frsrdg · GX04JO1 · 2009-11-12 00:00:00 — sammanträdet och lämnade kompletterande handlingar varvid ärendet återre- mitterades för att utreda vilka beslut som tagit angå- ende LSS-timmar efter . inkom från beslut från . Nytt beslutsförslag kommunicerades ombudet som ärendet bokades för sammanträde med SFN . Ombudet begärde på nytt inställelse till sammanträdet och framförde då ytterligare synpunkter samt lämnade nytt material vilket nämnden tog del av innan beslut fattades. Beslut expedierades till ombudet . Målsatt handläggningstid för assistansersättningsärenden är att av ären- dena ska ha en handläggningstid . i efterhand kan Försäk- ringskassan inte finna någon annan orsak till dröjsmålet med att initiera ut- redningen först än att ärendet inte prioriterats av och för detta kan vi kritiseras. Handläggningstiden efter att utredning påbör- jats har dessutom påverkats av utredningstekniska orsaker. Med hänsyn till att det dröjde innan ärendet initierades efter Regeringsrättens beslut borde ärendet ha hanterats med förtur. yttrade sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Enligt 17 § lagen (1993:389) om assistansersättning jämförd med 20 kap. 13 § tredje stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring ska domstols beslut gälla , om inte annat har föreskrivits i beslutet eller bestäms av den domstol som har att pröva beslutet. Att ett beslut gäller innebär inte endast att det är verkställbart, utan också att det ska verkställas . Ett visst dröjsmål med verkställigheten kan dock godtas i väntan på beslut i inhibitionsfrågan om i samband med ett överklagande har framställt ett yrkande härom (se bl.a. vägledning 2001:7 s. 36 samt JO 1996/97 s. 334 och JO:s beslut i ärende dnr 1279-1997). Detta förutsätter emellertid att inhibitionsyrkandet väcks ; i annat fall ska domen verkställas. Regelsystemet ger således inte utrymme för Försäkrings- kassan att skjuta upp verkställigheten annat än med hänvisning till ett eventuellt framtida överklagande och inhibitionsyrkande. Av utredningen framgår att länsrätten genom dom fann K.C. berättigad till assistansersättning. Efter att ha fått del av länsrättens dom skulle , i enlighet med det jag har anfört ovan, ome- delbart ha påbörjat verkställigheten och utrett ersättningens omfattning. För- säkringskassan har emellertid underlåtit att handlägga ärendet i avvaktan på såväl kammarrättens som Regeringsrättens avgöranden. Redan detta är myck- et allvarligt. Därtill har dröjt med verkställigheten i ytterli- gare ett drygt halvår efter Regeringsrättens beslut. Något godtagbart skäl till detta har inte anförts. Tvärtom tyder remissvar på avsak- nad av grundläggande kunskap om ovan nämnda regler. Även detta är ytterst anmärkningsvärt. 2 009 /1 0:JO1 Ärendet avslutas med en erinran om den mycket allvarliga kritik som jag har uttalat ovan. har formlöst upphört med utbetalning av sjukpenning till en försäkrad (Dnr 2785-2008) I en anmälan till JO klagade . bl.a. på att utan förvar- ning hade upphört att utbetala sjukpenning till honom . JO lånade in och granskade akt i ärendet. Vid gransk- ningen framkom bl.a. att sjukpenning betalades ut till M.B. och fram t.o.m. utan krav på löpande förnyat medicinskt underlag. upphörde därefter formlöst med utbetalningarna. Först fattade kassan ett beslut att inte betala ut sjukpenning fr.o.m. . I ett infordrat remissvar anförde följande. Av tillgängliga handlingar framgår, att M.B. , uppburit ersättning i form av sjukpenning vilken från och med den 1 no- vember 2004 primärt styrktes utifrån en utredning vid Försäkringsmedicinskt Centrum daterat . Fram till , då sjukpenningen stoppades, ingavs inga medi- cinska underlag till stöd för bedömning av arbetsförmågan och värdering av rätten till sjukpenning. avkrävde ej heller M.B. sådan handling förrän då det meddelades, att medicinska underlag är en förutsättning för att bedömning av rätt till sjukpenning fort- sättningsvis skulle kunna ske. Det finns dock ingen notering om, att M.B. var upplyst om