frsrdg · GX04JO1 · 2009-11-12 00:00:00 — Mot bakgrund av den rapport som upprättats av vårdaren gör jag bedömningen att hon, och övrig personal som befann sig i den intagnes omedelbara närhet, uppfattade den intagnes tillstånd som livshotande. I enlig- het med handlingsplanen borde de då enligt min uppfattning ha tillkallat ambulans, utan att först vända sig till vakthavande befälet. I vart fall borde de efter det första samtalet till vakthavande befälet själva ha ringt efter ambulans, eftersom det då torde ha stått klart för dem att vakthavande befälet av olika skäl gjorde bedömningen att ambulans inte behövde tillkallas. Avdelningspersonalen agerade visserligen aktivt i den uppkomna situationen, men de synes inte ha haft full klarhet i de handlingsregler som anstalten upprättat för akuta sjukdomsfall bland intagna. Det är förvånande att vakthavande befälet inte upplyste vårdarna om att de, som befann sig på plats vid den intagne, fick bedöma om den intagnes tillstånd var livshotande och att de enligt anstaltens regler i så fall själva fick tillkalla ambulans. Det finns anledning att ifrågasätta om anstalten sett till att personalen har tillräcklig kunskap om det regelverk som gäller. I utredningen har framkommit uppgift om att den intagne W. hade glömt sin astmamedicin i häktet och att han vid ankomsten till anstalten därför bad om att få ny medicin. Jag vill i detta sammanhang upplysa om att frågan om hur Kriminalvården hanterar intagna med somatiska sjukdomar som förflyttas till annan anstalt är föremål för handläggning i ett ärende här med dnr 5450- 2007. Beslut i det ärendet kommer att meddelas . Kriminalvården har i sitt yttrande redogjort för den rättsliga reglering som gäller för bl.a. kroppsbesiktning. Anmälarens uppgifter om tillvägagångssättet i samband med kroppsbesikt- ningen har tillbakavisats av anstalten. Uppgift står mot uppgift, och jag delar kriminalvårdens bedömning att ytterligare utredningsåtgärder inte torde vara meningsfulla. Jag vill dock erinra om vikten av att den intagne i samband med ytlig kroppsbesiktning förutom att ställa sig upp, visa fotsulorna och hand- flatorna och lyfta på armarna inte får anmodas att inta speciella ställningar så att andra delar av kroppen skall kunna granskas. Vidare vill jag påminna om att en kroppsbesiktning aldrig får göras mer ingående än vad ändamålet med åtgärden kräver och inte heller, förutom i de fall synnerliga skäl förelig- ger, i närvaro av annan intagen. 2 009 /1 0:JO1 Frågan om placering av hjärtsjuka i avskildhet och frågan om trakasserier m.m. Det är i hög grad otillfredsställande när intagna anser sig illa behandlade av kriminalvårdspersonal. Anmälarnas uppgifter i dessa delar har tillbakavisats av anstalten, och uppgift står således mot uppgift. Jag finner det inte menings- fullt att genom ytterligare utredningsåtgärder försöka bringa klarhet i saken. Jag vill dock erinra om vikten av att intagna alltid behandlas med tillbörlig respekt och förståelse för de svårigheter som är förenade med vistelse i an- stalt. Med den allvarliga kritik som ligger i det ovan sagda avslutas ärendet. Initiativärende om beläggningssituationen inom kriminalvården m.m. (Dnr 2582-2007) I ett beslut anförde JO följande. Platssituationen vid landets kriminalvårdsanstalter och häkten har varit före- mål för uppmärksamhet från JO:s sida vid åtskilliga tillfällen. Dåvarande justitieombudsmannen konstaterade t.ex. i beslut och 2002 att platssituationen vid anstalterna och häktena var ägnad att i flera avseenden inge oro, inte minst mot bakgrund av de betydande resursminskningar som hade skett. Med anledning av uppgifter i bl.a. anmälningar och tidningsartiklar om den aktuella platssituationen beslutade dåvarande justitieombudsmannen att utreda saken på nytt. I sitt beslut i ärendet (JO 2004/05 s. 134) anförde hon i en avslutande kommentar bl.a. följande. Som tidigare nämnts har det från olika håll uttryckts oro över den nuvarande situationen. Jag delar självklart den oron. Vad