· GW10581 · 2009-09-10 15:09:02 — har frågat mig om jag kommer att ta initiativ till förändringar av hur arbetslösheten mäts.Sven-Erik uppger att jag i medierna har hävdat att den nuvarande statistiken är missvisande. Låt mig börja med att tydliggöra en sak som han verkar ha missförstått: Det är inte den officiella arbetslöshetsdefinitionen som är missvisande utan det är de felaktiga tolkningarna av vad statistiken egentligen visar som ställer till problem.Enligt den officiella definitionen för arbetslöshet, som tillämpar i sina nationella publiceringar, mäts arbetslösheten som andelen av det totala antalet personer i arbetskraften som söker och kan ta arbete. Jag vill direkt understryka att det är denna definition som gäller och att det är den vi ska hålla oss till. Men med detta sagt måste jag också poängtera hur viktigt det är att de som använder sig av denna statistik förstår vad den visar och inte misstolkar den.Under årets första kvartal var ungdomsarbetslösheten enligt denna officiella definition . Detta har tyvärr misstolkats och missförståtts av många, vilket har resulterat i en allmän uppfattning om att var fjärde svensk ungdom var arbetslös. Att arbetslösheten bland ungdomar var innebär att var fjärde ungdom som tillhörde arbetskraften var utan arbete, sökte och kunde ta ett arbete. Alla ungdomar tillhör dock inte arbetskraften eftersom många till exempel studerar utan att arbeta eller söka arbete. Vidare är det viktigt att känna till att nära hälften av de ungdomar som definieras som arbetslösa bedriver heltidsstudier och att av dessa betraktar sig själva som huvudsakligen studerande och inte arbetssökande.Att uppmärksamma dessa aspekter är inte på något sätt en statistisk exercis eller kritik av den officiella definitionen utan ett seriöst försök att förstå och få en mer nyanserad bild av dessa ungdomars situation.Mot denna bakgrund anser jag inte att den gällande officiella arbetslöshetsdefinitionen är missvisande och avser därför inte att vidta några åtgärder på detta område. Jag vill tacka för svaret, arbetsmarknadsministern. Anledningen till att jag ställde den här interpellationen är att vi har varit inne och snuddat vid den här diskussionen tidigare.Det är ganska intressant att gå tillbaka och titta lite grann. Jag minns mycket väl den diskussion som var 2006. Då förde den dåvarande oppositionen, nuvarande regeringspartierna, en våldsam diskussion om att vi hade en arbetslöshetsstatistik som var missvisande och att den dåvarande regeringen försökte gömma undan arbetslöshet genom att använda siffror som inte var relevanta i verkligheten. Då hette det att vi skulle ha en statistik som var jämförbar med den som man hade i de övriga europeiska länderna.Under den senaste tiden har jag noterat, och det är också anledningen till min interpellation, att arbetsmarknadsministern i stället för att vid olika tillfällen tala om vad han tänker göra åt ungdomsarbetslösheten har börjat prata om statistiken och hur den ska tolkas. Han säger att det inte är så illa som det ser ut, att man ska se det på det här sättet i stället, att det är så här många som egentligen är arbetslösa och att den siffra som EU-statistiken ger inte är relevant för svenska förhållanden utan att det är så här det ska läsas. Om vi har en sådan statistik blir ju förvirringen total.Jag såg att till och med Svenskt Näringslivs vd kommenterade vad arbetsmarknadsministern skrivit i . Med anledning av detta sade : Att försöka avdramatisera ungdomsarbetslösheten är möjligen bra för regeringen, men utomordentligt skadligt för svenska ungdomar och svensk ekonomi i stort. Han menade väl egentligen att det är bättre att komma fram till åtgärderna än att föra statistik.Den 18 december 2006 säger att en av de största stridsfrågorna i valet handlade om hur hög arbetslösheten egentligen var. Den borgerliga alliansen anklagade för att skönmåla statistiken. I vår kommer att gå över till att mäta arbetslösheten som bland annat EU gör, säger