frsrdg · GX04JO1 · 2009-11-12 00:00:00 — Härutöver får den häktade sända eller ta emot brev, om det kan ske utan fara från säkerhetssynpunkt och, för den som är häktad på grund av misstanke om brott, utan fara för att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras. 2 009 /1 0:JO1 att sända eller ta emot brev utan föregående granskning av dess innehåll, ska brevet hållas kvar men får inte öppnas utan den häktades medgivande. Häkteslagens reglering om brevgranskning kompletterades vid den aktuel- la tidpunkten av 3844 §§ i Kriminalvårdens häktesföreskrifter (KVFS 2006:3). Av 39 § framgick följande. I det enskilda fallet och om det bedöms nödvändigt får granskning av försändelse ske medelst genomlysning av för- sändelsen i oöppnat skick, öppnande utan genomläsning eller öppnande och genomläsning av innehållet. Har en försändelse öppnats enbart för att söka efter otillåtet föremål, får innehållet inte läsas. Efter granskning ska försän- delsen förseglas och den intagne underrättas om åtgärden. gäller Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för behandling i häkte (KVFS 2007:1). Bestämmelser och allmänna råd om brevgranskning, som i huvudsak motsvarar tidigare gällande bestämmel- ser, finns i 4 kap. 12 §§. Till skillnad mot vad som gäller för intagna i kriminalvårdsanstalt finns det i häkteslagen inte något uttryckligt förbud mot att granska myndighetspost till den häktade. Av en vid häktet upprättad promemoria framgår dock att granskning av sådan post endast ska ske vid misstanke om att avsändaren inte är den angivna. Av utredningen framgår att personal i häktet öppnade ett brev från Linkö- pings tingsrätt till A.O. Vad som framkommit i ärendet ger inte stöd för något annat än att detta skedde av misstag. Trots detta är jag kritisk till det inträffa- de. Jag har påpekat att en häktad som huvudregel har rätt att bära egna kläder (se t.ex. mitt beslut , dnr 3180- 2006). Frågan om en häktad ska få bära egna kläder reglerades vid den aktuel- la tidpunkten ytterst genom 15 § häktesföreskrifterna (jfr 7 § andra stycket häkteslagen), numera 5 kap. 2 §. Dessa regler som i sak är oförändrade kan, efter en bedömning i ett enskilt fall, medföra att t.ex. ett skärp av säker- hetsskäl inte får bäras. Bestämmelserna gäller enligt ordalydelsen innehav i bostadsrummet i häktet, men kan enligt min mening tillämpas analogt i andra situationer, t.ex. vid transport till ett domstolssammanträde och vid närvaron där. Av 5 kap. 9 § framgår dock att det vid domstolssam- manträdet ankommer på rättens ordförande att upprätthålla ordningen och att meddela de föreskrifter som behövs. I det aktuella fallet var det egentligen inte fråga om innehav på nämn- da sätt utan om att A.O:s flickvän ville lämna in vissa av dennes personliga tillhörigheter till förvaring i häktet. Även i dessa fall blir det emellertid fråga om en prövning av om innehav av tillhörigheterna kan tillåtas. Enligt 49 § i de tidigare gällande häktesföreskrifterna skulle nämligen personliga tillhörig- heter som var tillåtna i häktet och som en besökande önskade lämna till en häktad tas emot och undersökas av häktets personal. Att det i sådana fall ska ske en innehavsprövning framgår än tydligare av nu gällande regler. I 4 kap. 10 § KVFS 2007:1 anges således att personliga tillhörigheter, som en be- 2 009 /1 0:JO1 sökande önskar lämna till en häktad och som den häktade önskar inneha i häktet, ska överlämnas till häktets personal för prövning av om innehav kan medges. Om innehavet inte kan medges ska tillhörigheterna återlämnas till den besökande. Som jag ser det agerade häktet alltså inte felaktigt när man, med hänvisning till att innehav inte skulle komma att tilllåtas, nekade A.O:s flickvän att lämna in skärpet. borde dock omgående ha underrättats om det inträffade och därmed givits möjlighet att få ett formligt beslut i frågan. Så synes inte ha skett. Fråga om kriminalvårdspersonals agerande vid akuta sjukfall bland intagna m.m. (Dnr 