konsekvenserna för den fortsatta utbetalningen om han inte skulle inkomma med begärda underlag. finns hos antecknat, att nytt medi- cinskt underlag ingivits med starttidpunkt . Därmed av- slutades det sjukfallet som resulterat i utbetalning till och med , dock utan något formellt beslut då nytt anspråk ansågs föreligga. Ny försäkran för sjukpenning måste dock inkomma innan ställning till sjukpenningrätt kan ske varför sådan efterfrågades. Någon försäkran inkom emellertid aldrig varför även detta sjukfall avslutades . Inte heller detta ställningstagande var förknippat med något formellt beslut. aktualiseras ärendet ånyo, nu i och med ett möte på vård- centralen i och i samband med detta blir sjukfallet åter föremål för prövning avseende sjukpenningrätten. Beslut i ärendet i form av negativt besked meddelas . har också meddelats beslut om indragning av sjukpenning för sjukfallet avslutat . De enligt föregående stycke meddelade besluten har varit föremål för om- prövning hos , beslutsdatum , vilket resulterade i delvis ändring där rätt till hel sjukpenning slogs fast till och med . 2 009 /1 0:JO1 Huvudskälet till ändringen var dels det faktum, att sjukpenning tillerkänts M.B. i ca utan medicinskt underlag, dels med hänvisning till att Försäk- ringskassan inte tillkännagav att hans ersättning var satt ifråga och dessutom inte meddelade det slutliga ställningstagandet i form av ett beslut. överklagade beslutet varvid Länsrätten gick på linje vilket meddelades i dom . Vad avser handläggningen av de sjukfallsärenden som här är aktuella måste hävdas, att denna synes anmärkningsvärd i negativ bemärkelse. För det första är det inkorrekt att betala ut sjukpenning för så som till och med utan stöd av medicinska under- lag. För det andra är det synnerligen anmärkningsvärt att åsidosätta det som i förvaltningsrättsligt hänseende regleras vid ifrågasättande och innehållande av sjukpenning. Att, som här bland annat var aktuellt, först meddela beslut om att sjukpenning inte utges är helt oacceptabelt. Vad beträffar handläggningen i de här aktuella situatio- nerna är ansvarig tjänsteman uppmärksammad på de brister som påtalats enligt ovan. I sitt beslut anförde JO i bedömningsdelen föl- jande. Inledningsvis vill jag framhålla att jag inte uttalar mig beträffande den omständigheten att har betalat ut sjukpen- ning utan att ha haft tillgång till löpande medicinskt underlag. Ärendet i den- na del rör själva sakfrågan, dvs. frågan om M.B:s rätt till sjukpenning. Sådana frågor lämpar sig inte för JO att uttala sig om. Det faktum att utbetalningarna fortlöpte under utan krav på medicinska underlag får emellertid anses ha medfört att M.B. hade anledning att räkna med att utbetalningarna skulle fortsätta även fram- över. borde därför, som man upplyste om det förbisedda kravet, ha underrättat M.B. om att man övervägde att inte längre betala ut sjukpenning. borde i samband därmed även ha beretts tillfälle att komma in med såväl synpunkter som begärt underlag. För att hålla inne sjukpenningen i avvaktan på slutligt avgörande kunde ha använt sig av bestämmelsen om provisoriska beslut i 20 kap. 2 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Att ett beslut är proviso- riskt innebär emellertid inte att kassan får låta bli att tillämpa de förvaltnings- rättsliga regler om t.ex. beslutsunderrättelse som gäller för myndigheters beslutsfattande. I stället för att vidta någon eller några av de ovan angivna åtgärderna upp- hörde formlöst med utbetalningarna, såvitt framgår utan att ens underrätta M.B. Formellt beslut om att fr.o.m. inte längre betala ut sjukpenning fattades först . 