· GW10350 · 2009-04-21 19:17:34 — har frågat mig om jag avser att verka för fler ofinansierade skattesänkningar och hur budgetunderskottet ska hanteras, samt om jag planerar fler ofinansierade skattesänkningar även för som ska finansieras genom upplåning och därmed ökad statsskuld.Raimo har frågat mig vilken fördelningspolitik jag vill uppnå för genom ofinansierade skattesänkningar och om jag planerar att ta initiativ till fler ofinansierade skattesänkningar även för och vilken fördelningspolitisk profil jag i så fall avser att ge dem.Jag väljer att besvara interpellationerna gemensamt, eftersom båda berör regeringens skattepolitik för 2009 och 2010.Ordning och reda i de offentliga finanserna är en grundförutsättning för en långsiktigt hållbar ekonomisk politik. Det är viktigt att värna de offentliga finansernas stabilitet och långsiktiga uthållighet samt att kommande underskott i spåren av konjunkturnedgången blir tillfälliga och kontrollerbara. Vi ska göra vårt yttersta för att inte behöva ställas inför en situation där vi tvingas genomföra dramatiska nedskärningar i kärnan av de offentliga välfärdssystemen för att undvika stora underskott. Detta är särskilt angeläget eftersom det framför allt drabbar dem med små ekonomiska marginaler. Regeringens samlade bedömning, utifrån det finanspolitiska ramverket och med beaktande av osäkerheten i bedömningen och riskbilden, är att utrymmet för permanenta ofinansierade reformer är starkt begränsat. finns det inte heller ett särskilt behov av budgetförstärkningar. Tack för svaret, finansministern! Det är bara så att de frågor som jag ställde handlade om huruvida finansministern har för avsikt att redogöra för hur man ska hantera de ofinansierade skattesänkningarna . Det var inget svar på frågan i det interpellationssvar som lästes upp. Det var inte heller något svar på frågan hur det blir 2010. Det var snarare en allmän kommentar som man kan ha rätt många synpunkter på. När man tittar på vad finansministern säger och sätter detta i relation till hur verkligheten ser ut har denna regering med i spetsen varit väldigt snabb med att utlova skattesänkningar och också genomföra skattesänkningar och inte minst under innevarande år genomfört skattesänkningar som inte är finansierade. Borttagandet av förmögenhetsskatten var inte heller finansierat fullt ut. kan vi konstatera att läget är oerhört bekymmersamt för landet. Till skillnad från när jag skrev min interpellation är det betydligt sämre än vad som står i interpellationen. Budgetsaldot beräknas bli minus 182 miljarder och minus 114 miljarder. Det är väldigt stora belopp. Jag blir då väldigt förvånad över att finansministern inte kommenterar frågan om man ska fortsätta att genomföra ofinansierade skattesänkningar. I svaret står det dessutom att ni ska göra ert yttersta för att inte hamna i en sådan situation att det ska genomföras dramatiska nedskärningar inom våra välfärdssystem. Men det är precis det som sker. Ni har aktivt medverkat till att genomföra stora nedskärningar i våra gemensamma system. A-kassan är ett väldigt bra exempel på det. A-kassan är betydligt sämre än tidigare, vilket har inneburit att väldigt många människor dessutom har lämnat a-kassan eftersom ni har ansett att människor i större utsträckning privat ska stå för kostnaderna. Vad leder det till? Jo, det leder till att människor i allt större utsträckning med den ekonomiska kris som vi har, och framför allt med den jobbkris som vi har, nu hamnar i arbetslöshet. Väldigt många av dessa människor hamnar nu i det läget att de inte kan leva på a-kasseersättningen. De kanske inte ens är med i a-kassan. Det gör att de söker upp . Det blir försörjningsstöd. Försörjningsstödet beräknas enligt regeringens egna bedömningar kosta . Detta tillsammans med de andra kostnaderna som kommunerna nu drabbas av innebär att kommunerna kommer att gå med ganska stora underskott. Det har regeringen också kunnat redovisa i sin vårproposition. Det leder fram till att kommun