· GX1085 · 2009-11-10 18:58:05 — har frågat mig om jag avser att ta initiativ i tre olika avseenden: att myndigheterna alltid ska använda dagsaktuell landinformation, att det ska finnas ett svenskt uppföljningsansvar vid utvisningar och att ska uppmärksammas på riskerna med att skicka tillbaka människor till svaga stater eller failed states.Jag har besvarat fråga 2008/09:49 av om utvisningar till failed states. Jag har samma uppfattning nu som jag då framförde. De risker som kan finnas vid ett återvändande bedöms givetvis alltid under asylprocessen. Det sker oavsett till vilken stat återvändandet äger rum. Om de risker som den sökande anser sig vara utsatt för kommer från annat håll än staten i hemlandet tar och domstolarna ställning till om denna stat har förmåga och vilja att skydda den enskilde.Utredningen av omständigheterna i det enskilda fallet ska i princip vara uttömmande redan när beslut fattas i första instans. Den sökande har dessutom bistånd av ett offentligt biträde, vilket ökar förutsättningarna för att utredningen blir fullödig, till exempel vad gäller landinformationen. Det finns vidare alltid möjlighet att överklaga ett beslut till domstol. Skulle förstainstansen, som anser, tolka lagar och prejudikat för snävt eller fatta beslut på inaktuell landinformation ger instans- och processordningen alltså en god korrigeringsmöjlighet i varje enskilt fall. Jag vill framhålla att ett omfattande förändringsarbete med landinformationen skett på sedan den nuvarande instans- och processordningen infördes, med bland annat öppen tillgänglighet av huvuddelen av sådant material på myndighetens hemsida Lifos. fortsätter att arbeta med kvalitetsförbättringar och utveckling av landinformationen. Lifos är emellertid inte den enda källan för landinformation.Som framgår av vad jag sagt är bedömningen av riskerna vid ett återvändande en central fråga i asylprocessen. Den omständigheten att alla stater är folkrättsligt förpliktade att till exempel respektera de mänskliga rättigheterna för bland annat sina egna medborgare saknar betydelse för beslutet, om staten i fråga inte har möjlighet eller saknar vilja att ta sitt ansvar.Frågan om vad som händer efter att en person som sökt asyl i återvänt är intressant. Sådan information kan naturligtvis bidra till landinformationen och därigenom underlaget för beslut i asylärenden . Det finns dock avgörande skäl mot att en stat genom egna organ skulle följa upp hur situationen utvecklar sig i sådana avseenden som personen lyft fram i sin tidigare, men avslagna asylansökan. Det kan till exempel vara till men för den enskilde.En helt annan sak är om frivilligorganisationer gör sådana insatser. Jag kan då nämna att regeringen medfinansierar ett projekt som Svenska Röda Korset i samarbete med systerorganisationer bedriver för återvändande till , och Kosovo. Ett av delmålen i detta projekt avser just uppföljning av de återvändandes generella situation. Detta ser jag som ett värdefullt arbete och jag hoppas att kan instämma i detta.Mot denna bakgrund ser jag inte anledning till något initiativ i de avseenden lyft fram. Jag tackar för svaret. Det låter som rena Bullerbyn när migrationsministern förklarar hur bra det fungerar i . Så skulle vi vilja att det fungerade, men det känns mer som teori än praktik.Ministern säger till exempel att och domstolen vid prövning tar ställning om den mottagande staten har förmåga och vilja att skydda den enskilde vid ett återvändande. Att staten är skyldig att skydda sina egna medborgare, men kanske inte vill eller kan saknar betydelse för prövningen, enligt svaret.Hur kommer det sig då att vi utvisar människor till länder som uppenbarligen inte kan garantera säkerheten? Hur kommer det sig att generaldirektör, tvärt emot ministerns svar på min tidigare fråga, säger att Somaliadomen om intern väpnad konflikt bara gäller ? Det fick vi höra häromdagen.Migrationsministern säger också att de asylsökande har bistånd av ett offentligt biträde som kan se till att landinformationen blir fullödig.Då undrar jag varför en asylsökande från jag träffade i går inte