2 009 /1 0:JO1 av remissvar har även sjukpenningärendet med start hanterats på ett regelvidrigt sätt. De brister som har uppdagats i ärendet är minst sagt anmärkningsvärda, vilket också medger. Myndigheten förtjänar allvarlig kritik för sin hantering av M.B:s sjukpenningärende. har fattat beslut i ett ärende om livränta utan att beakta i rätt tid inkomna kompletterande handlingar (Dnr 3888-2008) I en anmälan till JO klagade huvudsakligen på följande. Han hade bevil- jats anstånd med att komma in med kompletterande handlingar i ett livränte- ärende t.o.m. . Han skickade in handlingarna till Försäkrings- kassan omkring . fattade beslut i ärendet utan att beakta hans komplettering. Han erhöll tre brev från , varav ett brev innehöll beslutet med avslag på hans begäran om livränta. Beslutet var inte undertecknat. I ett annat av breven meddelade att kassan inte hade beaktat hans komplettering i ärendet när beslut fattats med anledning av att det blivit fel vid sortering av inkommande post och handlingarna därför kommit handläg- garen till handa först efter det att beslut hade fattats. Försäk- ringskassan borde vara skyldig att ändra sitt beslut på grund av felaktig hand- läggning. anmodades att yttra sig över det som G.S. hade framfört i sin anmälan. I sitt remissvar anförde bl.a. följande. Av utredningen framgår att orsaken till varför de handlingar G.S. inkom med som svar på kommunicering inte fanns med inför beslut berodde på ett miss- öde i den interna organisationen vid arbetsskadeenhet i . Vid ordinarie handläggares frånvaro ska det finnas en reserv som går igenom dennes post, vilket i detta fall inte fungerat. Eftersom beslutet ännu inte hade expedierats när handlingarna från G.S. uppmärksammades, var oförhindrad att ersätta det redan fattade beslutet med ett nytt beslut. I detta fall skulle rätte- ligen ha bortsett från det redan fattade beslutet och fattat ett nytt beslut med beaktande och bemötande av G.S:s svar på kommunicering. Försäkringskas- san beklagar att detta inte gjordes. inkom G.S. via e-post med synpunkter på Försäkrings- kassans handläggning av ärendet och krävde ett nytt beslut, eftersom Försäk- ringskassan i sitt beslut inte hade tagit hänsyn till de av ho- nom insända handlingarna. Det finns inget krav på att en begäran om om- prövning av ett ärende, enligt lagen om arbetsskadeförsäkring, ska vara egen- 2 009 /1 0:JO1 När en icke undertecknad begäran om omprövning inkommer finns en möjlighet för myndigheten att, med stöd av 10 § tredje stycket förvaltningslagen, begära att den enskilde i efterhand bekräftar skri- velsen med sin egenhändiga namnteckning. Detta bör inte ske slentrianmäs- sigt utan det får bedömas från fall till fall vilka risker för fel som skulle kunna uppstå om skrivelsen inte skulle vara från den som utger sig att vara avsända- re. Med hänsyn till omständigheterna i ärendet (bl.a. det förhållandet att G.S. ringde ) hade det inte varit nödvändigt med en sådan skriftlig bekräftelse. Sammanfattningsvis var det således fel av att inte godta G.S:s e-postmeddelande som en begäran om omprövning. Efter det att G.S. inkommit med sin begäran om omprövning fattade För- säkringskassan ett omprövningsbeslut, där myndigheten inte ändrade sitt tidigare ställningstagande i beslutet . konstaterar att G.S. genom myndighetens försummelse och felaktigheter i handläggningen fått vänta på beslut från till , där hans insända handlingar ingick i bedömningsunderlaget. Detta är något som givetvis beklagar. Att beslutet inte var undertecknat beror på att det inte finns någon juridisk skyldighet för att underteckna sina beslut i bidrags- eller försäkringsärenden. Det finns inget hinder att skicka en centralt framställd utskrift av ett beslut till en enskild med beslutsfattarens namn och i förekommande fall föredragandens namn utan att dessa personer undertecknar beslutet. Eftersom det inte finns något rättsligt krav på under- skrift och för att beslut i detta hänseende bör hanteras likformigt undertecknas inte längre några av myndighetens beslut i försäk- rings- och bidragsärenden. I de ärenden där handläggningen sker i pappers- form ska det dock finnas ett underskrivet och i förekommande fall av före- draganden kontrasignerat original i akten. I elektroniskt handlagda ärenden upprättas beslutet i den elektroniska akten vilket innebär att beslutet inte går att ändra när det skickas till mottagaren. Anteckning