· GW10439 · 2009-04-27 12:53:14 — har frågat arbetsmarknadsministern vad han avser att göra för att stärka och utveckla svensk arbetslivsforskning. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.Regeringen har i forsknings- och innovationspropositionen, som överlämnades till , redovisat sina bedömningar av forskningen inom olika områden. Vad gäller arbetslivsforskningen är regeringens bedömning i propositionen att området behöver stärkas. framhålls vikten av kvalitetsprövning och konkurrensutsättning.I enlighet med vad som redovisades i propositionen ökar medlen för arbetslivsforskning med totalt . Satsningen görs via FAS, för arbetsliv och socialvetenskap. Stödet kan användas till uppbyggnad av centrumbildningar och samverkan mellan starka forskningsmiljöer vid olika lärosäten.Anslagen till universitet och högskolor för forskning och forskarutbildning ökar med , 2009, och beräknas öka ytterligare , så att de 2012 kommer att vara 1,5 miljarder högre än . Dessa betydande resurstillskott stärker svensk forskning inom alla områden och kan även förväntas komma arbetslivsforskningen till del. Den närmare fördelningen av medlen beslutas dock av respektive lärosäte.Interpellationen gäller också frågan om kunskapsöverföring. Jag vill då för det första påminna om den ändring i högskolelagen som har antagit efter förslag i regeringens forsknings- och innovationsproposition. Lagändringen innebär att lärosätena, förutom uppgiften att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet, ska verka för att forskningsresultat tillkomna vid högskolan kommer till nytta. Självfallet gäller detta även den arbetslivsforskning som bedrivs vid lärosätena.För det andra vill jag fästa uppmärksamheten på det arbetsmiljöpolitiska kunskapsråd, bestående av forskare inom relevanta områden, som regeringen har tillkallat. I rådets uppgifter ingår att lyfta fram och belysa viktiga utvecklingstendenser inom arbetsmiljöområdet samt att bidra med forskningsbaserad kunskap som stöd för utformningen av politiken inom arbetsmiljöområdet. Jag vill tacka högskole- och forskningsministern för svaret på min interpellation. Det blev ett stort avbräck för svensk arbetslivsforskning när ni lade ned . för arbetsliv och socialvetenskap, FAS, skriver i en nyligen presenterad rapport att svensk arbetslivsforskning har fått vidkännas en påtaglig kapacitetssänkning på grund av nedläggningen av . Arbetslivsforskningen tappar mark, men det verkar inte som om ministern tagit till sig det. Just nu befinner vi oss mitt i en dramatisk jobbkris. Många har förlorat jobbet, och fortfarande kommer nya varsel. Enligt den borgerliga regeringens egna prognoser kommer arbetslösheten att öka till , och är arbetslösheten bland ungdomar 25 procent.Mot denna bakgrund är den borgerliga regeringens kraftigt minskade resurser till arbetslivsforskning ytterst märklig. Det är nu vi behöver investera för nya jobb. Det är nu vi behöver resurser för att förbereda morgondagens arbetsmarknad. Tyvärr tycker jag att den borgerliga regeringen är passiv.FAS-rapporten uppskattar att resurserna till arbetslivsforskning minskar med på grund av nedläggning. säger högskole- och forskningsministern att regeringen ökar medlen till arbetslivsforskning med . Men denna en tiondels återställare uppnås först . Mitt i en jobbkris talar ministern om en tiondels återställare till svensk arbetslivsforskning. Det är också värt att notera att i forsknings- och innovationspropositionen anges 24, tror jag, strategiska forskningsområden - men arbetslivsforskning hör inte till dem.Arbetslivsforskningens kapacitetssänkning tydliggörs i en enkätundersökning som genomfördes bland alla före detta ALI-anställda. Den visar att antalet disputerade forskare som fortfarande sysslade med arbetslivsrelaterad forskning nästan halverades mellan nedläggningsbeslutet och . Många forskare fick vid nedläggningen lönemedel som varar längst fram till mitten av 2010, och man kan befara att fler forskare kommer att lämna forskningsområdet.Till detta kommer att ganska många av de forskare som hamnade på olika högskoleinstitutioner gled ifrån den rena arbetslivsforskningen. De