· GX10153 · 2009-12-15 14:34:18 — Jag har ställt den här interpellationen eftersom jag är allvarligt oroad över kommunernas, landstingens och regionernas ekonomi framöver. Det är oerhört jobbigt för kommunerna att ha verksamheten i gång framöver och oerhört besvärligt för kommunpolitikerna att göra budgetar som sträcker sig längre än 2010. Det är viktigt för kommuner och landsting att kunna ha en långsiktig strategi för kommuninvånarnas skull, inte för kommunpolitikernas skull, utan för dem som är i behov av en bra kvalitet i förskolan, skolan, äldrevården, sjukvården och allt annat som är viktiga uppgifter som kommuner och landsting har att utföra för medborgarna och människor som bor i är jag orolig. Regeringen väljer den kortsiktiga lösningen. Regeringen väljer att vänta och vänta och vänta med att ge besked till kommunerna . Det kom ingenting i vårbudgeten. Det kom inget besked . Kommunpolitikerna blev alltmer frustrerade över att de skulle behöva säga upp personal i den kris vi är inne i. Flera kommuner fick också gå så långt att de fick lägga varsel och därmed sänka kvaliteten i kommuner och landsting.Sedan kom höstbudgeten, där det fanns extrapengar till kommunerna. Det var naturligtvis välkommet. Men det finns inte ett ord om hur det ska bli 2011 och 2012. Det finns exempel på kommuner som inte genomför sina uppsägningar på de varsel man har lagt utan i stället tänker lägga varsel , eftersom personalen har uppsägningstid. Då skulle det 2011 gå ut oerhört många kommunanställda och landstingsanställda i arbetslöshet.Om man tittar lite närmare på regeringens budget ser man att regeringen räknar med att 60 000 personer kommer att försvinna ur kommuner och landsting. 60 000 jobb - det är en kvalitetsförsämring utan like. Förutom att man inte kan ge trygghet till barnen i förskolan, en bra sjukvård och en bra äldrevård är det många som kommer att bli uppsagda. Arbetslösheten kommer därmed att öka. Det är mycket allvarligt, eftersom vi är i den jobbkris vi är i.Det är många som säger att det har ljusnat i ekonomin. Det finns hopp om det . Vi ser hur världsekonomin vänder, och därmed kommer också svensk ekonomi att vända. Men arbetslösheten vänder inte. Den ökar bara. Att i det läget som regeringen har gjort välja att ge så kortsiktiga besked till kommunerna är allvarligt och brist på respekt för dem som gör budgetar i kommunerna.Förutom minskade skatteintäkter i kommunerna har kommunerna drabbats av de allt högre socialbidragskostnaderna. Detta har förvärrat kommunernas situation något oerhört. Det finns ingenting som just nu tyder på att socialbidragskostnaderna kommer att minska. Tvärtom har de ökat dramatiskt.Det kommer att försämra kommunernas möjligheter till kvalitet i vård, skola och omsorg mycket mer. Det är allvarligt, . Jag delar interpellantens syn att kommuner och landsting behöver förutsebara ekonomiska förutsättningar, förutsebara statsbidrag och en regering som långsiktiga besked. Men hur har det varit?Under den förra socialdemokratiska regeringen med aktivt stöd av och var frågorna, debatten och utfallen av debatten tyvärr desamma som . Jag skulle gärna vilja se ett mer långsiktigt tänkande i den kommunala finansieringen och planeringen och därmed en långsiktig trygghet för alla.Nu är det olika roller och olika ansvar som vi har om vi är kommunpolitiker, landstingspolitiker eller riksdagspolitiker. Hur fungerar då systemen? Ingen regering, inget parti och ingen annan styr till fullo över framtiden. Ingen kunde förutse den finanskris vi nu börjar se slutet av men som har påverkat alla.Ingen har ambitionen att försämra för någon, tvärtom. Jag är helt övertygad om det. Det är alltså inte fråga om en brist på respekt att situationen är som den är. Jag är däremot övertygad om att vi kommer att behöva en debatt, eller säg gärna dialog, om hur det offentliga uppdraget ska finansieras i framtiden.Hur ska ansvaret för framtida åtaganden fördelas mellan stat, kommuner och landsting? Vi vet att framtiden kommer