , 2011 och 2012. Där kommer EU:s länder att göra frivilliga insatser. Det är en riktig väg att gå. Skulle vi gå tvångets väg hade pengarna inte kommit fram. Det hade inte gjort pengarna mindre verkliga att de hade tvingats fram. kommer EU-staterna, vilket kommer att klargöras , att ge mycket stora bidrag för att skapa finansiering de närmaste åren.Dessutom ska vi skapa mekanismer som ser till att vi långsiktigt åstadkommer stora finansieringslösningar för att se till att det finns koldioxidmarknader som fungerar och kan åstadkomma de stora gröna investeringar som kommer att behöva göras, inte minst i , men också för att se till att vi får fram de stora insatser som kommer att behövas av offentligt stöd för att skydda de fattigaste människorna mot de klimatkonsekvenser som inte går att undvika annars.Det är exempel på sådant som ska finnas i överenskommelsen i . Dessutom ska det vara de mycket snabba och stora insatser som måste göras för att rädda regnskogarna. Vad vi lyckas åstadkomma de allra närmaste åren kommer att vara avgörande för tvågradersmålet. Det är inte möjligt att vänta på att ett lagligt bindande avtal träder i kraft . Åtgärderna behöver börja 2010-2011-2012. Det är därför det danska ordförandeskapet, inte statsminister, har kommit fram till att den rätta lösningen är att ingå den här formen av överenskommelser nu i . Man är på väg att förankra det med olika parter.Jag har diskuterat detta med både i-landsföreträdare och u-landsföreträdare. Det är nu på väg att växa fram en samfälld uppfattning om att detta är rätt väg att gå. Då är också uppgiften att sedan överföra detta till tekniskt och juridiskt bindande text. Det ser vi som en mer teknisk uppgift. Den ska göras därefter och fullföljas . Det är den väg världen vill välja. Jag hoppas att också vill vara med på den. Det vore frestande att bemöta allt det säger, men jag tror tyvärr inte att tidsramarna för interpellationsdebatten medger det.Jag är väl den siste att vilja frånta miljöministern bilden av att han är viktig och duktig och får beröm och ryggdunkningar när han flyger runt i världen och träffar sina kolleger. Jag kan vara så generös att jag säger att jag tror att på många håll också har gjort viktiga och betydande insatser för klimatet. Som jag, liksom , började mitt inlägg med tror jag att vi i grunden har samma syn när det gäller vikten av ett internationellt avtal.Men det var inte det interpellationen handlade om. Den handlade om vikten av att få fram bindande avtal som kan ersätta Kyotoavtalet.Jag delar till och med uppfattningen att saker behöver göras . Jag delar än mer uppfattningen att det är viktigt med regnskog. Det var därför jag som ordförande i miljö- och jordbruksutskott bjöd in alla andra EU-länder för en konferens om avskogning, dit jag också bjöd in miljöminister för att han skulle kunna ge sin syn.Men det gör inte att ett bindande avtal som ska ersätta när det löper ut blir mindre viktigt. Det finns en ganska uppenbar risk att man vid mötesbordet, när man träffas, när pressmeddelanden ska skrivas, när det ska bankas på stora trumman, när statsledarna flygs in från världens alla hörn, när står i talarstolen, gör utfästelser som man kanske sedan inte riktigt lever upp till, som man kanske inte riktigt driver igenom i de nationella parlamenten. Även med ett juridiskt bindande avtal har vi sett en del problem med efterlevnaden av de utfästelser och den så kallade bördefördelning - åtagandefördelning ska man väl säga - som gjordes i Kyoto.Det är därför jag med en dåres envishet tjatar, liksom miljöministern faktiskt har gjort tidigare, om vikten av ett bindande avtal. Det är därför man kan bli lite fundersam när statsministern innan steget ska tas säger att det nog inte kan bli något bindande avtal. Man får söka andra vägar. Han fortsätter att prata om det gång på gång.Jag är inte den ende som har uppfattat den här diskrepansen mellan miljöministerns och statsministerns syn på ett avtal.Andreas fick själv försöka reda ut det där i Ekots lördagsintervju utan att riktigt klara ut skillnaden mellan steg, stegen och steget. Jag är ledsen att i den delen behöva hota självbilden och säga att det inte riktigt blir tydligt att miljöministern eftersträvar det där bindande avtalet i Köpenhamn.Det syns också i andra kretsar än bland de viktiga miljöministrar som träffar att det finns en viss skepsis mot det som statsministrarna har åkt runt i världen och sagt. Jag säger inte att det danska ordförandeskapet har fel. Jag säger inte att vare sig eller Hu är ute och cyklar. Men jag tycker att det är synd att de när de fattar viktiga beslut på Apecmötet i inte har förankrat dem hos EU:s ordförande . Det riskerar att ge EU och en mer marginaliserad roll än vad som annars hade varit fallet. Det är bra att och jag är överens om att ska vara drivande i klimatfrågan och att vi också ska vara ett föredöme för andra utvecklade länder. I själva verket tror jag att det finns många saker som vi är överens om. Dessutom blir jag naturligtvis generad och röd i ansiktet av det beröm som plötsligt kommer från sida. Jag ska lägga det på minnet inför alla de gånger då jag kommer att få höra andra tongångar.Men hur mycket än försöker kan han inte lyckas