2545-2007) Intagna på paviljong B-E, anstalten , framförde i en anmälan klago- mål mot anstalten och anförde i huvudsak följande. En intagen drabbades av ett astmaanfall, och trots allvaret i situationen motarbetade säkerhetsgruppen avdelningspersonalens och de andra intagnas begäran om snabb läkarunder- sökning. I efterhand förringade säkerhetsgruppen för sjukvårdspersonal anfal- lets karaktär. Denna händelse var kulmen på en lång rad händelser där säker- hetsgruppen förhindrat intagna att få åka till sjukhus trots allvarliga problem. Intagna har också ett flertal gånger blivit placerade i isoleringscell för pro- blem med hjärtat. En stor mängd intagna känner stor rädsla för att bli sjuka då de inser att chansen att få läkarvård minskar på grund av säkerhetsgruppens agerande. Vidare har ett stort antal av de intagna uppgett sig blivit utsatta för hot, våld och trakasserier av säkerhetsgruppen. De intagna bifogade en rapport som, med anledning av händelsen kring den intagnes astmaanfall, upprättades av vårdaren . De intagna bifogade också en handling benämnd Rättelse, i vilken de anförde att datu- men i rapporten var felaktiga. De anförde att incidenten inträffade och att vakthavande befäl uppmanade den intagne att ta kontakt med sjukvårdsavdelningen , dvs. Rapporten hade följande lydelse. befann sig vårdare och vårdare i vaktrummet då intagne W. kom in i vaktrummet, han hade tränat fotboll och fått ett astmaanfall. W. uppgav att han hade glömt sin astmamedicin i häktet och sagt till om det då han kom hit till anstalten, men han hade inte fått någon ny medicin. W. hade väldigt svårt att andas och vi letade i medicinskå- pet om det fanns någon medicin där (ibland kan det ligga sån medicin i skå- pet) men det fanns inte någon astmamedicin så vårdare fick ta fram sin egen Bricanyl och ge honom, (inhalator) ringde vårdare till vaktchef och bad om hjälp och talade om situa- tionen, men han tyckte att den intagne skulle gå och vila och ta kontakt med sjukan 07-05-20 för han hade ett ärende på pav. B. frågade om det var akut men fick inget svar på detta, hon sade åt vaktchefen att det här var akut och då svarade han att han inte kunde något om astma, 2 009 /1 0:JO1 talade om för honom att det här är akut, den intagne måste få läkarvård. tyckte W. att det kändes lite bättre och han gick in på avdelningen. gick vårdare in på avdelningen för att se hur W. mådde och då hade han blivit sämre igen, vårdare gav honom en dos Bricanyl till och hjälpte honom med andningen (jag är utbildad på detta) då kom även vårdare in på avdelningen och såg hur läget var hon ringde igen till vaktchefen, men det blev ingen reaktion därifrån W. blev allt sämre han fick kramper i händerna dom blev helt stela och förvridna. Det kom några intagna och såg läget och en av dom hade Ventoline (inhala- tor) som han gav honom men inte ens det hjälpte, så vårdare ringde igen till vaktchefen och talade om att läget var ännu mer kritiskt, W. hade i det läget blivit blåvit om naglarna och fingertopparna och han hade börjat få frossa. Då jag talade om för vaktchefen att vi hade gett honom dessa doser av medicinen och sade att det inte hjälpt svarade han då är det väl lugnt nu jag är uppe på pav. B. just . Vårdare blev jättearg och sade åt honom att han måste ringa efter en ambulans för den intagne hade svårt att syresätta sig. Flera intagna hjälpte till att massera W. och lade på honom ett flertal filtar för han låg och skakade som han frös, och vid ett flertal tillfällen var han på väg att svimma ögonen vände sig och det var svårt att få kontakt. Vårdare ringde återigen och då var larmansvarige på väg, han kom dit och konstaterade att inte heller han kunde något om astma. Vaktchef ringde till larmansvarige och frågade honom om läget, efter det ring- de vaktchefen till sjukhuset och dom sade att W. skulle komma dit. Det kom ingen ambulans utan dom tog transportbilen och fick bära ut honom, eftersom han inte kunde gå själv. Då han kom in i bilen sattes