att se helt annorlunda ut. Andelen äldre i befolkningen ökar, andelen arbetande minskar, och trycket på omsorgen och vården kommer därmed att öka. Trots det har vi förmodligen alla målet en ännu mer utvecklad välfärd.Det innebär att vi måste tänka nytt. Det går inte bara att ställa sig på barrikaden och skrika efter mer pengar. Det är ingen lösning. Det fordras mer. Det fordras tankeverksamhet. Jag hoppas verkligen att alla partier arbetar för att finna lösningarna, eftersom detta är något av en ödesfråga.En av nyckelfrågorna är givetvis sysselsättningen. Det är sysselsättningen som ger lönen, lönen som ger skatten, och skatten som ger välfärden. I krisens under innevarande mandatperiod har regeringen satsat i den kommunala verksamheten. Det är mer än vad någon annan regering gjort under samma tidsram. Satsningen kommer dessutom efter fyra goda år i kommunerna.Regeringen har alltså vidtagit extraordinära åtgärder för att för att stärka kommunerna och stabilisera verksamheten i en svår tid. kan man givetvis önska mer. Men i relation till vad andra regeringar gjort är detta en gigantisk storsatsning.Av interpellantens fråga kan skönjas att man önskar någon form av indexerade statsbidrag eller liknande. Jag vill betona att en sådan förändring knappast är förenlig med den ekonomiska planering som en stat måste ha. Jag konstaterar dessutom att Socialdemokraterna inte valde att ha en sådan viljeinriktning när man satt i regeringsställning.Jag hoppas verkligen att man kvarstår vid den insikten och att det även fortsättningsvis är en udda företeelse i debatten. Vi vet att det är ett parti i kammaren som förordar detta. Men jag hoppas verkligen att Socialdemokraterna tar sitt ansvar vad gäller den delen. Sedan får vi alla gemensamt dra vårt strå till stacken för att finna de långsiktiga och därmed förutsebara lösningarna inom ekonomin.Statsrådets inriktning med utredningen om hur vi ska klara svängningar i de olika konjunkturerna är ett bra första steg i det arbetet. Jag vill tacka både interpellanten och svararen för de olika insatserna. Det är viktigt att vi kan diskutera kommunernas ekonomi.När man ser på de olika frågor som ställs från socialdemokratiskt håll får jag en känsla av att man skjuter på pianisten för det oljud vederbörande åstadkommer men inte bryr sig om att pianot är ostämt, som världsekonomin, eller att det rent av är så att kompositionen inte är särskilt vacker att lyssna till. Det är väldigt symtomatiskt för de frågeställningar vi får.Jag är också väldigt oroad, dock inte så mycket över hur det står till i kommunerna. Det måste jag medge. Jag är mycket mer bekymrad över skatteunderlaget som sådant. Jag är till exempel väldigt bekymrad över utvecklingen på i så att de inte ska kunna betala ordentliga skatter, eller, för att ta ett helt slumpvis exempel, hur det är på i så att de har sysselsättning eller på Volvos karosseriverkstad i Umeå.Det symboliserar själva krisen. Varför får vi inte tillräckligt med skatteunderlag för att man till exempel ska kunna ha ordentlig utbildning i de olika kommunerna? Det handlar om att man får anpassa sig till den volym av utbildning man har.Under förra mandatperioden noterade jag att kommunerna sammantaget fick mer . är fallet ungefär 30 miljarder. Det vill säga större än det beloppet. Det är klart att det är många kommuner som är bekymrade över detta.Herr talman! Under de som jag satt i kommunfullmäktige, i huvudsak under socialdemokratisk ledning, noterade jag att skatteintäkterna gick upp och ned lite efter konjunkturen och sysselsättningsgraden. Detta säger någonting om vad som är allra viktigast. Vi måste se till att våra småföretag, mellanstora företag och stora företag fungerar. Annars blir det absolut ingen stabilitet i kommunernas ekonomier.Det finns också en annan viktig sak när man ser den infallsvinkel som ofta har i sina interpellationer. Är det väldigt bra att kommunerna blir alltmer beroende av statsbidrag? Det är viktigt att ha klart för sig att det inte