som är särskilt allvarligt är att förhållandena fortlöpande har försämrats under en följd av år och att de planer som finns för att förbättra situationen inte kan få effekt förrän om ytterli- gare . Det är inte JO:s uppgift att anlägga kriminalpolitiska eller ekonomiska aspekter på frågan. Det är däremot JO:s rätt och skyldighet att ingripa när lagar och andra författningar inte efterlevs i den offentliga förvaltningen. I JO:s uppdrag ingår särskilt att se till att medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter inte träds för när i den offentliga förvaltningen. De svenska lagar som reglerar förhållandena för häktade och intagna i kriminalvårdsanstalter bygger på värderingar som är grundläggande för vårt samhällsskick, bl.a. respekten för den enskildes människovärde. Ett viktigt inslag i regleringen är att villkoren för sådana inskränkningar i de enskilda fri- och rättigheter som är nödvändiga i häkten och anstalter är noggrant reglerade och även i övrigt uppfyller höga krav på rättssäkerhet. Som situationen nu har utvecklats saknar de ansvariga i häktena och an- stalterna i praktiken möjlighet att uppfylla kraven i lagstift- ningen. Det går givetvis inte att beskriva problemet i kvantitativa termer. 2 009 /1 0:JO1 det är ingen tvekan om att problemet är mycket allvarligt, inte minst med tanke på karaktären av den lagstiftning det är fråga om. Det är inte möjligt för mig att slå fast vilka faktorer som har lett fram till den nuvarande situationen. Jag har därför inte heller underlag att uttala kritik mot någon myndighet eller tjänsteman. Jag vill emellertid slå fast att det är utomordentligt angeläget att den negativa utvecklingen inte fortsätter, utan att man snabbt sätter in åtgärder för att vända den. Kriminalvårdens grundläggande syfte är att främja de intagnas samhälls- anpassning. Detta syfte uppnår man inte med dagens platsbrist. Jag tillträdde som JO . Redan tidigt hade jag anledning att göra uttalanden om platssituationen inom kriminalvården. Ett förhållandevis stort antal klagomål avsåg lång väntetid i häkte för personer med verkställba- ra domar och för personer som placerats i häkte som ett led i omplacering mellan två anstalter. I olika beslut framhöll jag att väntetiderna ofta blivit längre än vad som utifrån gällande regler är acceptabelt. Jag inspekterade anstalten . Med hänsyn till vad som fram- kom under inspektionen beslutade jag att ta upp frågan om tiderna för intag- nas placering i avskildhet till utredning i ett särskilt upplagt initiativärende (dnr 3193-2006, JO 2007/08 s. 215). I mitt beslut i ärendet anförde jag bl.a. följande. Jag har vid min granskning kunnat konstatera att ett relativt stort antal intagna varit placerade i avskildhet ; eller längre. I ett par fall har avskildhetsplaceringen till och med varat . Detta är enligt min mening mycket otillfredsställande, i synnerhet då ett inte obetyd- ligt antal av de intagna är placerade i avskildhet till skydd för sin egen säker- het. Av de handlingar som har granskats framgår att den främsta orsaken till de långa avskildhetsplaceringarna är svårigheter att placera den intagne i annan anstalt eller att finna en ny plats åt den intagne i den anstalt där han vistas. Detta beror av allt att döma i hög grad på den ansträngda platssituation som råder inom kriminalvården (jfr JO 2004/05 s. 134). Det är enligt min mening synnerligen allvarligt om platssituationen inom kriminalvården medför konsekvenser av det slag som kan noteras i detta ärende. Från humanitär synpunkt är det inte acceptabelt att hålla en intagen placerad i avskildhet i månader på grund av att man inte kan finna en ny pla- cering för honom. Jag har också i många andra ärenden kunnat konstatera att den höga beläggningen i anstaltssystemet bidragit till de förhållanden som klagomålen avser. Jag har därför för avsikt att i ett särskilt ärende uppmärk- samma beläggningssituationen inom landets anstalter och häkten. inspekterade jag häktena och . Från personalens sida uttrycktes oro för att minskade resurser skulle komma att försämra eller redan hade försämrat förhållandena för såväl intagna som personal. Jag beslutade att granska beläggningssituationen inom kriminalvården i ett särskilt ärende. Kriminalvården anmodades att yttra sig om det aktuella läget i följande avse- enden. 