handbojor på ett par händer som var helt förvridna av kramp (istället för att sätta fotbojor) han skrek av smärta. Då dom kom iväg var allt detta tog . Ärendet remitterades till Kriminalvården för yttrande. Kriminalvården (Regi- on ) anförde, genom regionchefen , följande (bifoga- de bilagor har här utelämnats). En kopia av den aktuella anmälan inkom till Region . Ärendet hanterades då som ett ärende rörande klagomål på behandling i anstalten (dnr. I samband med utredningen av ärendet begärde regionen in ett yttrande från anstalten Norr- tälje. Anstalten (genom tf. kriminalvårdschefen ; JO:s an- märkning) inkom till regionen med yttrandet . Med beaktan- de av anstaltens yttrande översände regionen en svarsskrivelse till anstaltens intagna. inkom M.K., intagen vid anstalten , till regionen med ytterligare klagomål och en replik på regionens skrivelse. M.K:s skrivelse sågs som en komplettering till tidigare insända klagoskrivelse varför den bifogades tidigare klagoärende. Även i samband med utredningen av dessa kompletterande klagomål begärde regionen in ett yttrande från anstalten . Begäran gjordes och yttrandet (undertecknat av kriminalvårdschefen ; JO:s anmärkning) inkom till regionen (torde rätteligen vara ; JO:s anmärkning). Eftersom klagomålen i den anmälan som gjorts till JO redan har bemötts av anstalten har regionen endast begärt in 2 009 /1 0:JO1 ett kompletterande underlag. Regionen har varit i kontakt med anstalten Norr- täljes kriminalvårdschef och han har inga invändningar mot att tidigare under- lag används i detta JO-ärende. Anstaltens yttrande och underlag Av det yttrande som anstalten inkom med till regionen och det underlag som anstalten inkom med framgår bl.a. följande. Anstalten anför att då en intagen fick andningssvå- righeter i samband med en fotbollsmatch anmälde tjänstgörande personal förhållandet till vakthavande befäl C.J. mottog det första samtalet var han på väg till en annan avdelning för att lösa ett allvarligt problem som upp- kommit där. mottog ytterligare samtal. Dessa samtal ringdes med tät följd. För att få bättre kunskap om W:s symtom försökte C.J. redan efter det första samtalet få kontakt med sjuksköterska vid häktet eftersom W. varit inskriven där. lyckades inte få tag i någon av sjukskö- terskorna. När avdelningspersonalen på nytt ringde C.J. skickade han larm- chef . till platsen för att göra en bedömning av vilket behov av sjukvård som förelåg. Efter kontakt med och gjord säkerhetsbe- dömning genomfördes en transport till sjukhusets akutmottagning. Eftersom W:s symtom då avklingat valde han själv att åka tillbaka till anstalten utan medicinsk behandling. Detta var efter godkännande av personal vid . Anstalten anför även att sjukvårdsfrågor i normalfallet hänskjuts till anstal- tens sjukvårdsavdelning men om denna inte är bemannad kontaktas istället sjukvårdsupplysningen eller . När sjukvården gör bedöm- ningen att en intagen behöver få komma till sjukhus transporteras den intagne dit efter gjord säkerhetsbedömning. Vidare framgår att anstalten tillbakavisar uppgiften om att personer med hjärtproblem skulle ha placerats i avskildhet utan att medicinska överväganden först har gjorts. Med bestämdhet tillbakavi- sar anstalten även uppgiften om att anstaltens säkerhetsavdelning skulle tra- kassera eller misshandla de intagna. I övrigt hänvisas till bifogade handlingar. Anstalten konstaterar avslutningsvis att de intagna ständigt har tillgång till anstaltens ledning genom varje avdelnings kriminalvårdsinspektör. Kriminalvården, Region bedömning Vid anstalten finns en instruktion för åtgärder vid olycksfall eller akut sjukdom. Det finns även en handlingsplan som ska användas vid akut sjukdom/ olycksfall på anstalten. Regionen anser inte att aktuell personal gjorde några avsteg från dessa dokument. Då W. fick andningsbesvär kontak- tades vakthavande befäl C.J. som i sin tur skickade ut larmchefen . för att kontrollera W:s tillstånd. Vid det aktuella tillfället