frsrdg · GX04JO1 · 2009-11-12 00:00:00 — upplystes då bland annat om hur det fungerar i arresten och om vilken knapp man ska trycka på för att tillkalla vakten. Tyvärr har det därutöver inte gått att klarlägga på vilket sätt kommunikationen ägde rum. Det saknas anteckningar om hur parterna kom- municerade i samband med K.H:s insjuknande. De inblandade vid polismyn- digheten kan inte heller i det här avseendet dra sig till minnes det inträffade. kan även på denna punkt konstatera att det föreligger do- kumentationsbrister i ärendet. På grund av redovisade brister kan myndigheten så här i efterhand inte av- göra om det i samband med insjuknandet förelåg ett behov av att anlita tolk eller ej. Med anledning av det inträffade så kommer polismyndigheten att vidta de åtgärder som krävs för att utbilda och informera berörd personal avseende vikten att dokumentera vidtagna åtgärder och beslut. Enligt 11 kap. 1 § utlänningslagen (2005:716) ska en utlänning som hålls i förvar behandlas humant och hans eller hennes värdighet ska respekteras. Enligt 11 kap. 2 § tredje stycket utlänningslagen föreskrivs följande. För behandlingen av en utlänning som enligt 10 kap. 20 § placerats i kriminal- vårdsanstalt, häkte eller polisarrest gäller lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. (häkteslagen) i tillämpliga delar. Utlänningen ska, utöver vad som följer av nämnda lag, beviljas de lättnader och förmåner som kan medges med hänsyn till ordningen och säkerheten inom anstalten, häktet eller arresten. Av 2 § häkteslagen framgår att om det inte är uppenbart onödigt, ska den häktade senast vid ankomsten till förvaringslokalen kroppsvisiteras för efter- sökande av föremål som han eller hon enligt vad som följer av denna lag inte får inneha. Av 4 § häkteslagen framgår bl.a. följande om rätten till sjukvård. Vid be- handlingen ska hänsyn tas till den häktades hälsotillstånd. En häktad som bedöms behöva hälso- och sjukvård eller som begär att läkare ska tillkallas, ska undersökas av läkare, om inte sådan undersökning uppenbarligen är onödig. En läkares anvisningar om vården av en häktad som är sjuk ska iakttas. Behöver den häktade sjukhusvård, ska sådan beredas ho- nom eller henne . 2 009 /1 0:JO1 I sitt beslut uttalade JO Axberger följande. Som polismyndigheten numera konstaterat föreligger stora brister beträf- fande dokumentationen i ärendet. fördes uppenbarligen till sjukhus, men polismyndigheten kan inte ge några som helst upplysningar om varför det skedde. Det innebär att anmälarens uppgifter kring detta i princip står oemot- sagda. Kravet på dokumentation bärs bl.a. upp av intresset att kunna redovisa att tvångsmedel gentemot enskilda används i enlighet med de regler som gäller. Det är med andra ord en rättssäkerhetsfråga. Det finns därför anledning att se allvarligt på bristerna. har i sitt andra yttrande avise- rat att man ska vidta åtgärder i anledning av det inträffade. Jag förutsätter att åtgärderna även följs upp, till kontroll av att de får avsedd effekt. Granskning av polisens verkställighet av ett avvisningsbeslut; kritik mot brister i dokumentationen (Dnr 1341-2008) I ett stort antal huvudsakligen likalydande anmälningar riktades kritik mot bl.a. Anmälan grundade sig på uppgifter i ett inslag i nyhetsprogrammet om avvisningen av en familj till . Enligt nyhetsinslaget verkställde polisen avvisningen utan att familjens juridiska ombud hade informerats. Familjen fick inte ta med sig någon packning vid avvisningen, och mannen nekades att ta med sig me- dicin som han var i behov av. I samband med avvisningen knuffades mannen ned av polis. Anmälan remitterades till i län. Till sitt remiss- svar fogade polismyndigheten en promemoria upprättad av en polisman vid myndighetens utlänningsteam. I promemorian angavs bl.a. föl- jande. Planering av resan påbörjades och verkställ- des --20 till , . gick polis in i familjens [] lägenhet på [] enligt beslut av polisintendent . [Mannen, fortsättningsvis be- nämnd