är en bra utveckling. Friheten att handla i kommunerna ökar om man har egna intäkter. Därför ska man alltid se den typ av statsbidragshöjningar som staten har tvingats till på grund av den finansiella krisen som nödåtgärder. Jag tycker att man har skött det bra.Att statsbidragen varierar är en följd av att skatteunderlaget varierar. Det som jag brukar kalla för Marstrandsmodellen, som man nu funderar på att utreda, nämligen utjämning mellan olika år, är en väldigt viktig indikator för att kommunerna inte ska höja kostnadsnivån utan att man direkt tänker på det när det går väldigt bra. Vi ha sett väldigt många nya idrottshallar och så vidare under högkonjunkturåren, och det kanske inte är det allra bästa. Man måste se till att utjämna konjunkturskillnaderna.Herr talman! Skatteunderlaget skiljer väldigt mycket i kommunerna. Just nu har man det till exempel jättesvårt i där man har väldigt många friställningar. Å andra sidan kan man notera att det socialdemokratiskt styrda är en av de få kommuner som har råd att sänka skatten. Det är också något att fundera på. Skillnaden mellan och är verkligen stor och 2011. Jag tackar interpellanten för en interpellation som gör att vi kan diskutera en viktig fråga här i kammaren.Jag blev glad när jag läste statsrådets svar. Det gäller inte minst den sista delen av svaret, som nämndes av . Där lyfter statsrådet fram möjligheten att titta på stabiliteten konjunkturellt och se det i ett perspektiv som kan gynna kommuner och landsting.Jag tänkte uppehålla mig lite grann vid det unika att vi har tre beskattningsnivåer i . På den andra beskattningsnivå, alltså den som huvudsakligen finansierar hälso- och sjukvården genom landstingsskatten, finns det ett problem. Man hamnar i kläm mellan att leva upp till å ena sidan kommunallagens ansvar för att hålla stabiliteten och budgeten i balans, å andra sidan hälso- och sjukvårdslagens krav på att ge lika och rättvis vård till alla medborgare i detta land.Under alla år som Socialdemokraterna har styrt det här landet, herr talman, har man inte bekymrat sig så mycket om diskrepansen mellan att i första hand titta på budgeten och i andra hand till uppdraget, det vill säga efterlevandet av hälso- och sjukvårdslagen.Jag kan tycka att det svar som statsrådet nu ger, nämligen att man tillsätter en utredning för att stärka stabiliteten konjunkturellt, säkert också kan medföra nytta i så måtto att också kan komma att fokusera mer på att leva upp till hälso- och sjukvårdslagen.Ett av de största problemen i svensk sjukvård är den ojämlikhet och den orättvisa som finns mellan de olika sjukvårdshuvudmännens sätt att bedriva vården runt om i landet. Här tror jag att det finns en ytterligare poäng i det som statsrådet glädjande nog har aviserat här i kammaren i dag.Den andra poäng som statsrådet lyfter fram när framför att det inte kommer några pengar är att det kommer stora pengar. Det kommer mer pengar än vad kommunerna vill ha, som statsrådet också lyfte fram. Det är 17 miljarder som dessutom späds på med 5 miljarder till, så pengar sätts det av!Då måste man ställa sig frågan: Hur kan regeringen under en global finanskris skaka fram så här mycket pengar? Är man oansvarig med statsfinanserna? Nej, på inget sätt är man det. Regeringen har tagit tag i någonting annat som har diskuterats i negativ bemärkelse från oppositionen, nämligen att minska ohälsotalet. Man har en effektiv jobblinje från alliansens sida. Man har dessutom sett till att efter stor försummelse se över sjukvårdsförsäkringens reform så att vi också har en arbetslinje för dem som kanske inte har full arbetskapacitet men väl dold sådan. Det var de som tidigare försattes i passiv långtidssjukskrivning eller förtidspension. Dessa människor kan nu komma tillbaka i en helt annan omfattning till arbetslivet. Det leder inte bara till att de själva mår bättre och får bättre hälsa utan också till det faktum att de är med och bidrar till skatteintäkter. Det gör den här typen av reform möjlig även under en