2 009 /1 0:JO1 1.Platssituationen vid landets anstalter och häkten. 2.Vidtagna och planerade åtgärder. 3.Häktades möjligheter till gemensamhet, utevistelse, fysisk träning och att ta emot besök. I ett yttrande anförde Kriminalvården genom general- direktören följande. (De i remissvaret åberopade bilagorna har utelämnats här.) Kriminalvårdens huvudkontor har inhämtat yttrande från placeringsenheten när det gäller enhetens syn på platssituationen vid landets anstalter och häk- ten. Från samtliga regioner har uppgifter inhämtats rörande häktades möjlig- heter till gemensamhet, utevistelse, fysisk träning och besök från samtliga häkten i landet. 1 Övergripande om beläggningen och lokalförsörjningen JO anmodade att yttra sig över den då aktuella beläggningssituationen. Om åtgärder och förhållande därefter kan inledningsvis följande anföras. Utifrån svenskt perspektiv har beläggningssituationen varit mycket besvärande. Det har slitit hårt på personal, lokaler och intagna. Det har konsekvensvis inneburit komplikationer för ordningen och säkerheten och krävt extra insatser för att rätt differentiera intagna i förhållande till varandra och till verksamhetsställenas kriminalvårdsuppdrag. Den luft i systemet som behövs för att bedriva en effektiv kriminalvårdsverksamhet, där en hund- raprocentig beläggning mer utgör en fara och försvårande problematik än ett önskvärt tillstånd, har saknats. Situationen har också inneburit problem för polisens verksamhet genom att häkten varit så fullbelagda att nya intagna inte kunnat tas emot. Som följd av situationen har Kriminalvården dessutom dra- git på sig myndighetsförelägganden, domar och skadeståndsbeslut. Kriminalvården har fortlöpande informerat regeringen och verkets styrelse om beläggnings- och lokalsituationen inom och pågående åtgärder. Fortlöpande samråd har dessutom förekommit med polisen i olika delar av landet för att så långt det faktiskt är möjligt kunna förutse hur organi- satoriska, lokaliseringsmässiga och verksamhetsmässiga förändringar inom polisen skulle kunna tänkas påverka beläggningen vid såväl häkten som an- stalter. Kriminalvården har under dessa år dessutom, självständigt eller i nära samarbete med , noga följt utvecklingen av ären- den/mål och balanser inom åklagarväsendet och domstolarna. Självfallet har härutöver genom samverkan brottsutvecklingen noga följts och bedömningar gjorts av lagändringars konsekvenser för Kriminalvården. Arbetet som är omfattande redovisas i beläggningsprognoserna. I det budgetunderlag som lämnades till regeringen redovisade Kriminalvården enligt regeringens uppdrag utförligt en prognos över klientut- vecklingen till och med samt behovet av platsutbyggnad i häkten och anstalter samt vilka konsekvenser detta leder till för myndighetens årliga resursbehov. Genom regeringsbeslut (Ju2007/6066/) bestämde regeringen bland annat att Kriminalvården, med utgångspunkt i kontinuerliga bedömningar om klienttillströmningen, ska fortsätta arbetet med att tillskapa fler häktes- och anstaltsplatser och för att anstaltsstrukturen ska bestå av färre och större enheter. Även om regeringen i ärendet informerats om ett utbyggnadsprogram om inte mindre än 2 145 platser (netto 1 841 platser) och en hemställan gjorts i budget- underlaget om ett resurstillskott om innehöll regeringsbeslutet inte något annat resursbesked än att det 2 009 /1 0:JO1 åligger alltså Kriminalvården att vidta de åtgärder som krävs för att tillgången på häktes- och anstaltsplatser ska motsvara behoven. Mot bakgrund av reger- ingsbeslutet beslutade generaldirektören om en rad åtgärder rörande lokalförsörjningen som successivt verkställs. Regeringen redovi- sade i budgetpropositionen