N.N.] påträffades i vardagsrummet och omgående fick han klart för sig, att verkställighet av beslut var nära förestående, alltså att familjen skulle verkställas ut ur landet. Övriga familjen låg i ett annat rum i lägenheten. förstått vårt uppdrag försökte han förhala verkställigheten genom att ifrågasätta vår närvaro. omtalade, att han var skadad och detta vid en tidigare trafikolycka. Detta framgick att han var skadad genom att han haltade lätt och visade att han hade en krycka. Hans tillstånd var endast, att han hade viss svårighet att gå, dock använde han inte kryckan varken i lägen- heten och eller vid verkställigheten till hemlandet. Efter upprepade förklar- ingar att polisen skulle packa familjens tillhörigheter och medtaga deras saker enligt önskemål fördes N.N. ut från lägenheten då han frivilligt inte ville lämna denna. En polisman på vardera sidan höll N.N. i armen och han fördes från hallen och ut från lägenheten och ned för en trappa och till ett polisfor- 2 009 /1 0:JO1 don som stod uppställt precis utanför entrén till trapphuset. Från hallen i lä- genheten och till polisfordonet gjorde N.N. passivt motstånd genom att streta emot med benen. Uppgifter att han skulle bli knuffad ut från lägenheten är alltså helt fel. Polismän höll i honom fram till polisfordonet. Väl inne i polisfordonet höll sig N.N. Övriga familjen insattes i samma fordon och färden påbörjades till där Kriminalvårdens transportplan stod uppställt. På grund av säkerhetsskäl och tidsaspekten pack- ade två polismän familjens tillhörigheter i lägenheten. kunde familjen genom polis få framfört vad de ville ha med sig med bl.a. kläder och mediciner. Då resan från företogs med reguljärflyg finns begräns- ningar i packning, dock fick familjen med sig större delen av deras kläder som fanns i lägenheten samt önskemål om mediciner och en del andra privata föremål. Tillsammans fick familjen med sig sju bestående av tre väskor och fyra svarta plastsäckar fyllda till bredden samt mannens krycka, tillsam- mans åtta och till största delen kläder och skor plus handbagage. [] Beträffande mediciner förvarades dessa av en polisman under hela verkstäl- ligheten. Medicinerna låg i en plastpåse från . Påstående om, att familjen inte fått med sig kläder och mediciner är alltså helt fel. På där familjen skulle gå ombord på flyget till vägrade kvinnan [] att frivilligt gå ombord på flygplanet varvid hon av två polismän fick lyftas in i planet. Väl inne i planet höll hon sig lugn. Under flygfärd till blev familjen erbjuden frukost i form av smör- gåsar och dricka. Familjen ville dock inte ha någon mat. Påstående om att de inte erhållit någon mat under transporten är helt fel. Vid varje flygning Hults- fred har de blivit erbjudna mat som serveras på flyget. I blir ett längre uppehåll, och detta är då flyget till går först 08.00 med ankomst 11.10 lokal tid. får familjen tillsammans med fyra poliser vara i avgångshallen på Bakus flygplats. Under denna tidpunkt (natt) finns ingen servering och familjen erhåller vattenflaskor som polis har inköpt på flygplat- sen. aggressiv mot polismännen då han vill ha sin medi- cin. En polisman ger honom efter önskemål två tabletter och dessa slår han ur handen på polismannen. ville ha all sin medicin och detta nekades han p.g.a. säkerhetsskäl. uppförde sig på ett väldigt störande sätt genom att vara väldigt hög- ljudd och personal på flygplatsen uppmärksammade detta. uppträdde mycket konstigt och var nära ett sammanbrott tillkallades läkare på flygplat- sen. En kvinnlig läkare kom och gav N.N. någon form av lugnande medel och därefter somnade han på en soffa och sov till incheck- ningen på flyget till som gjordes . Vid ankomst till Kabuls flygplats möttes vi av myndighetspersoner ome- delbart nedanför flygplanstrappan och undertecknad presenterade familjens handlingar som var i form av kopior på pass och identitetshandlingar. Famil- jen blir mottagen och vårt uppdrag är därmed avslutat. Beträffande uppgifter i skrivelsen, att inte underrättat familjens juridiska biträde om verkställigheten är helt rätt. har ingen som helst skyldighet, att underrätta biträde före en verkställighet. har verkställt ett ärende som har överlämnats på tvång och helt inom de regler som gäller. har stor erfarenhet av verkställighet av familjer och familjen [] har blivit behandlade på ett myck- et humant sätt. I sitt yttrande anförde polismyndigheten bl.a. följande. gör bedömningen att planering och genomförande av verk- ställigheten har skett på ett korrekt sätt och med erfaren personal. 