brinnande global finanskris i vårt land. Det är också därför kanske kommer bäst ut ur den här krisen jämfört med många andra liknande länder runt om i Europa.Jag skulle vilja sammanfatta detta, herr talman. Jag tycker att statsrådet ger ett svar på interpellationen som ger oss möjlighet att blicka positivt framåt. Jag har i mitt fall fokus på landstingen, och jag ser där en möjlighet att inte alltid fastna i tråkiga budgetdebatter utan förhoppningsvis se en stabilitet inom sektorn. Då kan vi fokusera på uppdraget inom hälso- och sjukvårdslagen.Samtidigt vill jag berömma alliansregeringen för dess goda ambitioner att minska ohälsotalet. Regeringen har sett till att få en sjukvårdsreform på plats där vi ser en arbetskapacitet också för dem som kanske inte har full arbetskapacitet men som kan vara med och bidra så att vi har resurser att göra dessa reformer även i trånga finansiella situationer. frågar vad regeringen tänker göra för att säkerställa att kommuner och landsting får förutsägbara ekonomiska villkor. Jag har svarat på det. En av de centrala delarna i mitt svar är att vi har sett till att det har tillkommit . Vi skissar nu också på direktiv till en utredning som ska titta på möjligheterna till buffertar som skapar bättre förutsägbarhet.Jag tycker att det är intressant att läsa interpellation, herr talman. Där får man inte så mycket känslan av att världen befinner sig i en ekonomisk kris - en av de djupaste vi har sett . Länder som för inte så länge sedan framhölls som förebilder - låt oss ta och som exempel - har underskott på . Jämför det med som har ett underskott på ! Hur ska det då se ut i de länderna? Hur stora statsbidrag ska de ha? Vad ska de göra för att skapa förutsägbarhet?Min poäng, herr talman, är att i har det här hanterats på ett sätt som jag tror att vi kan rakryggade möta väljarna med. Vi har skjutit till oväntat mycket pengar för att klara ut det som har drabbat världen.Men tycker tydligen ändå att det är för lite. Jag håller med om att den välfärd som produceras av våra kommuner och landsting är ovärderlig och att satsningar där alltid är välkomna. Men vi kan inte äventyra statens finanser. Då äventyrar vi i förlängningen också det som är den kommunala välfärdens fundament.När man tittar på Socialdemokraternas alternativ ser man att ni vill satsa mer på kommunerna. Ni kallar det för breda satsningar, det vill säga sysselsättningsstöd och öronmärkta satsningar. Men ni har inga höjda statsbidrag, noterar jag. Om vi försöker tolka det här välvilligt och tittar på vad det ni föreslår innebär för skola och personal är det ca 2 miljarder nästa år.Då är det glädjande att den ekonomiska situationen och läget har förbättrats sedan budgetpropositionen lades fram . Tillväxten blir inte de som vi trodde i budgetpropositionen, utan snarare . Det råkar vara så att till grund för den bedömningen ligger just en ljusare bedömning av hushållens konsumtion och en förbättrad situation på arbetsmarknaden. Fler arbetade timmar är den hårda kärnan i och landstingskommunal ekonomi. Det innebär högre skatteintäkter.Nu gör vi bedömningen att kommunsektorns finanser förbättras 2010 jämfört med vad vi trodde i budgetpropositionen. Totalt stiger inkomsterna med nästan . Men utgifterna stiger också med ungefär 2 miljarder.Förbättringen, herr talman, i det som sker är alltså ungefär de 2 miljarder som Socialdemokraterna vill ta fram genom skattehöjningar och sådant. Det kommer fram genom den bättre ekonomiska utveckling som vi ser i vår omvärld och genom att är väl förberett för att ha ett bra utgångsläge när konjunkturen nu vänder. Kanske borde och fråga sig om inte den förda ekonomiska politiken faktiskt har vissa poänger. Först och främst säger att det inte var så stor skillnad när det gäller statsbidragen - bara 2 miljarder. Det var väl ungefär det sade. Men den stora skillnaden, , ligger i vårt budgetalternativ. Vi har nämligen ett långsiktigt alternativ. Vi ger besked till kommunerna 2011 och 2012.Det är detta som är