är mer inne på områden som högskolan prioriterar, och där är kampen om forskningsmedlen hård.Ytterligare ett oroande resultat av regeringens drastiska resursförsvagning är att unga, lovande forskare inte vågar satsa av sina liv på arbetslivsforskning på grund av att det saknas finansiering och stöd i en sådan karriärutveckling.Ministerns svar gör ingen glad. Det duger inte att sitta still i båten. Det duger inte med en tiondels återställare till arbetslivsforskningen. Enligt rapporten från behövs större, riktade satsningar för att vända den negativa utvecklingen för svensk arbetslivsforskning.Varför lyssnar inte ministern och den borgerliga regeringen på det örat? Denna regering står för arbetslinjen, och vi gläder oss åt att sjukfrånvaron i arbetslivet har minskat drastiskt . Vi gläder oss också åt att utvecklingen när det gäller arbetsskador i arbetslivet på många sätt är positiv.Självklart vill vi att vår politik på det här området ska bygga på största möjliga forskningsstöd. Den avgörande skillnaden mellan interpellanten och regeringen är vilken roll man anser att spelade i arbetslivsforskningen. Man måste komma ihåg att arbetslivsforskning och arbetsmiljöforskning är någonting mycket bredare än det som försiggick vid ALI.Jämförelsen mellan det man vann på nedläggningen och det tillskott som ges i forskningspropositionen är som att jämföra äpplen och päron. Väldigt mycket arbetslivsforskning bedrivs nämligen vid lärosäten och finansieras med fakultetsmedel eller med rådsmedel.Som jag skrev i forskningspropositionen anser jag att arbetslivsforskningen bör stärkas. Det var inte någon polemik med regeringen, som lagt ned , utan det var alldeles oavsett den åtgärden. Jag tyckte att den nedläggningen var motiverad av det skälet att vi tror att forskningsexcellens i många fall bättre uppnås när forskningen bedrivs av lärosätena och finansieras så att säga på vanligt sätt och inte i institutsform. Det kan vara motiverat också med forskningsinstitut, vi har ju många sådana, men för oss var nedläggningen av ett sätt att höja kvaliteten på arbetslivsforskningen.En reflexion man kan göra när lyfter fram en rapport som FAS har beställt är att det väl är utmärkt att FAS har det engagemang som rapporten tyder på. är det FAS som till stor del kommer att vara navet i framtidens arbetslivsforskning, och om man där har det engagemanget det väl för att FAS både med de nya 20 miljonerna och med de betydande resurser man har är redo att göra stora insatser vad gäller arbetslivsforskning. Jag tycker att är för pessimistisk. Jag tror att arbetslivsforskningen i har en god framtid.Jag skulle vilja avsluta med en fråga till . Det var en vacker plädering han höll, men hur har han lyckats inom sitt eget parti? Jag har försökt läsa på i Socialdemokraternas budgetalternativ, men där hittar jag inte någon stor satsning på arbetslivsforskning. För att debattposition ska vara riktigt stark vore det, om han vill ha större resurser till arbetslivsforskning, kanske klokt att först försöka övertyga sina egna partivänner. Det är bra att forskningsministern nu säger att han vill stärka arbetslivsforskningen och hänvisar till de 20 miljonerna. Dock räcker det inte; det är en tiondels återställare. Vi behöver egentligen inte diskutera utan det som kommer fram i rapporten, nämligen att det genom nedläggningen försvann från området. Det är det som är bekymmersamt och det som borde oroa forskningsministern lika mycket som det oroar mig.I rapporten från sägs att arbetslivsforskningen tappar mark. Den förlorar kompetens. Forskare lämnar området. Det är negativt för arbetslivsforskningen. Enligt rapporten är det svårt att nu få ett samlat grepp om pågående arbetslivsforskning. Det saknas kunskapsöverblick, kunskapsförmedling och bra statistik. Detta är inte något som jag hittar på utan det är sådant som pekas på i rapporten. Det är också negativt för överföringen från arbetslivsforskningen till arbetslivet. Den överföringen har stannat av. Också detta oroar forskare och fackliga företrädare.I många andra länder gör man tvärtemot vad den borgerliga regeringen gör. Många europeiska länder har olika och