2 009 /1 0:JO1 nalen har utfört tjänsteåtgärden på ett så humant sätt som möjligt med hänsyn till omständigheterna. I anmälan till JO hänvisar anmälaren till uppgifter från nyhetsprogrammet om hur Polisen skulle ha agerat i samband med hämtningen av famil- jen []. Enligt reportaget skulle Polisen bl.a.: -ha förvägrat familjen möjligheten att ta med sig bagage eller andra kläder de hann få på sig när de väcktes i sin bostad -ha förvägrat maken i familjen att ta med sig sina mediciner -brukat våld mot maken i familjen genom att knuffa ner honom Enligt verkställighetshandläggaren är dessa uppgifter inte korrekta. har ingen anledning att ifrågasätta de uppgifter som verkställighetshandläggaren har lämnat kring dessa punkter i sin skriftliga redovisning. akt i verkställighetsärendet infordrades och granskades hos JO. I anledning av vad som där framkom anmodades polismyndigheten att återigen yttra sig i ärendet, över ett antal specificerade frågor. Dessa avsåg huvudsakligen polismyndighetens dokumentation samt förtyd- liganden av polismyndighetens remissvar. besvarade frågorna enligt följande. 1.Avseende tidsplanen och säkerhetsaspekten. Eftersom familjen motsatt sig verkställigheten och vid olika tillfällen uppgett för att de inte skulle återvända frivilligt till sitt hemland överlämnades ärendet till po- lismyndigheten för att tvång kunde bli aktuellt. , genom chefen för dåvarande utlänningsgruppen numera pensionerade kriminalin- spektören och beslutsfattaren polisintendent , beslutade att verkställigheten skulle genomföras genom att familjen hämtades i bostaden avresedagen. Detta för att undvika frihetsberövande med placering vanligtvis i häkte eller förvarslokal. Beslut om husrannsakan i familjens bo- stad fattades av . Familjen tilläts inte själv packa sina tillhörigheter eftersom det i lägenhe- ten fanns tillgång till knivar och andra farliga föremål som familjen kunde använda för att skada sig själva eller ingripande polismän. Mannens obalanserade uppträdande och kända uppgifter om att han och kvinnan lidit av psykisk ohälsa tydde på att de kunde utgöra en säkerhetsrisk. Förutom att trygga säkerheten för inblandade personer i samband med packningen av familjens bagage var polisen tvungen att även ta hänsyn till tidsaspekten. På grund av gällande lagstiftning/föreskrifter kunde husrannsa- kan inte genomföras . Och det väntande chartrade flygpla- net skulle avgå . 2.Avseende mannens medicin. Det var inte känt att han använde sådan för ingripandet. När det blev känt togs den om hand av polisperso- nalen och han tilläts inte handha den själv eftersom risken grundat på hans obalanserade uppträdande var påtaglig att han kunde skada sig själv genom medveten överdosering. Polispersonal såg tidigt till, efter samtal med man- nen, att han kontinuerligt under verkställigheten fick inta sin medicin. I båda fallen var det inte frågan om våldsamt mot- stånd. Vid våldsamt motstånd upprättas anmälan. 4.Beslutet om husrannsakan är dokumenterat i omhändertagandeblad med nr 27-30/08. Se även punkt 1. Protokoll har ej upprättats. 5.Mannen i familjen talade bra svenska och kommunikationen mellan honom och polisen på svenska språket fungerade klart tillfredsställande. 