om detta görs också i den elektroniska journalen vilket blir liktydigt med en elektronisk signatur eftersom anteckningen loggas mot handläggarens kortnummer (Försäkrings- kassans riktlinjer 2005:14 Att skriva beslut i ). G.S. gavs tillfälle att kommentera remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. G.S. har inom anvisad tidsperiod inkommit med nya handlingar till Försäk- ringskassan. Handlingarna borde därför ha beaktats innan fattade beslut i ärendet. fattade dock beslut i ärendet utan att uppmärksamma de nya handlingarna. Fråga uppkommer då om , efter det att de nya handlingarna uppmärksammades, skulle ha bortsett från det redan fattade beslutet och fattat ett nytt beslut. I förarbetena till förvaltningslagen (1986:223) uttalade departementschefen bl.a. att man måste beakta att de statliga myndigheterna normalt anses ha möjlighet att ändra sina beslut innan dessa har expedierats eller på annat sätt getts till känna för adressaterna (prop. 1985/86:80 s. 35). Det föreligger ett samband mellan reglerna om tidpunkten då en handling anses upprättad enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen, TF, och principerna om den tidpunkt före vilken en myndighet kan ändra sitt beslut oavsett dettas 2 009 /1 0:JO1 art och innehåll. Enligt 2 kap. 3 § första stycket TF är en handling allmän bl.a. om den förvaras hos myndighet och enligt 7 § är att anse som upprättad hos myndigheten. I 2 kap. 7 § första stycket TF uppställs för olika fall tre huvud- principer. De två första avser, såvitt nu är av intresse, när handlingar som hänför sig till visst ärende ska anses upprättade. Har handlingen expedierats (avsänts från myndigheten eller där hållits tillgänglig för avhämtning) blir tidpunkten härför avgörande, medan en handling som normalt inte ska expe- dieras i stället anses upprättad när det ärende till vilken den hänför sig har slutbehandlats hos myndigheten. Den förstnämnda principen synes tillämplig företrädelsevis i fall då handlingen är av sådan beskaffenhet att den ska expe- dieras. Regleringen omfattar alltså även andra handlingar än sådana som enligt vad därom är föreskrivet ska expedieras (jfr 2 kap. 7 § andra stycket 2 TF). En handling som är av sådan karaktär att den ska expedieras kan inte anses som upprättad , dvs. vid ärendets slutbehandling (jfr JO 1990/91 s. 425). Bestämmelserna i 20 kap. 1013 §§ lagen (1962:381) om allmän försäk- ring (AFL) om omprövning, ändring samt överklagande av Försäkringskas- sans beslut (som enligt 8 kap. 12 § lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäk- ring har motsvarande tillämpning i ärenden enligt den lagen) förutsätter enligt sin ordalydelse att kassans beslut meddelas, utan att det anges i vilken form detta ska ske. I 21 § förvaltningslagen anges att en part ska underrättas om innehållet i det beslut varigenom myndigheten avgör ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild och det inte är uppenbart obehövligt. Enligt tredje stycket bestämmer myndigheten om underrättelsen ska ske muntligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt. Underrättelsen ska dock alltid ske skriftligen, om parten begär det. Av utredningen framgår att beslutet ännu inte hade expedierats när de nya handlingarna från G.S. uppmärksammades. Inget har i ärendet heller fram- kommit som visar att beslutet på annat sätt getts tillkänna för G.S. Eftersom beslutet enligt min mening ännu inte var att anses som upprät- tat när handlingarna från G.S. uppmärksammades, borde , som kassan har anfört, ha bortsett från det redan fattade beslutet och fattat ett nytt beslut med beaktande och bemötande av G.S:s svar på kommuniceringen. förtjänar kritik för sin handläggning. G.S. har i sin anmälan uttryckt att borde vara skyldig att ändra sitt beslut på grund av felaktig handläggning (självrättelse). En ändring enligt 20 kap. 10 a § AFL förutsätter att det framkommit en kvalificerad fel- aktighet i det ursprungliga beslutet. Ett nytt underlag utgör i sig inte grund för ändring. Enbart