arbetsmarknadsminister . Det är viktigt att vi har en jämförbar statistik som vi kan lita på.Nu har vi fått den statistik som ni längtade så hemskt mycket efter 2006. När de siffrorna sedan kommer in misstolkar oppositionen dem när vi hänvisar till de siffror som statistiken visar. Då ska vi dissekera den och ta fram andra siffror.Vi har en statistik som vi inte får använda här i debatten, för då blir vi anklagade för att vi använder fel uppgifter. Jag blev anklagad av för att jag som gruppledare sänkte mig till att använda den här statistiken eftersom den är fel.Har vi en så fruktansvärt fel statistik i , arbetsmarknadsministern, tycker jag att arbetsmarknadsministern, som ordförande i hela EU just , borde ta fram siffror som vi ärligt kan använda när vi diskuterar arbetslösheten i stället för att använda halva debattiden till att säga vad det egentligen är som gäller. Men det är ju ett ypperligt tillfälle för regeringen och arbetsmarknadsministern att slippa tala om åtgärder och problem och i stället försöka dissekera statistiken i sig och peka på att det inte är så farligt, att arbetslösheten är mycket lägre, att det inte är så många ungdomar som är arbetslösa, att statistiken visar fel, att den inte är jämförbar i och att de svenska förhållandena inte är sådana.Jag tycker att det är väldigt fel. Jag är lite missnöjd med svaret. Arbetsmarknadsministern är nöjd med statistiken, men han ska ändå förklara bort den överallt och säga att det inte ser ut så egentligen. Är det så vi ska fortsätta resten av den här mandatperioden? Ska vi använda siffrorna eller ska vi använda någonting annat? Tänker arbetsmarknadsministern ta initiativ till att vi får en statistik som vi ärligt kan diskutera med varandra? Det var det jag ville ha svar på. Därför är jag missnöjd med svaret. Jag återkommer till min déjà vu-upplevelse. Det är mycket av det under den här dagen.Jag satt i samma lokal i och hade en debatt under EU-valkampanjen. Då kom just detta med arbetslösheten och arbetslöshetssiffrorna upp. En av de borgerliga debattörerna, dock icke från arbetsmarknadsministerns parti, sade då att det egentligen var så här många, att det inte alls var så utan att jag övertolkade allting. Men det här är ju det sätt man räknade på. I debatt efter debatt talade man om för oss att det inte var så farligt.Jag håller egentligen med om vad arbetsmarknadsministern säger. De som studerar på heltid uppfattar inte sig själva som arbetslösa och ska självklart inte räknas som arbetslösa per definition. Det verkar väldigt konstigt.Låt mig ta upp en annan grupp. Jag är vice ordförande i . Jag tillhör de lyckliga personerna med epilepsi. Jag brukar säga att jag har ett anfall per mandatperiod. Det brukar faktiskt stämma. Men jag har systrar och bröder i förbundet som kanske har tre fyra anfall , och de har också oftast lite minnesproblem och kan inte jobba på grund av detta. De kanske skulle kunna jobba en halv dag eller , vad vet jag? Det är mycket möjligt. Det kan jag inte bedöma. Ska dessa räknas in i statistiken?Jag tycker att det här är intressant. återfaller man till att dissekera statistiken. När vi hade makten skulle alla som var studerande, alla som gick i någon form av utbildning och framför allt alla förtidspensionärer räknas in oaktat om förtidspensionärerna kunde arbeta eller inte. Det är detta jag tycker är så intressant. Det vore väldigt bra om man kunde få ett svar på var ministern står nu.Sedan skulle jag vilja ställa en sista fråga: Varför kan vi inte sätta oss ned och diskutera dessa frågor för att komma fram till hur vi ska ha vår statistik? Vi kan gärna ha de gemensamma reglerna för , men det vore bra om vi hade samma statistik och gjorde samma tolkning så att vi inte behövde ha debatter om just statistiken. Jag tror att svenska folket tycker att vi är ganska tramsiga när vi debatterar vad som ska finnas i statistiken eller inte. Jag är lite inne på tankespår. Statistiken är inte till för sin egen skull. Statistiken är