frsrdg · GX04RS1 · 2009-10-15 00:00:00 — Enligt förordningen (1995:268) om samordning av statlig tjänstepension med vissa pensioner till ledamöter och företrädare i (samordningsförordningen) ska en riksdagsledamots egenpension samordnas med en statlig tjänstepension på ett visst sätt. Samordningsreglerna innebär att riksdagspensionen alltid betalas ut ograverad, men den statliga tjänstepensionen kan minskas. I andra tjänstepensionssystem finns inte några samordningsregler. Samordning med kommunalt förtroendevaldas ålderspensioner finns inte heller, men kommunen eller kan föreskriva särskilda villkor för en förtroendevalds pensionsrätt. 4.1.2 Talmanspension För den som är talman finns särskilda pensionsförmåner. Talmanspensionen motsvarar den förordnandepension som tidigare gällde för bl.a. statsråd och beräknas enligt pensionsavtalen för de statliga tjänstemännen och den numera upphävda förordningen (1995:1038) om statliga chefspensioner m.m. Om inte förutsättningarna för talmanspension är uppfyllda gäller de villkor för ålderspension eller egenlivränta som råder för övriga ledamöter. Förutsättningar för den som avgår som talman att få talmanspension är att personen varit talman , varit talman och statsråd och haft viss statlig chefsanställning sammanhängande, eller varit talman och statsråd sammanlagt. Pensionsgrundande underlag är endast talmansarvodet, och pensionen beräknas på talmansarvodet före avgång eller den som talmansuppdraget varat. före (11,) av pensionsunderlaget upp till 7,5 förhöjda prisbasbelopp, av pensionsunderlaget mellan 7,5 och 20 förhöjda prisbasbelopp och av pensionsunderlaget mellan 20 och 30 förhöjda prisbasbelopp. För att få hel talmanspension fordras en tjänstgöringstid . I kan ingå såväl talmansuppdraget som tiden som statsråd. Hel talmanspension efter utgör . betalas en del av talmanspensionen, successivt ned till av hel talmanspension vid en period , dvs. 4.1.3 Sjukpension En ledamot har enligt ersättningslagen rätt till sjukpension om han eller hon frånträder sitt uppdrag och får hel sjukersättning eller hel aktivitetsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Bestämmelser om sjukpension finns även i företrädarlagen. För hel sjukpension fordras i . För en ledamot som inte fullgjort tillgodoräknas även de år som återstår fram till utgången av det kalenderår ledamoten fyller . Sjukpensionen utgör tidsfaktorn multiplicerad med av underlaget för egenpensionsförmånerna upp till 7,5 förhöjda prisbasbelopp, av underlaget mellan 7,5 och 20 förhöjda prisbasbelopp och av underlaget mellan 20 och 30 förhöjda prisbasbelopp. Sjukpension betalas ut längst t.o.m. månaden före den månad ledamoten fyller . Därefter betalas ålderspension beräknad med samma tidsfaktor som för sjukpension. 4.1.4 Efterlevandepension I nuvarande system finns pensionsförmåner som gäller efterlevande till en ledamot som avlider . De gäller även efterlevande till en f.d. ledamot som har rätt till ålderspension, dvs. att han eller hon hade fyllt vid avgången och då varit ledamot under . Förmåner efter en f.d. ledamot gäller såväl före som efter uttag av ålderspensionen. De gäller också efterlevande till den som uppbär sjukpension enligt ersättningslagen. Bestämmelser om efterlevandepension finns också i företrädarlagen. Efterlevandepension betalas till efterlevande make samt eget arvsberättigat barn och adoptivbarn som inte fyllt . Med make jämställs den som, utan att vara gift, stadigvarande sammanbodde med en ogift ledamot vid dennes död och som varit gift med eller har eller har haft eller då väntade barn med denne. Med arvsberättigat barn jämställs barn som har mottagits i adoptionssyfte. Efterlevandepensionen betalas från dödsfallet och längst till dess den avlidne skulle ha fyllt . Om ledamoten avgått med ålderspension efter fyllda betalas efterlevandepension dock längst räknat från avgången. Efterlevandepension betalas inte ut till make eller sammanboende när denne ingår äktenskap. Efterlevandepensionen