tjänstgjorde ingen vid anstaltens sjukavdelning varför C.J. hade dess för innan försökt få tag i en sjuksköterska från häktet eftersom dessa förväntades ha kunskap om W:s eventuella astmaproblematik. Efter samråd med sjuksköterska vid beslutade C.J. att W. skulle transporteras till sjukhusets akutmottagning. Eftersom W:s symtom då hade avklingat och han själv önskade återvända tillbaka till anstalten utan undersökning beslutade anstalten att han skulle transporteras tillbaka. Sjukhu- set hade inga invändningar mot detta beslut. Under hela skedet fanns personal vid W:s sida. Möjligen kan det diskuteras om vakthavande befäl C.J. redan i ett tidigare skede borde ha gett larmchef . i uppdrag att kontrollera W:s hälsotillstånd och därefter organisera en transport till . Det faktum att det inträffade en allvarlig incident på en annan avdelning i anstalten kan ha inverkat på tidpunkten för dessa beslut. Utgångspunkten i denna bedömning måste dock vara den intagnes hälsotillstånd. 2 009 /1 0:JO1 av W:s behov är mycket svår att göra i efterhand. Kriminalvården, Region , finner inte skäl att ifrågasätta anstaltens bedömning. De intagnas påstående att anstalten skulle ha placerat en hjärtsjuk intagen i avskildhet utan medicinsk prövning tillbakavisas av anstalten. Eftersom på- ståendet är generellt hållet är det mycket svårt att utreda frågan närmare. En fortsatt utredning av denna fråga skulle sannolikt inte heller ge något ytterli- gare förtydligande. Även uppgiften om att anstaltens säkerhetsavdelning skulle trakassera eller misshandla de intagna tillbakavisas av anstalten. Detta är givetvis ett mycket allvarligt klagomål. Regionen har därför i särskild ord- ning informerat anstalten kriminalvårdschef om klagomålet. Regi- onen kan i övrigt bara konstatera att ord står mot ord och att ytterligare utred- ning sannolikt inte skulle ge någon klarhet i de faktiska sakförhållandena. Regionen vill dock framhålla vikten av att de intagna behandlas med aktning för sitt människovärde och att de bemöts med förståelse för de särskilda svå- righeter som är förenade med vistelse i anstalt. Anmälarna har beretts tillfälle att yttra sig över remissvaret. En av de intagna, M.K., har inkommit med yttrande. har därvid framfört ytterligare kla- gomål mot anstalten och anfört bl.a. följande. Några av de intagna skulle träffa besöksgruppen, som den aktuella dagen var kyrkans personal. När de intagna anlände till skolbyggnaden, som begagnades för kyrkans ändamål, fördes en av de intagna till ett klassrum med kyrkans personal och intagna alldeles utanför. I klassrummet beordrades den intagne, utan anledning, att klä av sig naken. Säkerhetspersonalen uppgav att det var en visitation. Den intag- ne fick ingenting att ta på sig, som en morgonrock eller andra kläder. I stället beordrades den intagne, med säkerhetspersonalen stående i en ring omkring honom, att stå i olika utmanande poser annars skulle han få smaka på ba- tongen. Den intagne tog väldigt illa vid sig av denna händelse, som inte var av engångskaraktär. Med anledning av vad M.K. anfört har ärendet på nytt remitterats till Kri- minalvården. Kriminalvården (Region ) har, genom tf. regionche- fen , anfört följande (bifogade bilagor har utelämnats här). Av anstaltens yttrande framgår följande. har en visitation gjorts i samband med besök från kyrkan. miss- tänkte anstaltens personal att den intagne L.L. bar otillåtna föremål. Av denna anledning beslutade vakthavande befäl att närvarande personal skulle göra en rutinmässig visitation av L.L. Anstalten anför att visitationen skedde i ett separat rum där ingen annan än de som utförde visitationen kunde se honom. Anstalten anför vidare att L.L. i enlighet med anstaltens rutiner fick ta av sig samtliga kläder och överlämna dessa till personal. Anstalten anför vidare att L.L. inte ombads att inta särskilda kroppsställningar i sam- band med visitationen eller utsattes för någon form av påtryckningar. Anstal- ten tillbakavisar även uppgiften om att hot och skrämsel skulle ha tillämpats. Anstalten anför vidare att någon dokumentation aldrig gjordes eftersom visi- tationen genomfördes helt odramatiskt och man inte tog något föremål i be- slag. Anstalten konstaterar avslutningsvis att det var frågan om ett faktiskt handlande i en odramatisk men tidsmässigt akut vardagssituation. Dessa upp- gifter framgår av yttrande som har fastställts av biträdande kriminalvårdschef . 