betydande forskningsmedel för sektorn. Våra grannländer och satsar stort på arbetslivsforskning. Medan andra länder flyttar fram positionerna backar vi i uttalar sig TCO-ordföranden om den situation som uppkommit och säger att det saknas en kritisk massa för framstående arbetslivsforskning. Vidare säger han sig vara oroad över de konsekvenser detta får för arbetslivet och menar att staten måste ta det grundläggande ansvaret när det gäller finansieringen samt skapa resurser för att bygga upp forskningsmiljöer. på säger i samma tidning: "Det var tråkigt att regeringen inte gjorde en strategisk satsning på arbetsmiljöforskningen. "Vad svarar ministern på detta? Jo, att det görs en tiondels återställare samt ger det allmänna svaret att regeringen har ökat anslagen till universitet och högskolor, vilket är bra. Problemet är att när man gör en genomgång av universitetens strategier tyder de inte på att arbetslivsforskningen får någon framträdande roll eller påtagliga resursförstärkningar . Enligt , som kommenterar även detta, har universiteten inga möjligheter att på kort sikt omprioritera och ta ett övergripande ansvar för arbetslivsforskningen.Fru talman! Jag menar att den borgerliga regeringen satt käppar i hjulet för en väl fungerande arbetslivsforskning. Jag tycker att regeringen har en för passiv hållning. Både och rösterna från TCO och säger att det behövs en samlad insats från regeringen samt att det behövs ett nav, en motor, som driver denna utveckling.Den måste ta ut steglängden och agera för att vända den negativa utvecklingen för svensk arbetslivsforskning. Därför vill jag att högskole- och forskningsministern visar handlingskraft och initiativförmåga och ser till att vi nu får ett agerande från regeringens sida som stärker arbetslivsforskningen. Det har vi inte , och det är det som säger. Jag vill tacka för att han ställt en bra interpellation.Jag är lite fundersam över den argumentation som statsrådet använder när han säger att man från regeringens sida ville höja kvaliteten på arbetslivsforskningen, och man gjorde det genom att lägga ned . Det känns med förlov sagt lite korkat att göra på det sättet.Arbetslivsinstitutet, som alltså ägnade sig åt arbetslivsforskning, var vida känt och hade projekt runt om i . Det var inte bara i man protesterade när regeringen bestämde sig för att lägga ned , utan man gjorde det runt om i världen. Det var professorer till och med i som skrev på protestlistorna och menade att det var helt befängt att lägga ned ett arbetslivsinstitut som hade kommit så långt på forskningsområdet.Min fråga till statsrådet, fru talman, är: Tänker man höja kvaliteten på fler ställen genom att lägga ned sådant som är det bästa har på området? Jag skulle vilja använda mot . Han konstaterade här att det inte är någon idé att återuppta diskussionen om ALI:s nedläggning. Denna nedläggning har vi diskuterat ett stort antal gånger här i kammaren, både i frågedebatter och i sakdebatter. Där har vi olika uppfattning.På den direkta frågan kan jag svara att det finns många sammanhang där man behöver rensa ut gammalt för att få något nytt som är bättre. Det måste man vara redo att göra både i forskningssammanhang och i andra sammanhang i samhället, så det är inget konstigt.Det vi just nu upplever är ett slags omstart av arbetslivsforskningen. Den nya ger en ögonblicksbild av läget mitt i den nystarten. Jag tror inte att man ska fästa alltför stor vikt vid läget som det var precis när detta undersöktes. Det som sker nu är ju att det här forskningsområdet håller på att finna nya former med hjälp av de satsningar som görs.Thomas Strand tycker att det är irrelevant att forskningen totalt sett har fått stora ökningar, men min huvudpoäng är just att arbetslivsforskning till stor del ska söka forskningsanslag på samma meriter som andra forskningsområden. Det som håller hög kvalitet ska få stöd. Så är också verkligheten, vill jag påstå. Det finns massor med bra arbetslivsforskning i , runt om i landet. Nedläggningen av kommer inte i grunden att förändra det faktum att det bedrivs mycket bra arbetslivsforskning i Sverige.Vi har också tagit ett antal andra