för (prop. 2007/08 utg.omr. 4 s. 26 f.) sitt uppdrag till Kriminalvården. Som följd av regeringsbeslutet fortsätter därför Kriminalvården genomfö- randet av det redovisade lokalförsörjningsprogrammet med iakttagande av de designkriterier regeringen ställde upp i sitt uppdragsbeslut. Det innebär en flexibel ansats i genomförandet av lokalförsörjningsprogrammet syftande att så snabbt och så kostnadseffektivt som möjligt åstadkomma den nödvändiga och önskvärda beläggningssituationen. Genomförandet innehåller projekt för lokalförsörjningsperioden fram till och med . Hur dessa projekt indi- viduellt utvecklar sig och tidsmässigt kan genomföras kan nu inte bedömas med den exakthet som vore önskvärd. En rad omständigheter kommer under resans gång att inverka såsom kommunala planbeslut, upphandlingskomplika- tioner, bedömningar av hopdockningsförhållanden vid befintliga häkten och anstalter, tillgången till byggnadsresurser i landet samt inte minst den resurs- mässiga styrning av Kriminalvårdens framtida verksamhet som är regeringens och privilegium. Den generella kursen är alltså utlagd och följs, men beredskap för avvikelser, förändringar och tidsförskjutningar måste fin- nas under resan. Åren 19941999 genomförde Kriminalvården, som en del av saneringen av rikets affärer, en mycket omfattande verksamhetsförändring. 31 mindre anstalter och 4 häkten stängdes. öppnades 2 nya anstalter och 2 nya häkten. Nettominskningen var 1 116 platser. Bland annat som följd av brottslighetens utveckling och de brottsbekäm- pande myndigheternas arbete förändrade sig därefter situationen och skapade en allvarlig beläggningssituation inom . Förhållandena i många andra länder var likartade. Dubbelbeläggningar, fyllda häkten som stängdes för ytterligare intagningar och köer till straffverkställighet blev re- sultatet. Genom att anstränga anstaltssystemet slapp problematiken med omfattande s.k. soningsköer som exempelvis förekommit i och . Däremot kom häktes- och anstaltsbeståndet att bli hårt slitet, underhållet kraftigt eftersatt och nödvändiga moderniseringar och tekniska återinvester- ingar och upprustningar omöjliga att genomföra. Säkerhetsmässiga reinvester- ingar och moderniseringar uteblev. Att Kriminalvården hamnade i en kraftig budgetobalans var ett komplicerande problem som först rättades till, dels genom att regeringen tillsköt extra medel, dels genom att ett mycket omfattande effektiviseringsprogram genomfördes. Kriminalvården hyr alla sina anläggningar. Den svenska kriminalvården är med andra ord till ett Public-Private-Partnership där en hyresvärd tillhandahåller lokalen och lokaldriften medan Kriminalvården ansvarar för det operativa kriminalvårdsarbetet. Förhållandet mellan hyresvärd och myn- dighet/hyresgäst regleras genom ett hyresavtal (oftast godkänt av regeringen) samt en gränsdragningslista över vad som ankommer på respektive part. Som följd av beläggningstrycket har Kriminalvården haft stora svårigheter att tömma lokalerna för att låta hyresvärden genomföra påkallade renovering- ar och moderniseringar samt reparationer till följd av allmän förslitning, in- tagnas skadegörelser och anlagda bränder m.m. Nya regler rörande livsme- delshantering och ventilation måste också beaktas. Brister i sådana och lik- nande avseenden har lett till att såväl fastighetsägaren som Kriminalvården i egenskap av lokalbrukare dragit på sig myndighetsförelägganden med tidsatta krav på åtgärder. Viktiga s.k. ROT-insatser har tvingats skjutas till framtiden och med lägre beläggningstryck. Risken med detta är att akuta lokal- och driftproblem då och då uppstår, som i sin tur på ett oönskat sätt direkt kan drabba de intagna och dessutom äventyra säkerheten. 