avsedd att fånga situationen för de här personerna i den här åldersgruppen. Är den vilseledande på den punkten bör man komplettera den med andra mätmetoder och eventuellt annan statistik. Mitt svar på den här frågan om att strida om statistiken är egentligen att man bör ha två statistiska serier som man använder, dels den EU-gemensamma, dels en EU-gemensam statistik där man i första hand har rensat för de här studenterna. De har en helt annan social situation än de som är arbetslösa och inte studerar. De har en annan situation än de som egentligen är heltidsstuderande. Det fångar den här statistiken inte upp över huvud taget.Vi har en parallell som vi sannolikt har diskuterat massor med gånger här i kammaren, nämligen bnp. Vad är det bnp mäter? Ja, den mäter bara en del. Den mäter till exempel inte fördelningen av resurser och förmögenheter i ekonomin, vilket är väldigt viktig information. Vad gör man då? Jo, man använder sig av ytterligare, kompletterande information och kompletterande statistik. Svaret på den här frågan är väl alltså egentligen att man bör använda sig av minst två statistiska serier. Man kan ju hålla två tankar i huvudet , det tror jag faktiskt, åtminstone om man har suttit i minst en mandatperiod, skulle jag vilja säga. Det går.Det finns också en annan aspekt på det här, och det är det att i alla EU-länder ökar antalet studenter som en andel av åldersgrupperna. Studenterna går fram och tillbaka mellan att studera och arbeta. Här finns alltså en strukturell förklaring till varför ungdomsarbetslösheten kommer att öka med det måttet som man nu har EU-gemensamt. Antag att vi i har fördubblat antalet studenter . Om vi skulle göra en fördubbling igen skulle ungdomsarbetslösheten så som den mätes öka enbart av det skälet. Men det är inte det, att man ska ha en kraftig ökning av ungdomsarbetslösheten, som vi tänker oss när vi säger att antalet studenter fördubblas. Det blir helt fel att diskutera på det sättet.Min rekommendation till arbetsmarknadsministern är att arbeta för att man får två statistiska serier som är jämförbara på EU-nivå. har helt rätt. Jag tror att vi framstår som rätt tramsiga när vi håller på med statistikdebatter när det faktiskt går arbetslösa ungdomar där ute som vill ha ett jobb att gå till. Det är vi helt överens om.Sven-Erik anklagade mig för att mest prata statistik i stället för åtgärder, men det beror på att interpellationen handlade just om statistiken och måttet. Jag försökte svara på frågan.I grund och botten är det så att vi bad SCB att mäta på samma sätt som i ILO-måttet. är det FN-organ som arbetar med arbetslivsrelaterade frågor. Det här är ett internationellt vedertaget mått. Vi kan naturligtvis ha många och väldigt bra diskussioner om vad det faktiskt visar, men det är det stora internationella mått som finns.Det vi vände oss emot var att vi var det enda land, tillsammans med , som officiellt redovisade någonting annat. I grunden är det nog en bra idé att vi ansluter oss och får en internationellt jämförbar statistik. Men det undantar oss inte från skyldigheten att försöka förstå vad statistiken visar. Det där är naturligtvis en svår nyansering, därför att det då säkert framstår som att man skulle fly från den statistik som man själv har tillgång till. Det är dock inte meningen, ska jag säga. Det är verkligen inte så.Min poäng är bara den att vi inte kan dra alla ungdomar över en kam. Deras omständigheter ser oerhört olika ut. var inne på rätt spår, tycker jag. Det är klart att om hälften av ungdomarna som är registrerat arbetslösa pluggar heltid och är registrerat arbetslösa för att de söker en timmes extrajobb eller mer är det en annan typ av ungdomar än den knappa tredjedel av de registrerat arbetslösa ungdomarna som är helt passiva och sysslolösa och som varken pluggar, jobbar eller finns i någon typ av insats.Poängen är att nu har vi den statistik och det mått som man har i ILO-sammanhang och som är det internationellt vedertagna måttet. Sedan, för