den stora bristen från regeringens sida. Precis som andra interpellanter har påpekat behöver kommuner och landsting långsiktiga besked för att kunna göra sina budgetar och för att kunna ge bra kvalitet till människorna som bor runt omkring här i . Det handlar om kvalitet i förskolan, i skolan, i sjukvården och i äldreomsorgen. Men regeringen vägrar att ge långsiktiga besked till kommunerna. Det är det som oroar mig mest.Utöver detta försämras kommunernas ekonomi genom att socialbidragen ökar så markant. Dessutom har regeringen själv räknat med att 60 000 personer inom kommuner och landsting kommer att få sluta sina arbeten. Det är inga roliga besked när vi har så hög arbetslöshet. Det är mycket allvarligt.Mats frågar sig varför har kommit ut bättre ur krisen än vad flera andra länder har gjort. Efter den förra krisen när den borgerliga regeringen styrde byggde vi upp stabila finanser här i . Vi såg till att vi hade kontroll, att vi hade en fristående riksbank och kontroll på ekonomin. Dessutom byggde den socialdemokratiska regeringen upp ett överskott. Det var ett överskott som vi lämnade ifrån oss. Vi började alltså bra innan krisen kom. Sedan slog krisen till, och vi har ett budgetunderskott på 100 miljarder. Det är något mindre än andra länder, men det beror just på att vi startade i ett sådant högt läge och att vi har byggt upp så stabila ordningsregler i sedan den förra krisen. Det är av det skälet vi kommer ut bättre hittills.Dessutom har den borgerliga regeringen förvärrat krisen i genom att försämra a-kassan så brutalt och slänga ut människor från en ekonomisk trygghet. 500 miljoner människor har lämnat a-kassan. Ni har skurit ned komvux, ni har stoppat nybyggnation av bostäder och så vidare. Allt detta har gjort att det har blivit värre under krisen än vad det skulle ha kunnat vara. hade vi trygghetssystem för sjuka och för arbetslösa, och känner dessa personer en stor oro. Det har förvärrat krisen.Låt mig återgå till min grundfråga, nämligen de långsiktiga beskeden till kommunerna. Det behövs besked som sträcker sig längre än i taget. Man ska inte komma med beskeden när många kommuner redan har lagt sina budgetar. Det är den stora bristen. Ni kör med något slag akututryckning och slänger fram kortsiktiga lösningar. Det är inte bra.Om jag sade fel förut vill jag säga att jag naturligtvis menade 500 000 arbetslösa som står utan ekonomisk trygghet när vi befinner oss i en situation med hög arbetslöshet. Det har förvärrat krisen ytterligare att dessa människor inte känner någon trygghet alls. Det finns mycket att kommentera i inlägg. Jag har en fundering. Det gäller de här stabila redskapen som säger tillkom efter den förra krisen. Ett av de partier som samarbetar med vill riva ned de här redskapen. Det intressanta är hur framtiden och långsiktigheten ser ut med en alternativ regering.Vi kan konstatera att kommuner och landsting har ca 1,1 miljon anställda. Det är alltså en viktig arbetsgivare vi talar om. Det är också en arbetsgivare som står för mycket av den trygghet vi efterfrågar i vardagen. Det är alltså viktigt att hålla dialogen öppen, rak och resultatinriktad med dem som är verksamma på det här området.Jag har själv suttit på både kommunstolen och landstingstolen, och sitter jag i . Jag har dagliga kontakter med dem som är aktiva. Jag tror att det behövs för att vi ska förstå situationen för dem som arbetar med politik på de här områdena.Samtidigt ska vi ha klart för oss att vi är olika parter som ska ta till vara ett gemensamt intresse hos våra uppdragsgivare. Det är alltså ingen lätt situation, men den ska ändå lösas på ett bra sätt. Det här kräver ett ansvar från alla inblandade parter. Jag kan konstatera att oavsett hur regeringen än ser ut i är det inget orakel som sitter där. politik har lärt mig att så är det faktiskt.En nyckelfråga i det här arbetet är givetvis jobben, precis som ministern sade. I mitt tidigare inlägg sade jag att jobben ger lön, lönen ger skatt och skatten ger välfärd.Det handlar