utgör sammanlagt 1,2 prisbasbelopp ökat med 0,5 prisbasbelopp för varje förmånstagare utöver en. I lagen anges hur beloppet ska fördelas mellan de olika förmånstagarna. Det finns även kompletterande efterlevandepension, som kan betalas ut till samma krets av förmånstagare. För make eller sammanboende gäller dock att äktenskapet eller samboförhållandet ska ha ingåtts senast den dag ledamoten fyllde . Hel kompletterande efterlevandepension betalas ut om den avlidne varit ledamot av eller mer. Vid färre antal år betala pensionen ut i proportion härtill. Om den avlidne var ledamot av vid dödsfallet inräknas även de år som återstår tills ledamoten skulle fyllt . Kompletterande efterlevandepension beräknas med utgångspunkt i ett normalbelopp. Normalbeloppet utgör av pensionsunderlaget mellan 7,5 och 20 förhöjda prisbasbelopp och av pensionsunderlaget mellan 20 och 30 förhöjda prisbasbelop. Om den avlidne efterlämnar endast make eller därmed jämställd betalas hel kompletterande efterlevandepension ut av normalbeloppet. Om efterlevande endast är ett barn betalas av normalbeloppet ut. Finns det flera förmånstagare utökas procentsatsen och beloppet fördelas på ett visst sätt mellan de efterlevande. Rätten till kompletterande efterlevandepension är livsvarig för make eller sammanboende men upphör när denne ingår äktenskap. 4.1.5 Efterlevandeskydd i inkomstgarantin Under tid med inkomstgaranti finns ett särskilt efterlevandeskydd för barn till en f.d. ledamot som inte har rätt till ålderspension. Skyddet förutsätter att den avlidne varit ledamot . Förmånen betalas ut till barn och längst . Förmånen uppgår till 0,5 prisbasbelopp per barn och år. Vid särskilda skäl kan efterlevandeskydd betalas ut även till make. 4.2 ledamotsstadga Rätten till ekonomiska förmåner för ledamöter av har tidigare reglerats i företrädarlagen. Lagen omfattar också ledamöter av som är eller varit ledamöter av . ledamotsstadga (beslut /684/EG, Euratom av om antagande av ledamotsstadga) trädde i kraft . För de svenska ledamöterna tillämpas stadgans bestämmelser om arvoden och pensionsförmåner redan från ikraftträdandet. De ledamöter som före ledamotsstadgans ikraftträdande var ledamöter i och som återvaldes för mandatperioden 20092014 har dock haft rätt att välja det existerande nationella systemet om arvode, övergångsersättning, pension och efterlevandepension. Om en ledamot vill kvarstå i det existerande nationella systemet måste han eller hon underrätta talman om det från stadgans ikraftträdande. Företrädarlagen har fr.o.m. anpassats till den nya ordningen (prop. 2008/09:184, bet. 2008/09:KU25, rskr. 2008/09:286). 4.3 Nya bestämmelser om ålderspension 4.3.1 Intjänande av ålderspension Riksdagsstyrelsens förslag i korthet Ålderspension tjänas in utan nedre och övre åldersgräns. Intjänandetiden begränsas till högst . En ledamot får pensionsrätt för utbetalt ledamotsarvode och vissa tilläggsarvoden för inkomster som, omräknat till helår, understiger 7,5 inkomstbasbelopp och för inkomstdelar över denna nivå, dock högst 30 inkomstbasbelopp. Intjänade pensionsrätter omräknas med förändringen av inkomstindex fram till pensioneringen. Promemorian: Överensstämmer med riksdagsstyrelsens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inga invändningar mot förslaget, men några av dem gör olika påpekanden. Kommuner och Landsting (SKL) avstyrker däremot förslaget. är positiv till att pensionsreglerna i stor utsträckning anpassas till det system för avtalspension som gäller för statliga tjänstemän. Det är bra att ålderspensionen ska grundas på inkomster och att ledamotens ålder vid avgången inte ska vara avgörande för vilka pensionsförmåner ledamoten får rätt till. anger att det skulle vara möjligt att upprätta ett ofonderat avgiftsbestämt system och att frågor om uppräkningen då skulle falla bort. och förslag avser ett sådant system, där en del av pensionsrätten indexeras med en genomsnittlig fondavkastning i premiepensionssystemet. , som inte tar