efter kommun för diskussioner om att höja skatten för att klara dessa nya utgifter. Då blir det skattehöjningar. Ni genomför skattesänkningar för medel- och höginkomsttagarna. Kommunerna kommer att höja kommunalskatten för alla, och det drabbar främst dem med låga inkomster. Det står helt i strid med vad som står i interpellationssvaret. Jag är ytterst förvånad över detta interpellationssvar. Det är på något sätt oerhört häpnadsväckande hur man kan skriva något sådant som inte alls är förenligt med hur verkligheten ser ut. Under den här regeringens tid vid makten har den allra rikaste tiondelen fått mest - mer än en fjärdedel av de samlade inkomstförstärkningarna säger . Under den här regeringens tid är det pensionärer, arbetslösa och sjuka som betalar mer i skatt än friska. Under den här regeringens tid har förmögenhetsskatten avskaffats, och förändringarna av fastighetsskatten har gynnat främst dem med de allra högsta inkomsterna. skriver i sitt svar att han kommer att göra sitt yttersta för att värna välfärden. Men har han avhänt sig möjligheten att verkligen vara med och bidra ordentligt till välfärden. Det har gjort detta land sämre rustat att möta krisens utmaningar. Klyftorna ökar, och bryts isär. Ett orättvist skattesystem ökar klyftorna och skadar viljan att bidra till den gemensamma välfärden. Det har den här regeringen medverkat till. Det blir dyrt. Fakta är - jag tittar på från som också sitter här - att klyftorna har ökat mellan dem av oss som arbetar och dem som inte gör det i då arbetslösheten stiger kraftigt. Hos SCB kan man få detta bekräftat. När det gäller förmögenhetsskatten var det 200 människor som fick i skattesänkning. Jag har i min interpellation ställt en fråga som handlar om den fördelningspolitiska profilen. Den senaste skattesänkningen gör man, precis som här beskrev, med lånade pengar. Även den bidrar till att öka skillnaderna mellan dem som arbetar och dem som inte arbetar och mellan man och kvinna. Oavsett vad finansministern kommer att säga är det ett faktum att klyftorna ökar i detta land. Med ett rättvist skattesystem bidrar man efter förmåga för att finansiera den gemensamma välfärden. Men så sker inte . Därför måste jag återigen ställa frågan: Vad är nästa steg? Är alliansregeringen, den moderatledda regeringen med finansministern i spetsen, beredd att gå vidare med fler ofinansierade skattesänkningar med samma ofördelaktiga fördelningsprofil? Det är en allvarlig fråga. Vi går mot en stor utmaning med hög arbetslöshet och med kommuner som har svårt att hävda välfärden. har vi en regering som ser till att klyftorna ökar. Därför vill vi nu ha svar på frågan: Kommer ni att fortsätta?Jörgen får gärna delta i debatten och berätta om är med på det. Men framför allt, , är fördelningsprofilen orättvis, oansvarig och bryter upp landet. Blir det fler ofinansierade skattesänkningar med en mycket orättvis fördelningsprofil? Jag tackar som har ställt en av dessa interpellationer. Fördelningspolitik och samhällets utveckling hänger väldigt väl ihop. Finansministern har säkert stenkoll på detta läge. Jag tänker ändå ställa frågan till finansministern om han är lika övertygad som jag om att de socioekonomiska förhållandena i riket spelar en stor roll för rikets utveckling och om finansministern är medveten om att de socioekonomiska förhållandena har en stor betydelse på offentlig verksamhet. När regeringen nu gör en omfördelning av resurserna i trygghetssystem med mera drabbar det alltså direkt kommuner och landsting i form av högre kostnader med mera. Då är den enkla frågan: Är finansministern medveten om detta? Är han det blir min följdfråga: Hur kan man medvetet föra den typen av politik när man hävdar att utanförskapet är den viktigaste frågan att lösa om man ska komma till rätta med detta? Den fördelningspolitik som regeringen för och har fört bidrar alltså till högre kostnader i kommuner och landsting. I vårpropositionen kunde man signalera att kommuner och landsting inte fick