efter i fått veta att han har rätt till advokat. Jag undrar också varför advokaterna, enligt uppgift, får betalt per asylärende oberoende av om de har lagt ned mycket mer tid på att söka oberoende och aktuell landinformation.Migrationsministern menar också att det är intressant att veta vad som har hänt en person som återvänt, eftersom sådan information kan bidra till landinformationen och också för beslut i asylärenden.Jag kan berätta för migrationsministern vad som hände med några av de burundier som jag nämner i min interpellation. Två män och en kvinna har flytt vidare till och får just nu hjälp av en frivilligorganisation där. En kvinna finns vid gräns. Två är borta. Det var sex personer som tidigt , bundna till händer och fötter och med midjebälten, utvisades med ett chartrat plan. De fick ingen mat, bara vatten av märket med bästföredatum september 2008.Väl framme möttes de av ett stort polisuppbåd. Polisuppbådet berodde eventuellt på att svenska myndigheter inte hade talat om att de skulle komma till flygplatsen. Enligt vissa uppgifter tog man planet för ett fiendeplan. Det kanske bara var tur att varken flyktingarna eller den svenska polisen blev nedskjutna.Jag har ställt en fråga om detta till justitieministern. Den har ändå hamnat på migrationsministerns bord. Jag hoppas att jag får svar snarast.Enligt en källa fick den svenska polisen muta den burundiska för att burundierna skulle få stanna, eller om det var för att den svenska gruppen skulle få resa vidare till . Jag vet inte vilket.Det kan ju inte vara meningen att svenska poliser ska behöva muta andra poliser för att lämna kvar flyktingar.Jag hoppas att jag får klarhet i vad som verkligen hände vid utvisningen och vid landningen.I går fick jag reda på att den svenska polisen nu också har rätt att tvångsutvisa iranier på samma sätt, trots att vi vet hur det ser ut i . avrättas en politiskt aktiv man vid namn i . brukar ju protestera mot dödsstraff, men till kan vi tydligen utvisa iranier som kan riskera dödsstraff.Det jag undrar allra mest över är: Vem är det som bestämmer att människor får utvisas under de här kränkande formerna? Det är i alla fall inte vi i . Vi har inte fattat några sådana beslut. Har regeringen gjort det? Har gjort det? Är det polisen som gör det? Är det Frontex som gör det? Vem fattar sådana beslut? Det skulle jag vilja att migrationsministern talar om för mig.Ministern talar om frivilligorganisationer som ska sköta uppföljningen. Det tycker jag är bra. Det viktiga är att någon följer upp vad som händer. Jag kommer att säga mer om det i mitt nästa inlägg. Det vore bra om interpellanten höll sig till det som interpellationen handlar om. Inget av det som tas upp i orationerna om vad som kan ha hänt och vad har hört är vad interpellationen handlar om.Bodil Ceballos har frågat mig om jag tänker ta initiativ i tre avseenden, nämligen att myndigheterna alltid ska använda dagsaktuell landinformation, att det ska finnas ett svenskt uppföljningsansvar vid utvisningar och att ska uppmärksammas på riskerna med att skicka tillbaka människor till svaga stater eller failed states.Nu vill diskutera hela systemet för utvisningar och avvisningar. Det är nog föremål för en helt annan interpellation.När det gäller frågan om rättspraxis för bedömningen av de här ärendena upprepar jag vad jag har sagt tidigare i många interpellationsdebatter och i svaren på många skriftliga frågor som har växlats mellan och mig, nämligen att det inte är regeringens ansvar att föra fram en uppfattning om hur rättspraxis bör utformas. Det gäller även frågan om vilket underlag som krävs för att avgöra asylansökningar.Den ordning som gäller för asylärenden innebär att säkerställandet av en rättssäker prövning av asylansökningar genom överklaganden kan ske till domstol. Regeringen har inte rollen att ge vägledning om hur asylärenden ska prövas.Bodil Ceballos undrar över roll. I sitt betänkande över propositionen som låg till grund för riksdagsbeslutet om den nya ordningen bedömde socialförsäkringsutskottet att den i hög grad uppfyller de krav som bör ställas.Bodil