2 009 /1 0:JO1 6.Eftersom ärendet var överlämnat av för att tvång antogs kunde komma att användas vid verkställigheten av avvisningsbeslutet med- följde ett större antal personal nämligen 4 polismän varav 1 kvinnlig och 1personal från kriminalvårdens transporttjänst. Verkställigheten påbörjades från till av säkerhetsskäl med chartrat flyg för att famil- jen/verkställigheten inte kunde komma att utgöra en risk för säkerheten eller ordningen ombord på ett reguljärflyg. Säkerhetsaspekten hade dryftats munt- ligt med berörda parter, kriminalvårdens personal och befälhavare på flygpla- nen. 7.Bevakning med polispersonal. Nödvändigt eftersom resans destination var i och kriminalvårdens personal enligt beslut hos kriminal- vården vid aktuellt tillfälle inte fick eskortera/resa till . Det är inte dokumenterat utöver uppgifterna i transportbeställningen. 8.Avsåg medicin mot värk och oro utskrivet av läkare. I övrigt se punkt 2. 9.Information till befälhavare på flygplanen. Befälhavaren på det chartrade flygplanet särskilt upphandlat för ändamålet fick ytterligare information om familjen i samband med avresan från . Han var närvarande då famil- jen fördes ombord på flygplanet. Befälhavaren på reguljärflyget från informerades muntligt om verkställigheten av till medföljande personal/transportledare från transporttjänsten. Sådan information sker alltid. Se RPS CM 10/04. 10.Resehandlingar och bagage. Polisen medförde och uppvisade mottagar- landet EU-pass utfärdade av polismyndigheten och identitetshandlingar i form av militärtjänstkort från för mannen och kopia av iranskt id-kort för kvinnan. Incheckningen avseende biljetter och familjens bagage handha- des av transportledaren, som mötte upp på i . Vid över- lämnandet av familjen till gränspolisen i överlämnades bagage- kvittona av polisen till mannen i familjen. Bagaget utgjordes av sammanlagt minst 7 incheckade förutom kryckan, vilken också hade checkats in hos Lufthansa på i . konstaterade i sitt nya yttrande vidare att det fanns brister i dokumentationen av beslutet om husrannsakan. Det angavs att myndigheten avsåg att informera beslutsfattare och berörd personal inom utlänningsteamet om de särskilda krav på dokumentation som gäller enligt polislagen. Avvisningsbeslut som verkställs av polismyndighet Enligt 12 kap. 14 § första stycket utlänningslagen (2005:716), UtlL, verkställs beslut om avvisning som huvudregel av . Av fjärde stycket framgår dock att får lämna över ett avvisningsärende för verkställighet till polismyndigheten, om den som ska avvisas håller sig undan och inte kan anträffas utan polismyndighetens medverkan eller om det kan antas att tvång kommer att behövas för att verkställa beslutet. Ett av syftena med regleringen är att polisens behörighet att tillgripa tvångsmedel enligt polislagen (1984:387), PL, ska kunna komma till användning i de fall där detta är nödvändigt (se prop. 1997/98:173 s. 43 f.). I 20 § första stycket PL föreskrivs bl.a. att en polisman, för att söka efter en person som med laga stöd ska omhändertas, får bereda sig tillträde till den eftersöktes bostad eller till annat hus, rum eller ställe som tillhör eller dispo- 2 009 /1 0:JO1 neras av denne. Finns det synnerliga skäl att anta att den eftersökte annars uppehåller sig hos annan, får polismannen bereda sig tillträde även dit. Av tredje stycket i paragrafen framgår att husrannsakan får vidtas endast efter föregående beslut av polismyndigheten, såvida det inte är fara i dröjsmål. Endast om det finns särskilda skäl får åtgärden vidtas mellan och 6.00. En polisman får enligt 10 § PL, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd bl.a. om han möts med våld eller hot om våld eller då någon som med laga stöd ska berövas friheten försöker undkomma eller polismannen annars möts av motstånd när han ska verkställa ett sådant fri- hetsberövande. Som allmänna principer för polisingripanden gäller enligt 8 § PL bl.a. att en polisman som har att verkställa en tjänsteuppgift under iakttagande av vad som föreskrivs i lag eller annan författning, ska ingripa på ett sätt som är försvarligt med hänsyn till åtgärdens syfte och övriga omständigheter. Måste tvång