initiativ. Jag har själv medverkat till en satsning på jämställdhetsforskning när det gäller just arbetsrelaterade sjukdomar. Vi har ett uppdrag till IFAU med för att undersöka om det finns ett samband mellan arbetsmiljösatsningar och lönsamhet. Och, som sagt, de övergripande anslagsökningarna medger ju satsningar på det här området. Det är inte bara fromma förhoppningar från min sida, utan det är något jag vet genom mina resor i landet. Det sker satsningar på viktiga projekt på det här området.Jag vill upprepa min fråga till . Varför har hans eget parti inte lyssnat på ? I era oppositionsmotioner finns ju inte dessa initiativ. Ni föreslår inte att arbetslivsforskning ska bli en strategisk satsning. Ni har inte något stort påslag på det här området. har en del internt arbete att göra om han vill ha en politikomläggning på detta område. Jag kan berätta för högskole- och forskningsministern att vi när vi lade fram vår forskningsmotion hade betydligt mer resurser till forskning än den borgerliga regeringen hade. Det var över 4 miljarder. Vi har mer anslag till arbetslivsforskning. Det är svaret på den frågan.I dag var det en intressant artikel i om just arbetslivsforskning. I artikeln hänvisas till . Men det är fler som är oroade för vad som händer. Här konstateras att det var en väsentlig kapacitetssänkning när ni lade ned . beräknas det kosta i minskade resurser till forskningen.Det är väl bra att forskningsministern talar om att det ska vara en omstart. Men varför skulle man lägga ned och ta bort resurserna? Det behövs resurser för att stärka vårt arbetsliv, vår arbetsmarknad och arbetsmiljö. Mitt i en jobbkris behövs resurser för att se på morgondagens arbetsmarknad.Jag menar att det var ett misstag att lägga ned . Det var ett misstag att dessa resurser försvann från området. Det är flera med mig som säger att det var ett misstag. Av ministerns svar att döma tror jag inte att vi från den borgerliga regeringens sida får höra att det var ett misstag, men jag menar att det var det.I den rapport som FAS nu har släppt lanseras att det ska skapas en eller flera plattformar vid ett eller flera universitet för att stärka forskningen - ett nav eller en motor. Det som hände när lades ned var ju att motorn försvann, och det blev ett vakuum. Många forskare flydde fältet. Därför är det viktigt att vi inte nöjer oss med en tiondels återställare, som ni gör , utan vi behöver mer resurser och ett nav som driver det hela. Då krävs det att den borgerliga regeringen agerar. Tack, statsrådet, för svaret! Statsrådet svarade på min fråga, och det var bra att få reda på att man tycker att det är bra att lägga ned institut som är bland de världsledande, som var. Man bryr sig inte om kvaliteten, utan det viktigaste är ideologin. Då kan man tänka sig att också lägga ned andra institut utifrån sin politiska åskådning. Man är egentligen inte intresserad av kvaliteten, utan det handlar bara om att lägga ned verksamheten.Fru talman! Jag har inget mer att tillföra den här debatten. Än en gång: Det känns som lite fel använd tid att återuppta debatten om ALI:s vara eller inte. Där hade vi olika uppfattning. Ni upprepar era argument. Jag behöver inte upprepa våra.Själva kärnan i vår argumentation var att arbetslivsforskning behövs men att den bör bedrivas i andra former. håller vi på att få dessa andra former.Detta med centrumbildningar tror jag är bra. Det låg ju i själva verket i den anslagsökning som fanns i forskningspropositionen att sådana centrumbildningar ska komma till stånd. Jag vill än en gång erinra om det initiativ som arbetsmarknadsministern, som är intresserad åhörare av denna debatt, har tagit genom att inrätta det arbetsmiljöpolitiska kunskapsrådet. Även det kommer att kunna bli ett slags nav i utvecklingen av framtidens arbetslivsforskning.Vi har inte några olika åsikter om betydelsen av högkvalitativ forskning om arbetsmiljö och arbetsliv. En regering som står för arbetslinjen tycker naturligtvis att bästa tänkbara forskningsstöd på det här området är värdefullt. Vi anser att den forskningspolitik vi för medverkar till att åstadkomma ett lyft också för svensk arbetslivsforskning.