några höjda anslag. Jag hade tänkt ha denna diskussion med , men jag fick den med . tänkte jag passa på att fråga om kanske finansministern kunde svara mig. Av vilken anledning blundar man för att kommuners och landstings ekonomi blöder, utifrån att den fördelningspolitiska vinkling som regeringen har bidrar till en kostnadsökning på det området? Jag kanske blir hänvisad till igen, men jag hoppas att det inte blir så.Den viktigaste frågan, och den som jag oftast får av mina vänner i min hemkommun , är: Varför är det så orättvist? De frågar också: Varför ska jag som pensionär betala mer skatt? Varför ska jag som sjuk hamna i en situation där jag blir beroende av system som jag helst inte skulle vilja komma in i? Varför ska jag som arbetslös med kniven på strupen hamna i en situation där jag måste ta hjälp i form av socialbidrag? Staten slipper kostnaden. Kostnaden hamnar på kommun och landsting.Min stora fråga är därför: Hur tänker finansministern utifrån att de socioekonomiska förhållandena i riket blir så oerhört förändrade? Förutsättningarna för landets kommuner att klara sina åtaganden minskar i rask takt. Många små kommuner och speciellt kanske kommuner i inland kommer att få mycket svårt att tillgodose behovet av skola och omsorg för sina medborgare. Regeringens ofinansierade skattesänkningar har gjort att det saknas möjligheter att stötta upp kommunernas ekonomi när vi nu befinner oss i en ekonomisk kris. De skattesänkningar som regeringen med finansministern i spetsen genomfört för dem som tjänar mest innebär att kommuner och landsting på vissa håll måste genomföra en ren slakt av sina verksamheter. Lärartätheten kommer att minska, personaltätheten inom vård och omsorg likaså. På många håll i landet diskuteras att frivilligverksamheter som fritidsgårdar, musikskolor och friluftsanläggningar ska tvingas till kraftigt reducerade kostnader.Fru talman! Regeringen politik leder till ett samhälle enbart för dem som har det ekonomiskt väl förspänt. Regeringens politik leder till att enbart de med höga inkomster och de som har fått stora skattesänkningar kommer att ha råd att utöva sina fritidsintressen. Men, fru talman, i första hand leder regeringens politik till att våra äldre som är i behov av omsorg kommer att utsättas för en försämring. Finansminister blir ansvarig för att våra barn och ungdomar kommer att sakna tillräckligt med lärare i skolan och för att behovet av extra stöd till dem som behöver det för att klara sina studier inte kommer att tillgodoses. Finansministerns fördelningspolitik kommer att leda till att alla de som varslas och blir uppsagda från sina arbeten inte kommer att kunna omskola och förbereda sig när högkonjunkturen och de nya jobben kommer eftersom regeringen avsätter otillräckligt med resurser för utbildningsplatser. Nej, att skapa rättvisa och solidaritet mellan dem som har och dem som inte har är inte direkt finansminister ambition, om man säger så.Fru talman! Jag har två frågor till finansminister . Anser finansministern att regeringens fördelningspolitik leder till att kommunernas förutsättningar att tillgodose behovet av skola och omsorg uppfylls? Vad anser finansministern är den största fördelen med regeringens fördelningspolitik för dem som fått försämrad a-kassa, för dem som fått försämrade förutsättningar vid sjukdom, för dem som får en försämrad omsorg samt för de ungdomar som är i störst behov av stöd men som på grund av regeringens politik kommer att få det allt svårare att bli en del av det framtida samhället?Fru talman! Jag önskar svar på mina frågor. Interpellanten skriver i sin interpellation att de med högre inkomster och större ekonomiska tillgångar kan betala mer i skatt än de med lägre inkomster och med små eller inga ekonomiska tillgångar. Detta sker redan. Vi har ett skattesystem där de som tjänar mest bidrar mest till den gemensamma välfärden.Varför ondgöra sig över jobbskatteavdraget som är störst för dem som tjänar minst? I Socialdemokraternas värld är