ställning till om det är rimligt att den genomsnittliga ledamoten får högre pension än enligt nuvarande system, pekar på att pensionen enligt förslaget torde bli högre än om ledamoten haft statlig anställning med samma lön . Pensionsrätterna garanteras i det remitterade förslaget en uppräkning på högre än inkomstindex. Utfallet kan dock bli en bättre uppskrivning för ledamöterna om skillnaden mellan avkastning och tillväxten i inkomstindex blir lägre än vad som antagits. I motsatt fall blir utfallet sämre för ledamöterna. () motsätter sig inte förslaget, men uppmärksammar att ålderspensionen kan tjänas in , dvs. från lägre ålder än i övriga tjänstepensionssystem. SKL, som alltså avstyrker förslaget, anser att det är av stor vikt att pensionssystemen för riksdagsledamöter och kommunalt förtroendevalda är likartade för att möjliggöra för en förtroendevald att växla mellan politiska uppdrag på kommun- och riksnivå. Det är enligt SKL också angeläget att beakta de särskilda förhållanden som gäller för förtroendevalda. Möjligheten för en ledamot att återgå till en civil karriär utan att förlora i pensionshänseende är större ju yngre ledamoten är då han eller hon lämnar sitt politiska uppdrag. Det är därför orimligt att pensionsbeloppen för ledamöter som vid avgången inte fyllt blir avsevärt högre medan pensionsbeloppen för i stort sett samtliga ledamöter som vid avgången är eller äldre blir väsentligt lägre än enligt nuvarande pensionssystem. Kammarrätten i , Justitiekanslern, och () har inget att erinra mot förslagen. har inga synpunkter i ärendet. Riksdagsstyrelsens ställningstagande Allmänna utgångspunkter Riksdagsstyrelsen anser att det är nödvändigt att ändra ledamöternas pensionssystem, inte minst på grund av att pensionsförmånerna för yngre ledamöter i dagens system är orimligt låga. Pensionssystemet bör dessutom fungera så att personer kan gå in i och ut ur politiken utan att förlora i pensionshänseende. Systemet bör också fungera så neutralt som möjligt i förhållande till om en ledamot ska kandidera för en ny period eller inte. Förtroendeuppdraget är detsamma, och pensionsförmånerna bör därför beräknas på samma sätt oavsett ledamotens ålder. En extra trygghet för vissa åldersgrupper finns i stället inom inkomstgarantin. Inkomstgarantin är avsedd att vara en ekonomisk trygghet , men för ledamöter som har fyllt vid avgången och varit ledamot finns fortfarande möjlighet att få en varaktig inkomstgaranti fram till pensioneringen. Styrelsen instämmer vidare i arbetsgruppens bedömning att all tjänstgöringstid ska ge rätt till pension. Även reglerna för omräkning av intjänade förmåner och omräkning av pensionsutbetalningar bör vara desamma oavsett ledamotens ålder. Det är en fördel om ledamöternas pensionssystem liknar de tjänstepensionssystem som vanligen förekommer på arbetsmarknaden. Dessa tjänstepensionssystem går alltmer mot avgiftsbestämda förmåner med individuellt fonderade medel. Med dagens skattelagstiftning är det dock inte möjligt att införa ett individuellt fonderat pensionssystem för riksdagsledamöter om avsikten är att pensionsförmånerna ska inkomstbeskattas först vid uttaget av pensionen. Som framhåller i sitt remissyttrande har och redovisat ett ofonderat avgiftsbestämt system. Styrelsen anser dock att arbetsgruppens förslag sammantaget är enklare och tydligare i sin konstruktion. En ordning med en fiktiv avgiftsbestämd del som följer t.ex. den genomsnittliga avkastningen i premiepensionssystemet bör därför inte införas. Styrelsen anser således att ledamöternas pensionsförmåner, åtminstone tills vidare, bör vara förmånsbestämda. Systemet bör dock utformas så att det får vissa likheter med ett avgiftsbestämt system, detta för att göra det mer flexibelt och anpassat till de speciella förutsättningar som gäller för ledamotsuppdraget. Likheterna med ett avgiftsbestämt system är då att pensionen bestäms av de sammanlagda inkomsterna . Skillnaden mot ett rent avgiftsbestämt system är däremot bl.a. att