2 009 /1 0:JO1 Vid begäran om ytterligare klargörande anförde anstalten följande. Med anledning av omständigheterna i det specifika fallet finns inga noteringar gjorda om aktiviteten; dock torde visitationen ha utförts av fyra tjänstemän plus vakthavande befäl vilket måste anses vara en tillräckligt stor perso- nalstyrka för genomförande av en sådan här förhållandevis enkel aktivitet. Anstalten uppger att tidsåtgången knappast kan ha varit större än samt att morgonrockar inte förvaras i skolbyggnaden där aktiviteten ägde rum och att någon morgonrock därmed inte fanns att tillgå. Anstalten har inte kunnat uppge vilken typ av otillåtna föremål som persona- len misstänkte att L.L. Biträdande kriminalvårdschef har tagit del av även dessa uppgifter. Enligt artikel 3 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna får ingen utsättas för tortyr, omänsk- lig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Varje medborgare är vidare enligt vad som följer av 2 kap. regeringsfor- men gentemot det allmänna skyddad mot påtvingade kroppsliga ingrepp samt mot kroppsvisitation. Begränsningar av denna rättighet får göras i lag enligt vad som framgår av 2 kap. 12 § regeringsformen. Av 9 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL) framgår att en intagen skall behandlas med aktning för hans människovärde. Han skall be- mötas med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med vistel- se i anstalt. Av 52 b § KvaL framgår att en intagen får kroppsbesiktigas när det finns anledning att anta att ett otillåtet föremål skall anträffas på honom. 52 c § (KvaL; JO:s anmärkning) kroppsvisitation eller kroppsbesiktning får inte göras mer ingående än vad ändamålet med åtgärden kräver. All den hänsyn som omständigheterna medger skall iakttas. Om möjligt skall ett vitt- ne närvara. Av 4 kap. 19 § KVFS 2006:26 (numera 4 kap. 26 § KVFS 2008:3; JO:s anmärkning) framgår att vid ytlig kroppsbesiktning skall den som skall un- dersökas uppmanas att helt klä av sig och därefter ställa sig upp. Därefter skall den nakna kroppen inklusive förekommande proteser undersökas. Det är inte tillåtet att vidröra andra delar av kroppen än huvudhår och eventuell pe- ruk. Den som undersöks får uppmanas att visa upp fotsulorna, handflatorna samt lyfta upp armarna så att armhålorna kan kontrolleras. Han får inte an- modas att inta andra speciella ställningar så att andra delar av kroppen skall kunna granskas. Av 4 kap. 15 § KVFS 2006:26 (numera 4 kap. 22 § KVFS 2008:3; JO:s anmärkning) framgår att kroppsbesiktning eller ytlig kroppsbesiktning får, om inte synnerliga skäl föreligger, aldrig göras i närvaro av annan intagen. Av 4 kap. 16 § KVFS 2006:26 (numera 4 kap. 23 § KVFS 2008:3; JO:s anmärkning) framgår att vid behov skall den som skall kroppsvisiteras, ge- nomgå ytlig kroppsbesiktning eller kroppsbesiktning, få ombyteskläder eller annat att ta på sig. Detta gäller även vid kroppsvisitation eller ytlig kroppsbe- siktning av en besökare. Kriminalvården gör följande bedömning Mot bakgrund av vad som har framkommit i ärendet gör Kriminalvårdens regionkontor i tolkningen att det var frågan om en ytlig kroppsbe- siktning. Denna tolkning står i linje med anstaltens bedömning. En dylik kontroll får göras när det finns anledning att anta att ett otillåtet föremål skall anträffas på den intagne. Vid det nu aktuella tillfället misstänkte anstaltens personal att den intagne L.L. bar otillåtna föremål. Mot bakgrund av detta och vad som i övrigt har 2 009 /1 0:JO1 framkommit i ärendet får anstalten anses