vårdbiträden, parkarbetare och förskollärare höginkomsttagare. Den extra tusenlappen som jobbskatteavdraget innebär betyder mest för dem som tjänar minst, för dem som är lågavlönade. Det är skillnaden mellan ett liv i arbete och ett liv i utanförskap. , när Socialdemokraterna styrde landet, fanns det stora marginaleffekter. Det lönade sig bättre att vara arbetslös eller till och med socialbidragstagare än att ha ett lågavlönat arbete.Fru talman! Höjda skatter har alltid varit Socialdemokraternas lösning på alla problem. Att förorda höjda inkomstskatter mitt i en akut efterfrågekris är att kräva minskat utrymme för privat konsumtion. Interpellanten anklagar regeringen för en oansvarig ekonomisk politik som leder till ökade klyftor i samhället. Detta är fel, och opinionssiffrorna visar att svenska folket faktiskt uppskattar regeringens ansvarstagande.Välfärd kan inte skapas genom att ständigt höja skatterna. Välfärd skapas bara genom arbete. Därför är det viktigt att så många som möjligt har ett arbete eller får ett arbete när konjunkturen vänder. Regeringen värnar arbetslinjen även under konjunkturnedgången bland annat genom att satsa 10 miljarder på arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det blir en mycket tydlig skillnad mellan blocken där alliansen står för en ansvarsfull ekonomisk politik medan oppositionen erbjuder en tomt skramlande vänsterpopulism. Jag har ett antal gånger hört Socialdemokraterna tala om ofinansierade skattesänkningar och att det är bland det mest motbjudande som finns.Om man säger nej till alla skattesänkningar i alla situationer är det klart att man då antingen måste höja andra skatter eller sänka utgifterna. Men om det nu är så, som det sades tidigare, att det är bekymmersamt för landet med dessa skattesänkningar bjuder logiken att ni socialdemokrater tycker att det är bättre med högre skatter. Om vi inte har dessa skattesänkningar ska vi ha högre skatter.Ni socialdemokrater ska ha högre skatter än , det vill säga att ni vill stå för en mer åtstramande politik som skulle minska efterfrågan i landet och öka arbetslösheten. Implikationen, innebörden, konsekvensen av den politik som ni här står och förordar är att landet får en lägre total efterfrågan och högre arbetslöshet. Det om något ökar klyftorna i . Den politik som ni talar om som skattepolitik är en arbetslöshetsskapande skattepolitik.Sedan har Socialdemokraterna också en annan del av sin politik på det ekonomiska området, nämligen utgiftspolitiken. Där kan man verkligen tala om ofinansiering. Det är ofinansierade utgiftsökningar. Jag ska bara ta upp det som har sagt . Det är ökade transfereringar till a-kassan, sänkta a-kasseavgifter, ökade bidrag till barnfamiljer, pensionärer, studenter, kommunerna ska få väsentligt mer jämfört med vad regeringen föreslår, mer bidrag till småföretag och till trygghetssystemen, sjukförsäkringen, barngrupperna i förskolan, äldreomsorgen och mer statligt riskkapital.Socialdemokraterna vill också öka utgifterna mer än regeringen, bredda utbildningen, mer till högskolan och yrkesutbildningen, sommarundervisning, fler gröna jobb, stark upprustning av miljonprogramsområdena, skolorna, äldrevården, yngreområdet, hyresbostäder, infrastruktur, ROT-avdrag, mer till klimatomställningen, mer till välfärden och 90 000 sommarjobb.Detta är ofinansierade utgiftsökningar. Det innebär att ni måste höja skatterna kraftigt om ni ska åstadkomma detta. Vad skulle det leda till? En väsentligt högre arbetslöshet, såvitt jag förstår. Eller har ni hittat på någon ny ekonomisk teori? I så fall är det väldigt bra om ni presenterar den här.Det talas om klyftorna som har ökat. Det är skillnaden mellan regeringen och oppositionen. Oppositionen sysslar bara med klyftor, aldrig med tillväxt. Vi står för en politik med mindre bidrag och mer tillväxt, vilket åstadkoms genom att fler människor är i arbete. Det är bara genom fler arbetstimmar och en större andel av befolkningen i arbete som vi kan få välfärden