pensionen inte förändras vid ändringar av den genomsnittliga återstående livslängden. Genom att inte längre räkna pensionen enbart på inkomsterna utan på samtliga årsinkomster omräknade med förändringen av inkomstindex, kommer alla inkomster att i princip vara lika mycket värda i pensionshänseende, oavsett när de erhållits. Pensionssystemet kommer därigenom att bli neutralt i förhållande till om och när en person ska kandidera, avgå, ändra tilläggsuppdrag etc. Den nya utformningen av ledamöternas pensionssystem utgår dessutom från att en statlig tjänstepension inte längre ska behöva samordnas med en ledamotspension enligt de nya reglerna. Som närmare utvecklas nedan får det statliga tjänstepensionssystemet tjäna som riktmärke för bestämmandet av en lämplig pensionsnivå i ledamöternas pensionssystem. Jämförelsen görs då med en person som pensioneras i sin anställning. Alla förmåner kallas ålderspension. Särregler för något som betecknas livränta eller fribrev behövs inte. Nya intjänanderegler Styrelsen föreslår således att ledamöternas pensionsförmåner i fortsättningen ska tjänas in på samma sätt oavsett ledamotens ålder och utan vare sig nedre eller övre åldersgräns. Samma regler ska gälla för ersättare. All uppdragstid ger rätt till pension, och någon viss minsta uppdragstid, vare sig totalt eller sammanhängande, krävs inte. Däremot begränsas intjänandetiden till högst . Utgångspunkten att reglerna för pensionsintjänande ska vara lika för alla ledamöter gör att pensionsrätt bör kunna tjänas in även efter och utan övre åldersgräns. Riktmärke för pensionsnivån utgörs av den pension som en statstjänsteman beräknas få om han eller hon arbetar hos en statlig arbetsgivare , med en lön som motsvarar ledamotsarvodet, och fortsätter där till . I ledamöternas pensionssystem ska en sådan pensionsnivå dock kunna uppnås uppdragstid. Motsvarande gäller den som har tilläggsarvode. Även en talman ska omfattas av samma system (se avsnitt 4.3.4). Däremot avskaffas den nuvarande möjligheten, för såväl ledamöter som talman, att tjäna in en hel ålderspension . Det statliga tjänstepensionssystemet (PA 03) är en kombination av förmånsbestämda och avgiftsbestämda förmåner. Den förmånsbestämda delen, där pensionsunderlaget är inkomsterna före pensioneringen, gynnar anställda som gör lönekarriär. För ledamöter är ledamotsarvodet däremot lika för alla, och fördelningen av tilläggsuppdrag beror av andra faktorer som t.ex. mandatfördelningen mellan partierna och hur en partigrupp väljer att fördela tilläggsuppdrag inom gruppen. I stället för att grunda pensionen på nivån bör därför samtliga inkomster få betydelse för pensionsnivån och i förhållande till hur länge en viss inkomst har uppburits. En sådan konstruktion ger ett mer neutralt pensionssystem i förhållande till om och när ledamoten ska kandidera, åta sig tilläggsuppdrag etc. Ledamoten får pensionsrätt för allt utbetalt ledamotsarvode och vissa tilläggsarvoden. Kompensationsnivån görs lägre för inkomster som, omräknat till helår, understiger 7,5 inkomstbasbelopp (), eftersom dessa inkomster också omfattas av det allmänna pensionssystemet. Inkomstdelar över denna nivå får högre kompensationsnivå. Summan av intjänade pensionsrätter, omräknade med förändringen av inkomstindex, utgör efter anpassning till följsamhetsindexering och eventuellt balansindex det inledande årliga pensionsbeloppet. Pensionsnivån Vid jämförelsen med det statliga tjänstepensionssystemet har arbetsgruppen beräknat hur stor pensionen till en statstjänsteman sammanlagt kan bli från de avgiftsbestämda och förmånsbestämda delarna. Därvid har vissa antaganden behövt göras om inkomstutveckling, kapitalavkastning m.m. Eftersom dessa faktorer är osäkra blir jämförelsen inte exakt. Så har heller inte varit avsikten, utan jämförelsen med den statliga tjänstepensionen ska endast tjäna som riktmärke. Arbetsgruppen har utgått från den pension som en tjänsteman, född eller senare, beräknas få om han eller hon arbetar hos en