att öka vår förståelse och för att bli bättre på att göra rätt sak för rätt typ av ungdomar, måste vi gå bakom statistiken och - lite grann som var inne på - se på vad den betyder egentligen. Vad är det för olika grupper? På vilket sätt kan vi utforma politiken så att vi når dem? Det måste vi göra just därför att vi inte kan dra alla över en kam.Sven-Erik citerade - det fina citatet! Ja, han argumenterar naturligtvis för att ta bort turordningsreglerna i LAS för ungdomar, och det var därför han ville använda sig av den statistiken. Det hoppas jag verkligen inte är en åsikt som delar, att man ska använda statistiken i det syftet, för då står vi en bit ifrån varandra. Beträffande LAS, arbetsmarknadsministern, har inte jag något behov av att ansluta mig till arbetsmarknadsministerns uppfattning utan det är arbetsmarknadsministern som retoriskt ansluter sig till den uppfattning som jag har haft under hela mitt aktiva liv. Så är det. Frågan är vad arbetsmarknadsministern kommer att tycka när det gäller LAS om han klarar valet . Det är en intressant fråga som vi inte vet svaret på nu.Slutsatsen av arbetsmarknadsministerns svar är att den statistik vi har ska vi ha. Den kommer vi att fortsätta att använda. Vi kan ju inte ha två olika sorters statistik, så att vi använder den ena den ena gången och den andra den , som sade. Så kan vi ju inte ha det! Det var precis där kritiken var under den förra mandatperioden, nämligen att vi skulle ha en typ av statistik som vi kunde diskutera därför att då blev, vid det tillfället, den dåvarande socialdemokratiska regeringen anklagad för att ha en statistik som inte var jämförbar och att vi hade bättre siffror än övriga därför att vi använde annan statistik precis som . Det är helt rätt, arbetsmarknadsministern. Det var ju det vi skulle komma ifrån för att få det jämförbart.Sedan är det en definition av arbetslöshet som man kan diskutera i sig. Är bara den arbetslös som är helt arbetslös? Eller är den som jobbar och söker jobb till också arbetslös? Ja, jag tycker det, till viss del. En heltidsstuderande som vill ha ett jobb därför att studiepengarna inte räcker till för att betala studentlägenheten och för att kunna leva drägligt - det är ju den vanliga situationen för många studenter om man inte har föräldrar som kan betala hyra och sådant - söker jobb för att kunna få en viss ersättning. Den är ju arbetslös till viss del också. På så sätt är statistiken riktig. Den personen söker jobb men får inte det i den form som den eftersöker.Ska man späda på det där kan man också säga: Hur många heltidsstuderande är det som söker extrajobb för att späda ut sin studieersättning och som inte får jobb och som inte anmäler sig till Arbetsförmedlingen? Det blir ett slags mörkertal också. Jag ska inte använda det på något sätt, men jag tror säkert att det förekommer.Det är klart att arbetsmarknadsministern i den här debatten ska diskutera statistik, det är ju det vi ska tala om. Varför jag tog upp det här var för att jag noterat att arbetsmarknadsministern när han har rest i , bland annat i men även på andra ställen, har tagit upp detta med statistiken som ett problem för att den ska tolkas på ett annat sätt. Det var därför jag ställde interpellationen.Det är regeringen själv, genom sin arbetsmarknadsminister bland annat, som ifrågasätter statistiken när man säger att arbetslösheten är så här hög. Ja, då ska man tolka den så här! Så här ser den ut, och så här ska den användas! Då är vi på det där sluttande planet. Då kan man hänvisa till att så här många är det som är heltidsarbetslösa. Det är det som är huvudproblemet. Det är det vi ska rikta in oss på. Det andra struntar vi i just . Det är det här som är problemet, och det andra får vi ta sen. Det är ju så ni säger när ni delar upp det. Det tycker jag är felaktigt med tanke på hur det var.Men jag har fått besked. Jag kan säga att jag var missnöjd med det första svaret eftersom arbetsmarknadsministern inte ville göra någonting åt det. Man