säkrad för dem i landet som är antingen för unga eller för gamla för att arbeta.Om ni nu tycker att det helt centrala målet är att klyftorna ska minska i landet kan jag tala om för er att börsen föll . Huspriserna har gått ned. Vi har aldrig haft en sådan sammanpressning av förmögenhetsfördelningen i som . Det ska väl ni glädja er åt? Det är ju en politik som ni gillar! Men det leder till lägre pensioner, därför att pensionerna är beroende av bland annat utvecklingen på börsen. Denna kraftiga nedgång i förmögenhetsvärdena bör väl glädja . Men andra människor, som är beroende av avkastning, har anledning att vara betydligt mer bekymrade.Situationen för pensionärerna utmålas som en stor orättvisa. Men ärligt talat, ni måste väl också inse att detta att vi har tillväxt i , att många arbetar, att många betalar skatt och att företagen betalar skatt ändå är grunden för välfärdssystemen! Det finns ingen annan väg att gå om människor ska ha höga pensioner, en god äldreomsorg och en god sjukvård även när de blir äldre. Det måste bygga på en god ekonomisk tillväxt och många i arbete. Vi befinner oss i ett mycket allvarligt ekonomiskt läge. Det tror jag inte har undgått någon svensk eller någon av ledamöterna i riksdag. I det svåra läge som vi har att hantera med tanke på att av världen befinner sig i lågkonjunktur har den försökt ta så mycket ansvar den kan.Låt oss ta frågan om ofinansierade skattesänkningar och ofinansierade utgiftsökningar på allvar! Vi hade en situation där vi i prognoserna låg med rätt betydande överskott framåt. Då gjorde vi bedömningen att vi eftersom efterfrågesituationen dämpades hade möjlighet att närma oss överskottsmålet i snabbare takt än vi annars hade planerat. Därmed hade vi en samlad budget på 35 miljarder som tillfördes till ekonomin.Sedan har vi haft en kraftig försämring av de offentliga finanserna. Då är frågan: Var det här ett felaktigt beslut? Borde vi ha höjt skatter i stället, eller borde vi ha avstått från att satsa på infrastruktur och forskning? Nej, så är det inte, därför att vi har ett överskottsmål som bygger på att vi i genomsnitt över konjunkturcykeln ska ligga på 1 procents överskott. Då har vi långsiktigt uthålliga offentliga finanser. Då täcker nämligen skatterna långsiktigt kostnaderna för utgifterna. Då har vi en finansierad offentlig sektor.Varför kan man hävda att vi har ett överskottsmål som alltjämt uppfylls? Det antar jag att Socialdemokraterna i ännu högre grad än jag hävdar, eftersom de, precis som påpekat, föreslår mycket stora ofinansierade reformer. Hade Socialdemokraterna hävdat att överskottsmålet inte uppfylldes föreställer jag mig att de hade föreslagit betydande skattehöjningar och utgiftsneddragningar. Vi tycks alltså vara överens om att överskottsmålet uppfylls. Det kan man hävda därför att vi räknar med att skatteintäkterna , när konjunkturen kommer tillbaka, när vi kommer upp i ett bättre kapacitetsutnyttjande och när arbetslösheten kommer ned till mer normala nivåer, kommer att täcka de långsiktiga utgifterna.Därmed har vi inte någon frågeställning om ofinansierade skattesänkningar eller någon frågeställning om ofinansierade utgiftsökningar. Om Socialdemokraterna vill hävda det får de ta sin övriga ekonomiska politik och lägga i papperskorgen och ta upp en ny politik som är kraftigt överfinansierad, där stora skattehöjningar och stora utgiftsneddragningar tillsammans återför ekonomin och där vi har ett högre sparande. Den uppfattningen har inte Socialdemokraterna, och det verkar rimligt att inte ha den uppfattningen. Det är precis som understryker här: Vi är i en situation där ekonomin behöver stimulanser, men de måste vara måttfulla och rimliga, så att vi inte hamnar i en situation där det kommer att krävas särskilda skattehöjningar eller särskilda utgiftsneddragningar för att klara av att återföra ekonomin i balans. Det är skälet till att vi måste vara försiktiga.Det är så att vi i har mer omfattande sociala trygghetssystem än praktiskt taget