tillgripas, ska detta ske endast i den form och den utsträckning som behövs för att det avsedda resultatet ska uppnås. De principer som slagits fast i 8 § PL brukar kallas behovs- och proportionalitetsprinciperna. Enligt 1 § föreskrifter om verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut som sker med flygplan (FAP 638-1) ska en utlänning som ska avvisas behandlas med humanitet och värdighet. Verkställighetsför- farandet ska präglas av hänsyn till utlänningens rättssäkerhet och grund- läggande rättigheter. Utlänningens frihet får inte begränsas mer än vad som är nödvändigt i varje enskilt fall. Lagbestämmelser om skyldighet att dokumentera polisingripanden infördes och återfinns i 27 och 28 §§ PL. Enligt 27 § PL ska det föras protokoll över ingripanden som innebär att någon omhändertas. Enligt 27 § PL ska det också föras protokoll över husrannsakan. Av paragrafen framgår vidare att det av protokoll över ett polisingripande av nu aktuellt slag ska framgå 1.vem som har fattat beslutet om ingripandet, 2.grunden för beslutet och tidpunkten när det har fattats, 3.vem eller vilka som har deltagit i ingripandet, 4.vem eller vilka som ingripandet har riktat sig mot, 5.tiden för ingripandet samt 6.vad som i övrigt har förekommit vid ingripandet. Med vad som i övrigt förekommit vid ingripandet (p. 6) avses enligt förarbe- tena t.ex. tidpunkten när den omhändertagne tas i förvar, tidpunkten för frigi- vandet, uppgift om att den frihetsberövade underrättats om sina rättigheter, tecken på skador och sjukdomar, tidpunkter för måltider och förhör, uppgifter om underrättelser till anhöriga och advokatkontakter (prop. 1996/97:175 s. 88). Ansvarig för att protokoll upprättas är enligt 27 §, i fråga om uppgifter i punkterna 1 och 2, den som har fattat beslutet och i fråga om uppgifter som avses i punkterna 36, den som är att anse som förman vid ingripandet. 2 009 /1 0:JO1 I nämnda föreskrifter om verkställighet av avvis- nings- och utvisningsbeslut som sker med flygplan finns vissa bestämmelser om dokumentation. Enligt 4 § ska polismyndigheten inför varje verkställighet göra en säkerhetsbedömning som ska ligga till grund för beslut om hur verk- ställigheten ska genomföras och om den ska ske med eller utan bevakning samt, i förekommande fall, antalet bevakare. Säkerhetsbedömningen ska dokumenteras. Om polismyndigheten beslutar att verkställigheten ska ske med bevakning av befattningshavare vid myndigheten, ska enligt 6 § andra stycket skälen för detta anges i beslutet, som ska dokumenteras. Enligt 7 § ska en verkställighetsresa beställas hos . Vid be- ställningen ska uppgifter om rymningsrisk, behov av fängsel, eventuella sjuk- domar och behovet av medicinering under transporten anges. I sitt beslut uttalade JO Axberger följande. Polisens uppgift i detta fall var att verkställa ett avvisningsbeslut. Det skedde med hjälp av tvångsmedel, bl.a. husrannsakan och omhändertagande. Verkställigheten tilldrog sig uppmärksamhet i massmedia. Det uppgavs bl.a. att övervåld använts och att de avvisade på olika sätt behandlats felaktigt. har inkommit med redogörelser för hur avvisningen gick till. I dessa, som på flera punkter är detaljerade, bemöts de uppgifter som framförts i anmälan och förekommit i massmedia. Beskrivningen ter sig i och för sig trovärdig och jag saknar för min del skäl att betvivla dess riktighet. För att en redovisning av detta slag ska kunna vinna allmänt förtroende krävs dock att den inte bara stöds på vad inblandade polismän uppger i efter- hand utan också på dokumentation från de ingripanden som ifrågasatts. När polislagens bestämmelser om dokumentationsplikt infördes var det med föl- jande motiv (prop. 1996/97:175 s. 68). Betydelsen av en fullständig dokumentation av polisingripanden har påtalats av till förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling vid en inspektion . Efter ett antal stickprovs- kontroller fann kommittén anledning att anmärka på polisens bristfälliga