Ceballos har i sin interpellation hävdat en massa saker när det gäller användandet av regleringsbrevet. Jag vill klargöra att regeringen inte använder regleringsbrevet för att påverka och detaljstyra handläggningen av ärenden i myndigheter. Regeringens påverkan av myndigheter och myndigheters rättstillämpning sker i form av skrivande av propositioner och i förarbeten till lagar.Det är inte heller lämpligt att detaljreglera hur ska organisera och använda landinformation. Det vore dumt. Det är inte politiker som ska avgöra det i detalj. Det ska kompetent fackpersonal göra. Myndigheterna ska själva utveckla och kvalitetssäkra arbetet med landinformation utifrån behov och erfarenheter. Det är ett arbete som pågår.Jag har inte heller någon annan uppfattning än generaldirektören i den här frågan apropå det som tog upp.Advokatarvodena styrs av normal tariff. Inte heller en advokat i ett brottmål eller i ett civilmål kan yrka på mer än det belopp som är uppställt.Jag ser inte riktigt de problem som ser i de här frågorna. Vad jag ser är att det inte finns något som är så bra att det inte kan bli bättre. Därför funderar regeringen just nu över de besked som vi fick från den utvärderingsutredning som har granskat den nya instans- och processordningen. Den slår med all önskvärd tydlighet fast - när slutbetänkandet kom - att har fått det som man beställde 2006. sade: Vi tyckte inte detta, vi önskade inte detta och vi ville inte detta 2006. Vi måste i det här sammanhanget tolkas som . Vid det tillfället hade ni ju möjlighet att lägga fram andra tankegångar. Utredaren har i alla fall med all önskvärd tydlighet slagit fast att har fått det man har beställt. Men det finns inget som är så bra att det inte kan bli bättre.De tankar och idéer som har fått fram ska regeringen nu naturligtvis fortsätta att fundera på för att se om det finns andra åtgärder som behöver vidtas för att förbättra en redan god och väl fungerande ordning för att pröva asylärenden. Om jag har gått ifrån ämnet, vilket jag naturligtvis har gjort, beror det på att jag är så oerhört upprörd över det som jag har fått veta . Jag har vid många tillfällen pratat om att måste ha ett uppföljningsansvar och att vi inte bara kan lämna människor på andra sidan gränsen och sedan säga att det inte är vårt ansvar. Migrationsministern brukar ge mig svaret: Vårt ansvar upphör vid gränsen. Men i detta fall vet vi att människor har skickats tillbaka. Man har inte kontaktat vare sig UNHCR eller Röda Korset, de frivilligorganisationer som ministern brukar tala om i sådana här sammanhang. Om UNHCR eller Röda Korset hade fått reda på i förväg att burundierna skulle komma hade kanske också mottagandet blivit ett helt annat. De kanske hade fått hjälp redan i . finns minst tre av dem i , och de försöker ta sig till UNHCR eller Röda Korset där i stället. Detta är inte en lämplig ordning, utan har naturligtvis ett ansvar även för de människor som man skickar tillbaka. Jag tycker det. Jag tycker inte att det är fel om det är frivilligorganisationerna som får det uppdraget av oss. Det är inte fel. Huvudsaken är att någon tar ett ansvar och att vi inte bara lämnar folk vind för våg utan ett öre på fickan som det har varit i detta fall. En av dem hade pengar med sig för att han hade fått dem från asylkommittén i . Som migrationsministern vet har vi aktiva asylkommittéer i norra delen av landet i alla fall, och vi brukar också bry oss om dem som har kommit till oss och kämpa för att få ha dem kvar. Det vet ministern. Det har vi pratat om tidigare. i har fått veta vad som händer med en av dem som skickades ut - en man som bodde i . På så sätt har jag också fått redan på allt som händer. Det är klart att jag blir oerhört upprörd när jag får höra talas om hur dessa människor sitter med handfängsel, fotfängsel, midjebälten och allt vad det heter och att de inte får någon mat och sedan möts av ett jättepolisuppbåd på flygplatsen. Det är klart att jag är upprörd över det, och jag hoppas verkligen att ministern grundligt sätter sig in i vad det var som egentligen hände. Jag har fått detta från olika