ha haft fog för sitt beslut om ytlig kroppsbesiktning. Ett beslut om exempelvis ytlig kroppsbesiktning får inte göras mer ingåen- de än vad ändamålet med åtgärden kräver. Anstalten tillbakavisar M.K:s upp- gifter om att L.L. skulle ha ombetts att inta särskilda kroppsställningar, att han skulle ha utsatts för hot eller påtryckningar samt att andra intagna skulle ha varit närvarande under besiktningen. Eftersom anstalten tillbakavisar M.K:s påståenden och L.L. inte har yttrat sig i frågan finner regionen att det är svårt att uttala sig om huruvida anstalten har brutit mot gällande föreskrif- ter. Regionen gör inte för troligt att ytterligare utredning skulle medföra något förtydligande. Regionen finner dock att det är viktigt att understryka att den intagna inte får anmodas att inta andra speciella ställningar, förutom att ställa sig upp, så att andra delar av kroppen skall kunna granskas. Vidare att det viktigt att poängtera att en kroppsbesiktning eller ytlig kroppsbesiktning får, om inte synnerliga skäl föreligger, aldrig göras i närvaro av annan intagen. Det bör även understrykas att en intagen alltid skall behandlas med aktning för sitt människovärde och att en kroppsvisitation eller kroppsbesiktning inte får göras mer ingående än vad ändamålet med åtgärden kräver. Innan ett beslut om exempelvis ytlig kroppsbesiktning meddelas är det därför viktigt att be- slutsfattaren tar ställning till om en lindrigare kontrollåtgärd är tillräcklig, vilken lokal som bör användas, hur många och vilka tjänstemän som ska närvara. Det är även viktigt att den personal som verkställer åtgärden genom- för den med stor respekt för den intagne och så snabbt som möjligt utan att ändamålet med åtgärden förfaller. I enlighet med vad som har anförts har det till följd av att motstri- diga uppgifter har lämnats i ärendet och att dokumentation saknas varit svårt att utreda ärendet på ett önskvärt sätt. Vidare har regionen inte funnit att ytter- ligare utredningsåtgärder kan anses vara meningsfulla. Mot bakgrund av det anförda finner regionen att det är svårt att ta ställning till om åtgärden gjordes mera ingående än vad ändamålet med åtgärden krävde. Anmälarna har beretts tillfälle att yttra sig över remissvaret. En av de intagna, Y.L.L., har inkommit med yttrande. I beslut anförde JO följande. Frågan om agerande vid akuta sjukdomsfall Enligt 37 § första stycket lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt ska en intagen, som behöver hälso- eller sjukvård, vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Kan erforderlig undersökning och behandling inte lämpligen genomföras inom anstalten bör den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, får en intagen föras över till ett allmänt sjukhus. Om den intagne visar tecken på sjukdom eller drabbas han av olycksfall ska detta, enligt 2 kap. 7 § KVFS 2006:26 (numera 2 kap. 6 § KVFS 2008:3), utan dröjsmål anmälas till anstaltens sjukvårdspersonal och ansvarig krimi- nalvårdsinspektör. Anstalten har upprättat instruktioner för personal avseende olycksfall eller akut sjukdom samt en handlingsplan som ska användas i sam- band med akut sjukdom/olycksfall på anstalten. För det fall sjukhusvård eller omedelbar läkarinsats är helt självklar ska, enligt instruktionerna, ambulans 2 009 /1 0:JO1 larmas via ett angivet telefonsamtal alternativt 112. Enligt handlingsplanen ska ambulans tillkallas via 112 då det föreligger livshotande sjuk- dom eller olycksfall. Som exempel på livshotande sjukdomstillstånd nämns akut andnöd och medvetslöshet. All personal i anstalten har enligt handlings- planen ansvar för att agera i enlighet med densamma. En anställd inom kriminalvården är skyldig att känna till Kriminalvårdens mål samt innehållet i de författningar, föreskrifter, arbetsordningar, instruk- tioner och andra styrande dokument som rör verksamheten, se 17.1 första stycket KVAF (Ao) 2007:3 (Kriminalvårdens administrativa föreskrifter, Arbetsordning för Kriminalvården).