kan säga att jag väl är nöjd nu att vi ska ha den här statistiken. Då håller vi oss till den här statistiken, och så för vi diskussioner utifrån den om det är på det sättet. Det var ju så ni ville ha det under förra mandatperioden, men då kan vi ju inte ständigt hålla på under resans gång och diskutera att det är andra siffror som gäller och hänvisa till dem.Det viktigaste är att i den här debatten, inte minst från arbetsmarknadsministern själv, inte lägga ut dimridåer och hålla på och diskutera statistiken. Vad vi som opposition vill ha är kraftfulla åtgärder för att göra någonting åt de ungdomar som saknar jobb så att de kommer ut och får arbeta. Det måste vara det viktigaste. Använd inte statistiken för att förklara bort och säga att det inte är så illa som det är. Det är illa nog så länge en ung person söker jobb och inte får det. Så länge det är så kan varken regering eller opposition vara nöjda. Det är egentligen bara två små saker jag vill säga. Det ena är att jag blir lite konfunderad när man från talarstolen säger att om man ökar antalet studenter skulle detta på något sätt minska ungdomsarbetslösheten. Det vet jag inte, men jag menar, är det inte positivt? Vi borde väl i stället se positivt på att det är fler ungdomar som faktiskt studerar och tar högskolepoäng. Man borde väl inte krångla till det och säga att de här ungdomarna är någonting annat.Sedan måste jag bara få gå tillbaka och säga att vi måste gå bakom statistiken. Det är vi nog alla överens om. Problemet är bara att det hette att vi tricksade med statistiken när vi försökte göra det och lämna förklaringar på det här. Det är det som blir så konstigt när man använder sig av nästan samma argumentation som vi gjorde förra mandatperioden. Det, herr talman, tycker jag blir väldigt konstigt i den här debatten. Det var också därför jag ville delta i debatten . Jag tyckte att debatten före förra valet var väldigt konstig, men jag tycker att den blir ännu konstigare eftersom de partier som då var i opposition förde det motsatta resonemanget då jämfört med vad vi hör från majoritetssidan. Det tycker jag är intressant. Jag vill nog ändå strida för tesen att man kan hålla två tankar i huvudet . Det finns ju på massor av områden, inte minst på arbetsmarknadens område, flera olika mått som man använder för att fånga hur situationen ser ut på arbetsmarknaden. Vi har vakanser, varsel, sysselsättning, olika åldersgrupper, män, kvinnor och så vidare. Det är massor av statistik som syftar till att belysa hur arbetsmarknaden fungerar och hur situationen på arbetsmarknaden ser ut ur olika aspekter och olika gruppers synvinklar. Med bnp är det likadant. Det handlar ju bara om antal kronor per capita i den enklaste formen. Men vi har ju också medellivslängd, barnadödlighet och så vidare - massor av indikatorer på vad som är levnadsstandarden i ett land.Därför tycker jag att det inte alls är orimligt att man har minst en serie till för att belysa ungdomsarbetslösheten, det vill säga med och utan heltidsstuderande - eller för den delen halvtidsstuderande, om man kan knäcka den definitionsfrågan - studenter.Alltså: Fram för mer information och mer kunskap! Jag tror inte alls att det är omöjligt att hålla det i huvudet. Även i statistiska sammanhang gäller väl devisen att mångfald är bättre än enfald. Det tycker jag egentligen sammanfattar detta.Carl B pratar om att man skulle kunna ha två tankar i huvudet . Just när det gäller redovisning och förståelse för arbetsmarknadens funktionssätt tror jag att man får ha ganska många tankar i huvudet samtidigt.Det jag menar är inte att man inte ska ha de vedertagna internationella ILO-måtten som definierar olika saker så att vi kan ha jämförbar statistik. Men man måste ändå förstå vad man ser. Man måste titta på vad statistiken och delarna består av. Därför behöver man, som säger, många underlag och många faktorer som mäts fram och tillbaka. Det handlar om flödesstatistik och annan statistik - alla de delar som ökar