källor. (TREDJE VICE TALMANNEN: börjar detta gå långt från ämnet. )Fru talman! Ursäkta, men då återgår jag till detta med advokaterna. Det är ett problem att många av de advokater som jobbar med frågan faktiskt inte upplever att de får betalt för sitt arbete utan att arbetet tar än de som de får betalt för. Men ministern säger att alla får en advokat. Men hur kan det då komma sig att en person har varit här utan att få vetskap om att han har möjlighet att ha en advokat? Det tycker jag är mycket märkligt. Ministern talade också om generaldirektören och tolkningen av Somaliadomen. Generaldirektören sade i socialförsäkringsutskottet till oss att Somaliadomen bara gäller för . Det var mycket märkligt, tyckte många av oss, därför att vi uppfattade det som att det skulle kunna vara en öppning för att också se till problem i vissa andra länder, till exempel . Somaliadomen och tolkningen av intern väpnad konflikt där borde också kunna användas när det gäller andra områden än i . Först och främst kan jag inte debattera eller kommentera enskilda ärenden här i kammaren. Det finns ingen möjlighet att göra detta. Det vet om, för det är inte första gången som vi har diskussioner kring enskilda ärenden. Jag tror att det måste vara minst tionde gången som kommer till kammaren och lyfter fram ett enskilt ärende och vill att jag ska kommentera det. Det fungerar inte på det viset. Jag är ledsen, men om hon vill ha kunskap och information i dessa frågor får hon välja andra kanaler än att interpellera statsråd. När det sedan gäller uppföljningsansvaret måste ett avvisningsbeslut och dess verkställighet vara väl underbyggt. Det anser regeringen. Om det vid ett återvändande finns risker för den enskilde av det slag som utlänningslagen pekar på ska avvisning inte ske. Därmed finns det ingen anledning att tala om ett uppföljningsansvar. I mellanstatliga relationer är det dessutom ingen given sak att göra uppföljningar av detta slag. Sådan verksamhet kan uppfattas som en inblandning i hemlandets inre angelägenheter, särskilt i de stater där det främst kunde vara intressant att göra uppföljningar. Uppföljningar från svenska myndigheter ligger inte heller i den enskildes intresse. Vi kan rikta hemlandsmyndigheternas uppmärksamhet mot en återvändande person som inte varit föremål för intresse, vilket kan ha varit anledning till att man fick avslag på sin asylansökan, och därmed skapa en risksituation för den enskilde som inte fanns tidigare. Det hindrar inte att frivilligorganisationer arbetar med uppföljning av de återvändandes generella situation. Regeringen har medverkat till finansieringen av ett projekt som Svenska Röda Korset bedriver i , och Kosovo för att främja den sociala reintegreringen efter återvändandet från . Vad beträffar advokater som har synpunkter på den ekonomiska ersättningen tror jag nog att är väl medveten om att detta är en evig fråga. Advokater tycker alltid att de får för lite betalt för det arbete som de utför, och det spelar ingen roll om det är asylärenden eller om det är andra ärenden. Det tror jag att vi alltid kommer att behöva diskutera. Information om att man har rätt till ett biträde ska naturligtvis ges från början. Sker inte det förutsätter jag att berörda myndigheter ser över rutinerna och ser till att så sker. Det ska naturligtvis alltid vara så att man får det om det är nödvändigt. Men det är en helt annan diskussion. Om man är här och kan få ett besked som är positivt, då finns det naturligtvis inte någon större anledning att utse en advokat med åtföljande höga kostnader. Det tycker jag är viktigt att poängtera. Avslutningsvis i denna del tror jag att grundproblemet nog framstår som ganska tydligt, i varje fall för mig efter många interpellationsdebatter med , nämligen att alltid kommer att vilja att människor i alla sammanhang ska få lov att stanna här. Det kommer aldrig att finnas någon som tycker inte har rätt att få stanna i . Detta är lite grann problemet. Jag tycker att man i så fall ska vara ärlig och säga att man i grund och botten inte tror på den reglerade invandringen utan att man i