frsrdg · GX04JO1 · 2009-11-12 00:00:00 — Av 7 § följer att beslut om permission inte får meddelas i strid mot de sär- skilda villkor som gäller för verkställigheten. I 9 kap. i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt, KVFS 2006:26 finns gällande tillämpningsregler. Av de allmänna råden till 9 kap. framgår att den som fattar ett beslut i ett permissionsärende har ansvaret för att underlaget för beslutet är tillräckligt och att permissionen planeras på ett sådant sätt att risken för misskötsamhet motverkas. Av 9 kap. 3 § framgår att permission som genomförs under bevakning eller åtföljande av kriminalvårdstjänsteman får om inte särskilda skäl föranleder annan bedömning omfatta högst inklusive restid. Av 9 kap. 5 § framgår att skriftlig permissionsplan skall upprättas för varje permissionstillfälle. Planen skall utformas på ett sådant sätt att planens inne- håll så långt möjligt kan kontrolleras och följas upp. Av de allmänna råden till samma paragraf framgår att i permissionsplanen, vilken bör upprättas i sam- råd med den intagne, anges vilket innehåll permissionen planeras att ha. När det gäller normalpermission ingår i planeringen, utöver kontakter med anhö- riga och liknande, också sådana aktiviteter som kan planeras in under normal- permission, t.ex. besök hos optiker, arbetsförmedling och liknande. Permis- sionsplanen läggs även till grund för beräkning av det antal timmar som per- missionen bör omfatta. Av 9 kap. 7 § framgår att eventuella villkor för permission skall anges i permissionsbeslutet och framgå av den permissionssedel som den intagne skall medföra under permissionen. Den intagne skall före permissionen nog- grant informeras om villkorens innebörd. Villkor om att följa uppgjord per- missionsplan skall ställas om det inte kan anses obehövligt. När det gäller intagna som dömts för narkotikabrott, våldsbrott, eller annan allvarlig brotts- lighet skall villkor om vistelseort, permissionsadress och anmälningsplikt ställas om det inte kan anses obehövligt. Av 9 kap. 11 § framgår att utfallet av den uppgjorda permissionsplanen skall kontrolleras i nära anslutning till att den intagne återkommit efter per- missionen. Av de allmänna råden framgår bl.a. att det är viktigt att tillsam- mans med den intagne gå igenom utfallet av den uppgjorda permis- sionsplanen. Av 17 § i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om ersättningar m.m. till intagna i anstalt och häkte, KVFS 2006:8, framgår att av inta- gens ersättning skall innehållas för permissions- och frigivningsändamål. 2 009 /1 0:JO1 de allmänna råden till samma paragraf framgår att anstalten beslutar om an- vändningen av medlen och storleken på de belopp som får användas. KVAF (SÄK) 2007:2: Av 2 § i Kriminalvårdens föreskrifter om tjänstedräkt, KVAF (SÄK) 2007:2, framgår följande. Tjänstedräkt skall bäras vid transport av intagna och häkta- de mellan anstalter, häkten och polismyndigheter samt i samband med instäl- lelse till domstol. Om det är motiverat av säkerhetsskäl skall tjänstedräkt bäras också vid andra transporter än de som avses i första stycket, vid sjuk- husbevakning och vid bevakad permission. Om det är möjligt skall dock civil klädsel bäras vid transport av intagna och häktade där allmänna kommunika- tionsmedel används. Av 3 § framgår att om särskilda skäl föreligger för visst transportuppdrag får chefen för ett lokalt verksamhetsområde besluta om undantag från bärandebestämmelserna. Ett sådant beslut skall dokumenteras. Av handlingar i ärendet framgår följande I enlighet med de särskilda villkor som beslutats av Kriminalvården beviljades P.L. som ett led i en permissionsstege en dagspermis- sion . Av ansökan framgår att P.L. vill åka upp till och um- gås med fam. med en ansökan om att få ta med sig från kontot disponibla medel och från permis- sionskontot, totalt under permissionen. Av det permissionsbeslut som fattats av med innebörden att P.L. bifallits en normalpermission under tillsyn inkl eventuell restid åter anstalten för vistelse i kommun. Som särskilda villkor för permissionen har i anslutning till beslutet bl.a. följande angivits: , 803 23 . får under utevistelsen endast vistas i kommun. skall rätta sig efter med- följande personals anvisningar. Minst två man skall medfölja på permissionen. Transportledaren