dokumentation av frihetsberövanden och rekommenderade därför i sin rapport till den att varje polisiärt frihetsberövande borde bli före- mål för en enhetlig dokumentation. Dokumentationen borde enligt kommittén innehålla vissa obligatoriska uppgifter, bl.a. tidpunkten och grunden för fri- hetsberövandet, tidpunkten för frigivandet, tidpunkten för underrättelse om de rättigheter som tillkommer den frihetsberövade, tecken på skador och sjuk- domar, tidpunkterna för måltider och förhör samt tidpunkterna för underrät- telse till den frihetsberövades anhöriga och till hans advokat samt för eventu- ella besök av dessa personer. Bestämmelser om skyldighet att dokumentera polisingripanden har stor be- tydelse ur rättssäkerhetssynpunkt. För det första tydliggör en sådan reglering att en polisman före ett ingripande måste ta ställning till bl.a. om förutsätt- ningarna för ingripandet är uppfyllda. Dessutom medger en dokumentations- skyldighet en önskvärd kontroll av polisens verksamhet. I vilken omfattning dokumentation ska ske är i viss mån situationsberoende. Mer rutinmässiga ingripanden kan redovisas på ett mer standardiserat sätt medan exempelvis ingripanden av det slag som förekom i detta fall kräver 2 009 /1 0:JO1 mer utförlig dokumentation. Det var som framgått fråga om en familj med små barn, som avvisades efter att polisen med våld berett sig tillträde till deras bostad, dvs. ett jämförelsevis dramatiskt och för de be- rörda traumatiskt ingripande, som också var ägnat att väcka uppmärksamhet. Polisens dokumentation från omhändertagandet är emellertid fragmenta- risk. Bland handlingarna finns en blankett där rutan för omhändertagande enligt 11 § polislagen är ikryssad. Av blanketten framgår vem som omhänder- tagits, tidpunkten, platsen och namn på de polismän som agerat. Det finns även en kort notering, där ändamålet med omhändertagandet anges vara transport till flyget för verkställande av avvisningsbeslut samt ett angivande av att ett beslut om husrannsakan fattats av polisintendenten . I ärendet finns också en kortfattad promemoria, där processen angående avvis- ningsbeslutet redovisas. I promemorian har vissa tidpunkter noterats, såsom när verkställigheten påbörjades, var man mellanlandat och när överlämnandet till myndigheterna i hemlandet skedde. En husrannsakan ska som framgått av redogörelsen för den rättsliga re- gleringen dokumenteras särskilt. Sådan särskild dokumentation saknas emel- lertid helt i detta ärende. Omhändertagandet var i detta fall långvarigt från intrånget i bostaden till avlämnandet i . Skyldigheten att dokumentera avser hela . Självfallet kan inte allt som händer under ett så jämförelsevis utdraget händel- seförlopp antecknas. Dokumentationen ska inriktas på sådant som är av bety- delse från rättssäkerhetssynpunkt. Som en riktpunkt kan anges att huvuddra- gen i den promemoria som gavs in till JO tillsammans med polismyndighe- tens första yttrande borde ha funnits med i den ursprungliga dokumentatio- nen. Dokumentationen i ett fall som detta ska ge en helhetsbild av ingripandet och, i den mån det förekommit, särskilt redovisa sådant som våldsanvänd- ning, tvångsåtgärder och medicinsk behandling. har även ifrågasatts för att familjens ombud inte infor- merades om verkställigheten. Av utredningen framgår att på begäran av familjen, genom ombudet, i ett beslut pröva- de frågan om det förelåg hinder mot verkställighet av avvisningsbeslutet. beslutade att inte avbryta verkställigheten och ombudet underrättades om detta genom en kopia av beslutet. Ombudet kände således till att verkställighet var förestående men visste inte när den skulle ske. Som polismyndigheten angett i sitt yttrande finns det ingen skyldighet att underrät- ta ombudet om polismyndighetens beslut att verkställa en utvisning. Skälet till att verkställigheten överlämnats till polisen var att det förelåg risk för att tvång skulle behöva användas, eftersom det befarades att familjen inte skulle medfölja frivilligt.