2 009 /1 0:JO1 Ett stort uppdämt behov av åtgärder föreligger således från fastighetsäga- rens/hyresvärdens sida. En del sådana åtgärder är viktiga att genomföra på ett planerat sätt. Stora sådana insatser från fastighetsägarens sida på anstalter med högsta säkerhet innebär en rad svårigheter för Kriminalvården, men är givetvis ett tillfälle att i någon mån modernisera gamla lokaler. Under innevarande år och måste därför en hel del platser vid häkten och anstalter tas ur drift för att ställas till fastighetsägarens förfogande. Exempelvis är häktet den enda delen av rättsväsendets lokaler i kvarteret som ännu inte ROT-renoverats. Det arbetet bedöms kunna gå igång på allvar när Sollentunahäktet står färdigt och bedöms därefter pågå under . Problematiken med ROT-arbetet med detta häkte kommer för Krimi- nalvården, polisen och Stockholmsdomstolarna att bli större än den nu pågå- ende kvartersetappen med . För att lösa beläggningskrisen har Kriminalvården gjort kraftfulla insatser. Möjligheten att snabbt skapa nya platser har helt varit beroende av tillgången till tomma institutioner lämpliga för kriminalvård. Sammantaget har under dessa år 1 583 nya platser öppnats (netto 266 nya häktesplatser och 723 nya anstaltsplatser, med viss inbyggd flexibilitet för konvertering). har projekteringar och byggen dragits igång för helt nya kriminalvårdsanläggningar som dels innebär helt nya etableringar, dels ska ersätta fängelser från 1700- och samt häkten i polishus som polisen flyttat ut från med försämrade säkerhetsförhållanden och minskad effektivitet ur rättskedjeperspektivet som följd (se vidare nedan). upp- lupna kostnader för Kriminalvårdens utvecklingsarbete rörande dessa nya institutioner, som befinner sig i olika genomförandefaser, uppgår () till . Sammantaget leder dessa omständigheter till ett om- fattande pusslande med lokaler, byggnadsarbeten, klientplacering och säker- hetskrav. Förutsatt att regeringen tillskjuter de medel som är absolut nödvän- diga utifrån ingivet budgetunderlag och kommande redovisningar från Krimi- nalvården, projekten inte försenas som följd av överklaganden, brottsligheten inte väsentligt förändras på ett sätt som inte ingår i bedömningen och att lagstiftningsinsatser inte görs utöver vad som kan överblickas bör den nu kortfattat beskrivna lokal- och beläggningskarusellen förhoppningsvis kun- na stanna åren 20122014. 2 Platssituationen vid landets anstalter och häkten Anstalter Anstalterna är indelade i öppna och slutna anstalter. De slutna anstalterna är indelade i fem säkerhetsklasser, AE. Säkerhetsklass A är den högsta säker- hetsklassen och säkerhetsklass E är den lägsta säkerhetsklassen inom de slut- na anstalterna. De öppna anstalterna tillhör grupp F. Medelbeläggning i anstalt var 4 771 , vilket var 110 lägre än . Utnyttjandet av de ordi- narie platserna på anstalt var lägre jämfört med läget . För anstalt var totalt av de ordinarie platserna belagda. De slutna anstalterna har dock ett högre be- läggningstryck med en utnyttjandegrad på jämfört mot för de öppna anstalterna. Antalet tillgängliga beslutade platser var 5 249 . var beläggningen 4 608, vilket innebär att de ordinarie plat- serna var belagda till . Jämfört med beläggningen är det en minskning med 203 klienter. Platssituationen har förbättrats i flera avseenden beroende på öppnandet av nya platser samt en, till viss del, något mindre beläggning. De främsta orsakerna är att Kriminalvården öppnat nya platser vid bland 2 009 /1 0:JO1 annat anstalterna Salberga, Norra och , men att även öppnandet av den nya riksmottagningen vid anstalten Kumla har bidragit till en ökad genomströmning och utplacering av intagna. De klientgrupper som fått vänta på utplacering till anstalt har minimerats främst vad gäller sexualbrottsdömda, där det inte finns kö i någon säker- hetsnivå. Beläggningen vid de öppna anstalterna har successivt sjunkit. I takt med att fler platser i säkerhetsklass E har öppnats har de klienter som bidragit till ordningsstörningar vid de öppna anstalterna kunnat omplaceras till slutna anstalter, något som inte varit möjligt tidigare. Medelbeläggningen i häkte var 1 815 . Jämfört med är det en minskning med 144 klienter. Platsutnyttjandet av de ordinarie platserna på häkte var lägre jämfört med läget 2006. De ordinarie