åstadkomma en skillnad mellan oss när det gäller synen på vikten av ett legalt bindande avtal. Detta har varit uppfattning . Det är EU:s mandat, precis det som har drivits igenom under mitt ordförandeskap i miljörådet och ordförandeskap i . Det betyder också att vi har varit fullständigt överens på den punkten.Det som jag däremot ska påminna eller informera om är att det inte fattades något beslut i Apec. Det var helt enkelt så att den danske statsministern reste dit och presenterade den information som han hade offentliggjort i i ett internationellt sammanhang för att klargöra det danska ordförandeskapets slutsatser. Det var självklart någonting som både och EU var informerade om. Det är dock inte vår roll att komma överens med det danska ordförandeskapet innan det danska ordförandeskapet sonderar med olika parter i världen. Vi har olika roller i den delen, och dem har vi hållit på.Ingen har över huvud taget missförstått den svenska viljan eller EU:s vilja att nå ett bindande avtal. Jag och mina miljöministerkolleger har enligt det mandat som vi har från våra stats- och regeringschefer i tydligt drivit på för att slutresultatet av Köpenhamnsprocessen ska bli ett legalt bindande avtal.Nu ska innehållet komma på plats. Uppgörelsen i ska träffas. Det som danskarna kallar avtalet i ska bli färdigt. Det ska sedan också överföras till tekniskt ratificerbar och juridiskt bindande text. Som jag säger har EU sett det som ett mer tekniskt steg. Det gör inte att det vore mindre viktigt att också komma dit, också därför att det finns en principiellt viktig aspekt av detta, nämligen att se till att det blir gemensamma regler i världen, att till exempel ett ton utsläppsminskning i eller i räknas på samma sätt i eller . Det är ett av skälen till att vi verkar för detta, och även naturligtvis för att se till att alla parter ska kunna lita på att alla andra parter också tänker genomföra sina delar. Där är också och jag överens om hur viktigt det är. Spelreglerna är kända, och reglerna följs. Jag försöker vinnlägga mig om att ge beröm när det är befogat och komma med skäll när det är befogat. Jag tror att den grundhållningen är klok om man vill bli tagen på allvar.Men det är inte jag som hävdar att det beslut - eller överenskommelse, du må kalla det vad du vill - som fattades i inte var förankrat hos och det svenska ordförandeskapet, utan det är statssekreterare. När hon i ställe informerade och svarade på en direkt fråga av mig i utskottet sade hon - och det finns protokollfört - att detta inte var förankrat hos det svenska ordförandeskapet. Antingen har hon felinformerat utskottet eller så har felinformerat kammaren. Vilket av de två alternativen som är bäst eller sämst återstår väl att reda ut efter den här diskussionen.Jag försöker inte driva in någon skiljelinje mellan mig och , och egentligen inte heller mellan oppositionen och regeringen, när det gäller vikten av ett bindande avtal. Däremot har statsministern genom att så tidigt börja prata om att det inte skulle gå att uppnå något bindande avtal skadat processen, enligt mitt förmenande, på samma sätt som att någon som ville ha fram ett bra resultat i en idrottstävling eller ett gott resultat i något annat sammanhang inte hade gynnat detta genom att långt i förväg säga att det inte vore möjligt att uppnå.Ska jag dra någon slutsats av denna debatt och Ekots lördagsintervju är det att jag och är mer överens om vikten av ett bindande avtal än och statsministern är. Hur mycket ibland än ansträngt sig för att visa på skillnader har det visat sig att här finns stora likheter - bland annat därför att det naturligtvis är självklara EU-uppfattningar som det svenska ordförandeskapet, både jag och statsministern, driver. Var nu alldeles övertygad om precis det jag säger, nämligen att både jag och statsministern har stridit, och strider, för samma sak. Båda har vi suttit ordförande - jag i miljörådet och han i - och just drivit igenom den position som innebär att EU vill ha och ska uppnå ett legalt bindande avtal som träder i kraft . Vi har inte sinkat någon enda dag, vare sig statsministern eller jag. Men vi har konstaterat att det danska ordförandeskapet nu driver en linje som innebär att man förankrar möjligheten till det man kallar för ett avtal. Det ska vara bindande i den meningen att staterna självklart står bakom det som de åtar sig att göra, enligt danskarnas uppfattning. Vi säger från EU:s sida att vi vill göra upp om allt väsentligt innehåll. Vi ser, som jag sagt, detta som steget därför att det är där den stora och avgörande delen av klimatfrågan ska lösas. Men sedan ska det också tekniskt överföras till ett legalt bindande avtal som träder 2013. Men ska åtgärder sättas i kraft så att säga. Tvivla inte heller ett dugg på den information som du har fått från statssekreteraren! Det är nämligen just så att det danska ordförandeskapet inte i förväg skulle förankra sin information med . Däremot är det självklart så att man har informerat både och EU men också stater i eller i . Det har gjorts i olika steg. Det är danskarnas ansvar, och vi har förtroende för hur de utför detta. Vi lägger oss inte i det. Vi skiljer på EU:s roll, roll som ordförande för och roll som ordförande för .