statlig arbetsgivare , med en lön som motsvarar ledamotsarvodet, och fortsätter där till . Det är förstås inte realistiskt att en tjänsteman har en sådan lönenivå redan , men jämförelsen tjänar endast som underlag för att värdera hur mycket intjänande på en jämförbar lönenivå motsvarar i pensionsnivå. Pensionsnivån har med denna beräkning ansetts motsvara av slutlönen. En liknande beräkning har även gjorts för en lönenivå motsvarande en utskottsordförande. Här har pensionsnivån beräknats motsvara av slutlönen. För att hitta en lämplig pensionsnivå för ledamöter har arbetsgruppen fördelat nämnda intjänande . Därigenom kommer ledamöternas pensionssystem att i viss mån även kompensera för att ledamotsuppdraget kan medföra att löneutvecklingen i det tidigare förvärvsarbetet stannar av, vilket får effekter på det fortsatta pensionsintjänandet vid en framtida återgång till yrkeslivet. Den som åtar sig ett ledamotsuppdrag ska inte behöva riskera att förlora i pensionshänseende. Intjänandetiden bör med detta beräkningssätt, och beroende på att pension ska kunna tjänas in utan övre åldersgräns, begränsas till högst . Om en ledamot tjänstgör än räknas pensionen . Kompensationsnivån, räknat på ett helt kalenderår, fördelas på inkomster under respektive över 7,5 inkomstbasbelopp respektive . För att kompensationsnivån ska bli den avsedda även när ledamoten tjänstgör del av år, som normalt blir fallet vid tjänstgöringsperiodens början och slut, beräknas pensionsrätten . Styrelsen, som anser att det föreslagna beräkningssättet innebär en rimlig avvägning, föreslår således att pensionsrätten för en månad blir på inkomster som inte överstiger 0,625 inkomstbasbelopp (nivå) och på inkomster över 0,625 men inte över 2,5 inkomstbasbelopp (). Det innebär att en vanlig ledamot, här räknat på ledamotsarvodet och inkomstbasbeloppet och före justering för följsamhetsindexering, får i årlig pension, eller , för intjänandet under ett helt kalenderår. Den som varit utskottsordförande får i stället i årlig pension, eller , för intjänandet under ett helt kalenderår. Indexering före pensionering För att, i proportion till uppdragstidens längd, nå upp till nivån för vad en statlig tjänsteman i motsvarande lönenivå kan få i pension, är det nödvändigt att den intjänade pensionsrätten följer löneutvecklingen. Den förmånsbestämda delen av en statlig tjänstepension beräknas ju vid en lönenivå i anslutning till pensioneringen, och de avgiftsbestämda delarna har fram till dess förräntats enligt vad som gällt i det enskilda fallet. Styrelsen föreslår därför att ledamöternas pensionsrätter, i likhet med vad som föreslås i promemorian, i stället räknas om med förändringen av det inkomstindex som används i det allmänna pensionssystemet. Vilka inkomster ska vara pensionsgrundande? Det faktiskt utbetalda ledamotsarvodet och vissa tilläggsarvoden ska vara pensionsgrundande. Tillägg görs då för avdrag som gjorts från ledamotsarvodet vid sjukdom eller föräldraledighet i enlighet med de principer som brukar gälla i tjänstepensionssystem. Liksom ska tilläggsarvode för uppdrag som vice talman och ordförande eller vice ordförande i utskott eller vara pensionsgrundande. Det gäller också tilläggsarvode för vald ledamot eller annan företrädare för en partigrupp i riksdagsstyrelsen samt ordförande i svenska delegation eller ledamot av arbetsutskottet som inte är ordförande i delegationen. I övrigt föreslås att arvode till en ledamot i överklagandenämnd ska vara pensionsgrundande men inte arvode för uppdrag i eller . Det innebär att pensionsunderlaget begränsas till arvoden som betalas ut av riksdagsförvaltningen. 