platserna på häkte var belagda till . Antalet tillgängliga beslutade platser var 2 025 . var beläggningen 1 764, vilket innebär att de ordinarie plat- serna var belagda till . Jämfört med beläggningen är det en minskning med 142 klienter. Viktigt är vidare att momentant kunna matcha inströmningen av häktade i storstadshäktena som följd av olika särskilda polisinsatser liksom till följd av akuta omplaceringsbehov vid allvarliga incidenter i anstaltsvärlden. Till saken hör att häktet utgör polisarrest för i (i huvudsak tidigare största polisdistrikt). Det innebär att Kro- noberg en normalhelg skriver in och ut ungefär 120150 frihetsberövade. Cirka hälften av dessa syns inte i Kriminalvårdens beläggningsstatistik, vilket beror på att mätningen av in- och utskrivna görs en gång , . Den som är inskriven än och skrivs in och skrivs ut före kommer inte med i belägg- ningsstatistiken. Inför veckosluten är det således mycket angeläget att det vid storstadshäkten, men även i övrigt, finns ledig häkteskapacitet om några hundra platser. Dessutom behövs ökad kapacitet för att biträda vid ett ökande antal jourhäktningar och att bereda häktade plats. Antalet fängelsedömda som verkställer i häkte var 2 006, vilket är 28 färre jämfört med som följd av de nya anstalterna. Det uppfattar Kriminalvården som mycket positivt. Kriminalvården har, som tidigare anförts, för perioden progno- stiserat en ökning av medelantalet intagna fängelsedömda jämfört med . Prognosen bygger på antagandet att utveckling- en fortsätter ungefär som . Enligt långtids- prognosen för häktade antas medelantalet komma att öka med cirka 375 eller fram . Utöver den ökning av platsbehovet som retrospektivt prognostiserats med utgångspunkt från utvecklingen finns det, som anförts ovan, en stor mängd faktorer som kan påverka platsbehovet framöver och vars effekter är svåra att bedöma, såsom befolkningsutvecklingen, brottsut- vecklingen, domstolarnas påföljdspraxis, nya utslussningsåtgärder, ökningen av antalet poliser, utredningen om straffskärpning för vissa våldsbrott, ändrad påföljd för grovt rattfylleri samt fastighetsägarens behov av tillgång till loka- lerna i anstalter och häkten för att utföra olika reparations- eller andra åtgär- der m.m. Totalt sett kan ovannämnda åtgärder om dessa genomförs komma att öka platsbehovet med ytterligare uppskattningsvis cirka 1 000 . 2 009 /1 0:JO1 3 Pågående åtgärder Anstalter Ett etablerande av nya anstalter i och innebär ett plats- tillskott netto med cirka 243 anstaltsplatser. Dessutom innebär utbyggnaden och omstruktureringen av Saltvik ett platstillskott netto 90 ytterligare platser. Fenixenheterna vid Kumla, och ger sammantaget 72 nya platser. Bebyggandet av den s.k. T-delen vid Kumla kommer dessutom att ge cirka 120 platser. Vidare har planeringen inletts avseende två storanstalter med vardera upp till cirka 500 platser, den ena i och den andra i Skå- ne. Förberedande kontakter beträffande markfrågor har här tagits på kommu- nal nivå. Dessa två anstalter kommer dels att ersätta gamla cellfängelser från 1700- och , dels ge en ökad kapacitet och möjlighet till bättre verk- ställighetsinnehåll. Projekteringar och utbyggnad har härutöver inletts vid ett antal befintliga anstalter för en platsökning med cirka 400 platser. Kriminalvården har för avsikt att besluta att den centrala placeringsenheten från frivården ska överta handläggningen av doms befordran till verkställighet för dömda på fri fot. Detta kommer att medföra att placeringsenheten, som har överblicken över beläggningen på landets anstal- ter, kan styra intagningen av dömda till anstalter med låg beläggning. Nya häkten byggs nu i , , , och Här- nösand, de två sistnämnda i anslutning till den nya anstalten i re- spektive den utbyggda anstalten i (Saltvik) en total platsökning med cirka 400 häktesplatser. Malmöhäktet struktureras om och tillförs därvid 35 platser. Vidare genomförs en tillbyggnad av häktet i med 150 platser i anslutning till det nya gemensamma rättscentret.