stället vill ha fri invandring, att man inte vill ha någon asylprövning utan att det är enklare att i så fall låta alla människor som kommer till stämplas in som tillhörande här. Problemet är bara att en majoritet i den svenska över alla partigränser, i varje fall, inte har ställt upp på den politiken. Medborgarna där ute, de svenska väljarna, har i val efter val röstat fram politiker som i den här kammaren har beslutat att vi ska ha ett regelverk som gör att människor prövas huruvida de får lov att stanna i eller inte. Vi förväntar oss också att människor respekterar de fattade avslagsbesluten och lämnar om de får ett negativt besked. Migrationsministern försöker tala om vad jag tycker. Jag tycker att vi ska ha möjligheter till legal invandring i vårt land, och vi ska ha en bra, human och generös flyktingpolitik, asylrätt och arbetskraftsinvandring. Självklart finns det regler som talar om hur det ska ske. Men vi ska inte ha en asylrätt som är så strikt som den är att nästan ingen får stanna. Så var det inte förut. Orden i har inte ändrats. Men fick många stanna i som aldrig skulle ha fått stanna . Det har naturligtvis skett en förändring i praxis utan att själva ordalydelsen i konventionen har förändrats, och det är det som jag vänder mig mot. Sedan ska det finnas lagliga vägar att komma till för att arbeta, som anhörig etcetera. Men asylrätten får vi inte tumma på. Något annat har jag inte påstått. Det som jag har pratat om en del här just därför att jag är så upprörd över det som händer är just kränkande utvisningar. Jag frågade: Vem är det som har ansvaret för att man kan bete sig på detta sätt mot människor? Det handlar faktiskt inte om brottslingar. Det handlar om väldigt trasiga människor som fruktar för ett återvändande. Vem har ansvaret för att man faktiskt kan bete sig så här mot människor som ska utvisas? Det skulle jag vilja veta. Migrationsministern sade i ett av inläggen här att ingenting är så bra att det inte kan bli bättre. Men jag hoppas att han tar till sig en del av den kritik som jag och andra har när det gäller hur lagen tolkas. Vi vill ju att det ska bli bättre. Jag tror att även migrationsministern egentligen vill att vi ska ha en bra lag och att den ska tolkas i enlighet med folkrätten, inte på något annat sätt. Jag vill i alla fall tacka för den här debatten! Till interpellanten vill jag säga att även jag tackar för debatten, som jag tycker har varit intressant och viktig.Jag har ingen annan uppfattning om det är så att tycker att vi ska ha en legal väl fungerande och reglerad invandring till med många vägar för den som vill komma hit och en väl fungerande asylrätt. I så fall är vi alltså överens, men då måste vi också vara överens om vad som händer med dem som får avslag.Jag vänder mig lite mot och kan inte låta bli att kommentera synpunkten att nästan ingen får lov att stanna. tar väl ändå i väldigt mycket. fick ta emot av de asylansökningar som irakier lämnade in till Europeiska unionen. Av dessa asylsökande fick lov att stanna. Att nästan ingen får lov att stanna i är alltså inte korrekt.Jag måste återge vad UNHCR:s högkommissarie sade vid sitt senaste besök när jag hade presskonferens med honom och han fick en fråga om hur han såg på att UNHCR och inte alltid är överens och om vad han tyckte om den svenska asylpolitiken. I princip ordagrant sade han: Om jag ska kritisera de länder som jag inte tycker följer de kriterier som vi har ställt upp får jag kritisera i stort sett alla andra stater innan jag slutligen kommer till Sverige.Om det är ord från den person som anförtrotts ansvaret för UNHCR sover i varje fall jag ganska gott . Jag vet inte hur det är med , men min uppfattning i ansvarsfrågor är att den som får avslag på sin asylansökan ska lämna . Det ska ske värdigt, humant och med respekt för de mänskliga rättigheterna. Det är fullt möjligt att genomföra återvändandet på det viset. Det åvilar polisen att se till att detta fungerar. Min uppfattning är att skillnaden ibland går mellan oss som tycker att människor ska återvända och dem som inte ställer upp på den enkla principen.