4.3.2 Pensionens storlek och indexering under pensionstid Riksdagsstyrelsens förslag i korthet Det inledande pensionsbeloppet utgörs av summan av de indexerade pensionsrätterna med tillägg av en framtida årlig inkomsttillväxt av . Pensionsbeloppet räknas därefter om med förändringen av inkomstindex utöver (eg. dividerat med 1,016). Om balansindex har fastställts används det i stället för inkomstindex. Promemorians förslag: Promemorian skiljer sig från styrelsens förslag på så sätt att det i promemorian föreslås att det inledande pensionsbeloppet ska bestå av summan av de indexerade pensionsrätterna och att pensionen varje kommande år ska omräknas med förändringen av inkomstindex. Remissinstanserna: påpekar att pensionsuppräkning med inkomstindex inte förekommer i något annat pensionssystem. I det allmänna pensionssystemet används den procentuella ökningen i inkomstindex efter avdrag med en norm på . I den statliga avtalspensionen räknas den förmånsdefinierade delen (grundad på inkomster över 7,5 inkomstbasbelopp) bara upp med prisbasbeloppet. Den avgiftsdefinierade delen av den statliga avtalspensionen ökar med avkastningen på de inbetalda medlen. SKL anser att det för pensionssystemets legitimitet är väsentligt att indexeringen av pensionsförmånerna inte avviker från indexering av motsvarande förmånsslag i kollektivavtalade pensionsplaner. Såväl förmånsbestämda ålderspensioner som egenlivräntor värdesäkras med prisbasbeloppet. Riksdagsstyrelsens ställningstagande I promemorian föreslås att summan av intjänade pensionsrätter, omräknade med förändringen av inkomstindex, ska utgöra det inledande årliga pensionsbeloppet. Vidare föreslås att detta belopp ska räknas om med förändringen av inkomstindex. Detta val av index anges vara en avvägning i jämförelse med det statliga tjänstepensionssystemet. I de exempel som tjänat som riktmärke för nivån består den statliga tjänstepensionen nämligen till av en förmånsbestämd del som följer förändringen av prisbasbeloppet och till av en avgiftsbestämd del som har samband med förräntningen av de fondandelar eller motsvarande som gäller för det enskilda fallet. Styrelsen instämmer i att valet av index mot denna bakgrund är en rimlig avvägning eftersom pensionsbeloppet för ledamöter ska spegla en sammanvägning av förmånsbestämda och avgiftsbestämda delar. Styrelsen föreslår dock att metoden med följsamhetsindexering, som finns i det allmänna pensionssystemet, med nödvändig anpassning ska användas även i ledamöternas pensionssystem. Inkomstpensionen i det allmänna pensionssystemet utgår från en samlad pensionsbehållning. Det årliga pensionsbeloppet bestäms så att det i fasta priser ska vara lika stort om den reala inkomsttillväxten, dvs. real förändring av inkomstindex, uppgår till . Detta sker genom att pensionsbehållningen divideras med ett s.k. delningstal. Nuvärdet av den förväntade livspensionen ska vara lika stort som individens pensionsbehållning. Delningstalet bestäms av den förväntade återstående livslängden vid för vederbörandes åldersgrupp och en kommande tillväxt . Inkomstpensionen räknas därefter om med den faktiska förändringen av inkomstindex utöver tillväxt. Den höjning av den inledande pensionsnivån som i det allmänna pensionssystemet sker genom ett lägre delningstal så att pensionsbeloppet inte bara bestäms av den förväntade återstående livslängden utan också inkluderar en kommande årlig tillväxt måste i ledamöternas pensionssystem lösas på annat sätt. Styrelsen har valt att utgå från det delningstal som gäller för personer födda , dvs. 16,11 (FKFS 2008:11). Genom att dividera den förväntade återstående livslängden vid för personer födda det året, dvs. , med delningstalet 16,11 får vi fram en faktor som kan sägas spegla hur stort det årliga pensionsbeloppet bör vara för att inkludera tillväxt. Avrundat till två decimaler blir omräkningsfaktorn 1,19. Faktorn 1,19 ska vara fast och inte öka om återstående livslängd ökar. Genom att samma faktor används också vid förtida uttag respektive uppskjutet uttag kommer ett förtida uttag att sammantaget bli ännu något mindre gynnsamt som ett uppskjutet uttag kommer att bli en aning mer lönsamt, vilket i båda fallen får ses som en önskvärd effekt. Enligt styrelsens förslag kommer pensionsbeloppet därefter att omräknas med förändringen av inkomstindex dividerat med 1,016.