ens förståelse av vilken siffra man läser.Sven-Erik , använd du den statistik som finns med i ILO-statistiken! Det är jättebra. Men jag kommer i gengäld att fråga dig i så fall vad du avser att göra åt delarna och vad som ligger bakom, för det måste vi också kunna diskutera.Kraftfulla åtgärder bad om. Jag håller med. Men för att kunna designa dem så att de får effekt måste man, tycker jag, förstå vilka behoven är. Och behoven, vilket jag tycker att mycket klokt var inne på, är olika för olika typer av ungdomar. Därför måste man förstå att alla ungdomar inte är likadana. Oavsett om man använder sig av de gamla eller de nya måtten måste man kunna kvalificera debatten något och tränga bakom siffrorna för att förstå hur det faktiskt ser ut. Sedan är det inte säkert att vi kommer till samma slutsats - det skulle förvåna. Men vi har åtminstone en bild av saker och ting som vi kan utgå från.Sedan är det naturligtvis så att man kan säga i princip vad som helst med statistik. Lite grann på det temat är det. Vi kommer säkert att använda oss av olika dimensioner av de här olika indikatorerna för att illustrera olika problem. Det tillhör ju debatten. Den officiella statistiken har vi nu ILO-konform, det vill säga vi mäter och redovisar den som alla andra ILO-länder, och den är därmed också Eurostatkonform. Det är bra att det är på det sättet. Men återigen: Det förtar inte vår skyldighet att tränga bortom siffrorna, att förstå vad de betyder och att därmed ha ett ännu bättre underlag för att skapa de politiska lösningar som vi vill åstadkomma. Så enkel är ekvationen.Hälften av ungdomarna pluggar på heltid och söker en timmes jobb . Ja, de har en annan typ av problem än de som är helt sysslolösa, de som varken pluggar, jobbar eller finns i någon insats. Vi vet knappt var de finns och knappt vad de heter. För mig är det en prioriterad grupp. Det gäller att se till att de kommer tillbaka och har möjlighet att hitta vägar tillbaka in i utbildningssystemet eller till arbetsmarknaden. Slutsatsen av detta är naturligtvis att politikens inriktning och utformning måste se olika ut beroende på vilka som utgör målgruppen i sammanhanget.Sedan är det svårt med statistik. Man kan ta ett land som , som ju har en registrerad mycket lägre arbetslöshet än . När jag var där frågade jag om detta, och då visade det sig att i behöver man söka minst åtta timmars arbete för att bli registrerad som ungdomsarbetslös. Då helt plötsligt börjar man klia sig i huvudet och tänka: Jaha, är inte deras statistik EU-konform då? Det är uppenbarligen en bra fråga.Så återigen: Man kan säga nästan vad som helst med statistik. Och där håller jag med : Det handlar om vad man gör med den och vad man sedan presenterar i de politiska förslagen som syftar till att se till att ungdomar får det lättare att komma in på arbetsmarknaden. Ja, det låter ju mycket bättre när arbetsmarknadsministern resonerar på det sättet. Jag förutsätter då verkligen inte att jag har blivit tolkad så att, när Eurostatstatistiken sade juli att det var ungdomsarbetslöshet, samtliga skulle behandlas på exakt samma sätt och med samma åtgärd. Det är klart att de inte ska. I vårt jobbprogram pekar vi på att Arbetsförmedlingen måste inriktas på mer av individuellt sökande. Man måste möta varje arbetssökande utifrån de förutsättningar och de behov som finns - det är ju då man når de bästa resultaten - i stället för att gå på bredden och vända sig till grupper med väldigt olika bakgrund. Det är inte alls den ingången jag har haft i den här debatten över huvud taget.Jag tycker att arbetsmarknadsministern pekar på ett problem som det kan finnas all anledning att ta upp under ordförandeåret. Om holländarna har gränsen minst kan man säga att de inte använder detta så att statistiken blir så som den ska vara. Det som är av intresse för mig är att få rätt uppgifter. Om ungdomsarbetslösheten sägs vara i enligt Eurostatstatistiken och i vill man vara trygg i att veta att vi har högre arbetslöshet.