det förhållandet att de handlingar som G.S. inkom med inte har beaktats innebär således inte att beslutet var oriktigt. har, vid den prövning enligt 20 kap. 10 a § AFL som in- kluderade de nya handlingarna, konstaterat att det saknades skäl för en änd- ring av beslutet. Vad som i övrigt har anförts i ärendet föranleder inte något uttalande från min sida. 2 009 /1 0:JO1 Miljö- och hälsoskydd samt djurskydd Kritik mot för hantering av frågor om ansvar enligt EG-rätten för åtgärder vidtagna av privaträttsliga subjekt. Verket har inte endast vägrat att ingripa mot organisationer, som tillämpar en av underkänd ordning för avelsvärdering av hingstar, utan aktivt främjat ett upprätthållande av denna ordning genom organisationernas egen regelbildning (Dnr 5555-2007) I Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1994:82) om hästdjur som an- vänds till avel och om identifiering av hästdjur uppställdes tidigare ett krav på att avelshingstar skulle vara avelsvärderade i för att få användas till avel med andra ston än hingstägarens egna, 29 §. Sedan Europeiska kommis- sionen mottagit klagomål rörande föreskriften inledde den ett förfarande om fördragsbrott mot . väcktes talan vid . I dom (mål C-206/05) konstaterade domstolen att hade underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 3 i rådets direktiv /427/EEG av om avelsmässiga och genealogiska villkor för handeln med hästdjur inom gemenskapen genom att i sin nationella rätts- ordning uppställa ett krav på att en hingst skall vara avelsvärderad i för att få användas till avel med andra ston än hingstägarens egna. hade redan innan domen meddelades föreskrivit att den ifrågavarande bestämmelsen om krav på avelsvärdering skulle upphöra att gälla. Föreskriften (SJVFS 2005:71) trädde i kraft . I en anmälan, som kom in till JO , framförde klagomål mot . Hon anförde att trots att den svenska lagstiftningen om avelsvärdering ändrats inte ingriper mot organisa- tioner och föreningar som tillämpar den gamla ordningen; det är Jordbruks- verkets uppfattning att avels- och rasorganisationer själva får bestämma om de vill fortsätta med avelsvärdering. Till anmälan fanns fogad en korrespondens mellan och en tjänsteman vid . Inledningsvis inhämtades från ett informations- meddelande, som hade upprättats i anslutning till att den svenska regleringen ändrades. Meddelandet, som var rubricerat Statens krav på avelsvärdering upphör, innehöll bl.a. följande information. 2 009 /1 0:JO1 Inget statligt krav på avelsvärdering I och med att det statliga kravet på att en hingst ska vara avelsvärderad i Sve- rige upphör överförs i stället ansvaret för eventuell avelsvärdering på avels- och rasorganisationerna. Rasföreningarna får själva bestämma om de vill fortsätta med avelsvärde- ring, på vilket sätt hästarna ska selekteras, hur stamboken ska indelas och vilka avelsvärderingsmetoder som ska användas i syfte att förbättra rasen. En rasförening kan även välja att enbart härstamningsregistrera och stam- bokföra hästar. Systemet kan fortsätta genom branschens egna regler har ett avelsvärderingssystem som fungerar mycket bra. Om avelsor- ganisationerna väljer att ha kvar kravet på avelsvärdering kan de metoder som använts föras in i organisationens egna reglementen. Därefter anmodades att yttra sig över vad anmälaren anfört samt kommentera lämpligheten av verkets informationsmeddelande. Jord- bruksverket anmodades också att ge sin syn på omfattningen och arten av de åtgärder som kan anses ankomma på verket för att skyldighet att efterkomma dom skall anses fullgjord. , genom avdelningschefen , anförde följande. vill först informera om vilken lagstiftning som gäller för hästar. Rådets direktiv /427 om avelsmässiga och genealogiska villkor för handel med hästdjur inom gemenskapen. Kommissionens beslut 92/353/EEG om fastställande av kriterier för godkän- nande eller erkännande för organisationer och sammanslutningar som för eller upprättar stamböcker för registrerade hästdjur. Kommissionens beslut 92/354/EEG om fastställande av vissa regler för att säkerställa samordningen mellan organisationer och sammanslutningar som för eller upprättar stamböcker för registrerade hästdjur. Kommissionens beslut 96/78/EG om fastställande och kriterier för införande och registrering av hästdjur i stamböcker för avelsändamål. Lagen (2006:807) om kontroll av husdjur m.m. Förordningen (2006:816) om kontroll av husdjur m.m. Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1994:82) om hästdjur som an- vänds till avel och om identifiering av hästdjur. JO har begärt yttrande om bl.a. lämpligheten av informa- tionsmeddelande i anslutning till den svenska regleringen ändrades i vilket upphävandet av det aktuella statliga kravet angavs inte hindra att systemet kan fortsätta inom branschens egna regler. har en skyldighet att informera om nyheter och ändringar i olika bestämmelser. Med anledning härav informerade om domens följdverkningar och att den statliga regleringen skulle upphöra men att detta innebar att avelsvärderingen blev därvid organisationernas och sammanslutningarnas angelägenhet. ändrade verkets föreskrifter (SJVFS 1994:82) om hästdjur som används till avel och om identifiering av hästdjur . Ändringen innebar att det statliga kravet på avelsvärdering togs bort. hade således redan uppfyllt de krav som domen från , mål nr 206/05, innebar. 2 009 /1 0:JO1 Detta innebär således att avelsorganisationer och rasföreningar får på frivillig väg avelsvärdera rasens hingstar. för respektive ras ställer upp de krav som gäller för att få använda en hingst i avel. Dessa krav kan se olika ut från förening till förening. Det är därmed även tillåtet att an- vända en hingst i avel som inte är avelsvärderad. Intresset för att välja en helt oprövad hingst i avel är däremot oftast inte så stort då de stoägare som betäcker sina ston ofta vill ha en varudeklarerad hingst. Med avelsvärdering avses metoder för att värdera hästars avelsvärde. Avelsvärderingen syftar till att värdera hästar som förärvare av de egenskaper som den stamboksförande föreningen strävar efter. Värderingen inkluderar vanligen bedömningar av hästarnas härstamning, exteriör, hållbarhet, hälsa och tävlingsprestationer. En avelsvärdering kan även bestå av en värdering av egenskaperna hos avkommor till hästen. Avelsvärdering är en statistisk framräkning av en hästs avelsvärde dvs. se- lektion av lämpliga avelsdjur, BLUP (best linear unbiased prediction) sam- manställning samling av hästens meriter, exteriör och ev. prestationer, och om det finns tillräckligt många avkommor kan även en avkommebedömning göras. Alla seriösa avelsorganisationer i flera EU-länder avelsvärderar sina hästar för att kunna selektera ut de bästa hästarna att fortsätta användas i avel. Det är en naturlig del av det som kallas avelsarbete. Som ett exempel kan nämnas att enligt STC:s registreringsreglemente syf- tar dess avelsvärdering till att värdera en hingst som förärvare av de egenska- per som framgår av rasens avelsmål. Det övergripande avelsmålet för den varmblodiga travarrasen är att svensk travsport ska ha en avel och uppfödning som skapar förutsättningar för en högkvalitativ sport med tävlingsindivider som är anpassade till den svenska travsportens uppläggning och inriktning. Avelsmålet ska dessutom vara att producera sunda, lätthanterliga, distansstar- ka och rentravande tävlingshästar, som ska vara konkurrenskraftiga såväl nationellt som internationellt både som unghästar och som äldre travare samt ha ett gott tävlingspsyke med utpräglad vinnarinstinkt. Ändamålsenlig exteri- ör eftersträvas och hästarna ska efter avslutad tävlingskarriär kunna fungera som sunda avelsdjur med reproduktionsförmåga. Inom hästnäringens avelsorganisationer och rasföreningar finns många in- terna regler som inte styr över och dessa får de som är med- lemmar i de respektive föreningarna följa. Om man i t.ex. vill avla på brittiska hästar som har en brittisk mo- derstambok får man göra det om man följer den brittiska moderföreningens regler.