alla andra länder. Hur kan jag hävda detta, när motsatsen så ofta hävdas i ? Ja, till exempel därför att vi nu ser detta kraftiga omslag i de offentliga finanserna. När arbetslösheten ökar så ökar andelen i aktiva åtgärder till av befolkningen, och vi får en kraftig ökning av utgifterna för a-kassan, därför att vi har relativt väl utbyggda transfereringssystem. Det är ett effektivt sätt att säkra att människor har en någorlunda anständig ekonomisk levnadsstandard också i en ekonomisk nedgångsperiod. är naturligtvis utrymmet för ofinansierade eller om man så vill efterfrågestimulerande utgiftsökningar och efterfrågestimulerande skattesänkningar begränsat, därför att vi annars inte har möjlighet att låta de automatiska stabilisatorerna verka.När det gäller fördelningspolitiken vet Socialdemokraterna - jag ska gärna återkomma till det i ett ytterligare inlägg sedan - att under den socialdemokratiska regeringsperioden ökade inkomstspridningen, förmögenhetskoncentrationen och andelen med svag ekonomi därför att man misslyckades med den långsiktiga jobbpolitiken. Det är därför vi har satt som mål att återupprätta full sysselsättning. Vi hade en debatt om inkomstklyftorna , finansministern. Det handlade då om uppgifter. Det redovisades här att inkomstskillnaderna aldrig hade varit så stora sedan de började mätas som de var . Inkomstklyftorna har alltså ökat i . De har inte minskat sedan vi fick en borgerlig regering. Det kanske vi kan vara överens om.Nästa fråga är stimulanser i ekonomin, som finansministern talar om. Vi delar från Socialdemokraternas sida uppfattningen att det är viktigt att man stimulerar ekonomin i den nedgångsperiod som vi just nu är inne i.Det är en myt att påstå att vi kommer med ofinansierade förslag, . Vi har naturligtvis finansierat våra förslag. Vi var med och införde utgiftstaket i riksdag, som ni mycket väl känner till, just för att det är viktigt att man håller ordning och reda i landets ekonomi. Vi har lång erfarenhet av det. Att komma med sådana myter i denna debatt är bara dumheter.Vad jag har tagit upp i interpellationen - och det har nog inte riktigt finansministern svarat på ännu - är frågan om det planeras några nya ofinansierade skattesänkningar . Vi kan notera att ni har missbedömt läget och föreslagit en ofinansierad skattesänkning på 15 miljarder . Det är ett faktum. Ni måste själva inse att det är så.Att det sedan skulle stimulera ekonomin så mycket som ni påstår stämmer inte heller. Konsumtionsefterfrågan dalar mycket mer i än den gör i jämförbara länder i . Den stimulansen har den skattesänkning som ni har föreslagit inte lett fram till. Detta kan jag enkelt förklara. Det beror på att den har gått till höginkomsttagare i första hand. Låginkomsttagare och människor med små marginaler har fått en mycket sämre ekonomisk situation. De känner otrygghet i samhället . Även om det kostar väldigt mycket mer nu med a-kassan på grund av ökad arbetslöshet är nivån på den alldeles för låg jämfört med den levnadsnivå man hade när man hade arbete. Det gör att man håller i sina pengar i större utsträckning. Det blir inte någon sådan stimulans. Därför minskar konsumtionen. Det gör också att vi får lägre ekonomisk tillväxt i landet.Dessutom leder denna politik till att kommun efter kommun kommer att höja kommunalskatten, vilket jag tog upp i mitt förra inlägg. Därmed kommer skatterna att höjas, men det blir kommunalskatten som höjs i stället. Och det är inte så konstigt.Tittar man på vad som händer med försörjningsstödet är det att allt fler hamnar i läget att de måste söka försörjningsstöd. Jag kan notera att det också börjar hända något bland borgerliga väljare. Man tror att ett beroende av försörjningsstöd kanske främst drabbar människor som inte har så bra ekonomi som bor i områden med höga sociala kostnader.Efter att ha tagit reda på hur det ser ut i med omnejd har jag jämfört med . I medelklassområdena ökar , bland annat på grund av den dåliga a-kassan, socialbidragskostnaderna .