också om skatteutjämningssystemet. Våra kommuner och landsting ser olika ut och har olika skattebaser. Förmågan att ta ansvar ser olika ut i de här kommunerna. Det är alltså viktigt att betona att samhället bidrar till att alla kommuner ges samma grundförutsättningar att sköta sina åtaganden. Situationen i en glesbygdskommun där två tredjedelar jobbar inom äldreomsorgen är inte densamma som i . Därför har vi som riksdagspolitiker en viktig uppgift att verkligen föra ut budskapet och få fram den solidariska synen så att den genomsyrar allt arbete. nämner att när den borgerliga regeringen tog över var det stabila förhållanden uppsatta av Socialdemokraterna. Vi upplevde en annan bild. Vi upplevde ett land med massarbetslöshet. Vi hade 1,4 miljoner människor i arbetsför ålder som befanns sig i utanförskap och hade primär bidragsförsörjning. Då kan man ställa sig frågan på vilket sätt detta skulle innebära en stabilitet för de långsiktiga finanserna vare sig pengarna tas från staten, landstingen eller kommunerna.Genom jobblinjen, som sattes i gång när alliansregeringen tog vid, kunde vi under de goda åren fram till dess att den globala finanskrisen slog till se 100 000 och åter 100 000 fler komma i arbete. Trots att finanskrisen har drabbat oss kan vi säga - det är naturligtvis svårt att leda sådana här siffror i bevis - att uppskattningsvis 80 000 fler än annars trots allt har ett arbete genom alliansens jobbfrämjande politik. Förutsättningarna för att vi ska kunna ha långsiktig stabilitet i ekonomin är, precis som säger, att fler arbetar och att färre försörjer sig på bidrag.Sedan tar upp frågan att vi låter folk stå utanför tryggheten. Låt mig då påminna om att när Socialdemokraterna regerade hade vi som maxtal 140 personer som gick ut i förtidspension. 4 000 gick ut i permanent förtidspension. har vi fått ned den siffran till 1 700. Tror att detta är människor som är utslängda? Då ska jag tala om att det finns vetenskapliga studier som belägger att om man är försatt i förtidspension har man en sju gånger ökad dödlighet jämfört med om man har en arbetsgemenskap och ett arbete att gå till. Detta är ingen humanistisk politik. Det handlar om ekonomi och lika mycket om humanism. Socialdemokraterna har inte förstått att det inte kan vara meningsfullt att försörja sig på förtidspension. Det är dessutom skadligt om man har arbetsförmåga. Detta rättar alliansregeringen till. efterlyser långsiktigt stabila besked till kommunsektorn. Jag bläddrar i den socialdemokratiska motionen, och under punkten 6:3 finner jag: Investera mer i personal i välfärden. Långsiktigheten där består av öronmärkta pengar , det vill säga 2010, 2011 och 2012. Det kallar ni breda satsningar. Det är 2, 4 och 5 miljarder. Sedan har ni ytterligare en del riktade tillfälliga satsningar . Är detta den långsiktiga stabilitet som erbjuder, tror jag inte att man kommer att göra vågen ute i Kommunsverige för planeringsförutsättningarna.Monica målar väldigt gärna en nattsvart bild av kommunsektorn. Jag håller med om att läget är tufft. Visst är det så, annars hade vi inte föreslagit 17 miljarder i extrapengar. Det är den största satsning som någonsin har gjorts i extra statsbidrag till kommunsektorn.En del kan kanske förklaras av roll att företräda oppositionen. Jag har själv befunnit mig i den rollen . Jag vet ungefär hur det är.Jag skulle vilja peka på några saker som sker, förutom det förbättrade ekonomiska läget, på kvalitetssidan. Enligt Svenskt Kvalitetsindex mätning har medborgarnas nöjdhet ökat från 65,6 till 67,4. Det är särskilt kärnområdena skola, äldrevård, sjukvård och hemtjänst som man anser har förbättrats. Det skulle man knappast kunna tro när man lyssnar på här i dag.Sedan återkommer till sysselsättningsläget. Jag är också oroad. Enligt Arbetsförmedlingens senaste statistik, som är för oktober , blev 5 704 personer varslade den månaden. Av dessa 5 704 personer var 333 personer kommunalt anställda. Ingen landstingsanställd varslades den månaden.