har an- svaret för transportens genomförande. Eventuella inköp under permissionen skall vara uttryckligen godkända av behörig beslutsfattare innan utevistelsen. I anslutning till permissionsbeslutet har beslutsfattaren i bakgrundbeskrivningen angivit att P.L. har inkommit med en ansökan om normalpermission , och att denne vill besöka sin flickvän och sitt barn som bor i . Vidare anges att P.L. tidigare vistats i anstal- tens behandlingsavdelning och där genomgått diverse program och sysselsätt- ning, samt att han därifrån tidigare åkt på permission till sin sambo och dotter och då erhållit 8 timmars permissionstid inklusive restid. Av den permissionssedel som utfärdats framgår att P.L. beviljats normal- permission kl. 08.0014.00. Av angiven resplan framgår följande: Från anstalten 07-10-30 med bil till Val- bogatan 22, . Från till med ankomst . De särskilda villkor som finns angivna i permissionsbeslutet är även an- givna i permissionssedeln. I den dokumenterade uppföljning av permissionen som gjorts av P.L:s kontaktman framgår att utevistelsen ej genomförts i enlighet med uppgjord plan p.g.a. att permissionen blev ändrad i sista stund samt att medföljande personal uppträdde enligt P.L. 2 009 /1 0:JO1 Inhämtande av kompletterande uppgifter Kompletterande underlag till remissvar har inhämtats hos kriminalvårdsche- fen. Av yttrande avgivet av tf kriminalvårdschefen efter föredragning av kriminalvårdsinspektör framgår -att utevistelsen var en permission åtföljd av personal (ej bevakning), -att permissionstiden justerades genom kriminal- vårdsinspektör (ansvarig för säkerhetsfrågor) försorg, -att inget avsteg från normalbestämmelsen om att uniform ska bäras under tjänsteutövning beordrades då inga säkerhetsskäl talade för alternativ kläd- sel. Det fanns skäl för viss förhöjd vaksamhet mot bakgrund av vad som var känt rörande P.L:s beteende i anstalten, -att då det gäller säkerhetsgrundande bedömningar har kriminalvårdsin- spektör säkerhet delegation att vid behov överpröva och göra justeringar i aktiviteter innefattande personaldeltagande vid intagnas utevistelser. Följande har framkommit vid kompletterande samtal med olika tjänstemän. Samtal med samordnare , beslutsfattaren i permissionsärendet som har delegation att fatta beslut i permissionsärenden upp- ger att man på avdelningen hade funnit skäl att göra undantag från den s.k. sextimmarsregeln och att bevilja P.L. sju timmars utevistelse inklusive restid. skrev också initialt ett sådant permissionsbeslut. Avsikten var att P.L. skulle få umgås med sin familj såväl i bostaden som utanför bostaden i . Någon mer konkret detaljplanering än den som framgår i ovanståen- de redovisning skrevs dock ej. Dagen innan eller möjligen på permissionsda- gens morgon kontaktades av kriminalvårdsinspektör rörande permissionstidens omfattning. uppgav då att maximalt kunde beviljas. ändrade på uppmaning det tidigare skrivna beslutet i enlighet med detta. Nå- got konkret ställningstagande till vad P.L. skulle få inhandla hade inte gjorts utan överläts åt säkerhets- och transportpersonalen att avgöra mot bakgrund av de säkerhetsaspekter som kunde påverka denna bedömning. Samtal med kriminalvårdsinspektör , ansvarig för säkerhetsfrågor vid utevistelser Kriminalvårdsinspektör har uppgivit att då han såg under- laget för permissionen var det för honom uppenbart att P.L. inte skulle ha mer än sex timmars permission. En utevistelse på kan med hänsyn till personalens tjänstgöringslistor och rätt till raster/måltid av tillsyns- och bevakningsskäl kräva ett annat upplägg än då den omfattar . Beroende på utfallet av den enskilda säkerhetsbedömning som måste göras vid utevistelser längre än kan man då komma fram till an- tingen att personalstyrkan inte behöver förstärkas eller att ytterligare en per- son måste medfölja under utevistelse. Mot denna bakgrund är det av säker- hetsskäl som anmodat beslutsfattaren i permissionsärendet att ändra från sju till sex timmars utevistelse. tolkade permissionsbeslutet på sådant sätt att permissio- nen endast innebar en vistelse i den intagnes bostad, och alltså ingen rätt att vistas utanför bostaden. Det fanns ingen skriftlig permissionsplan som gav annat utrymme. Schablonmässigt brukar anstalten bevilja att den intagne får medföra för t.ex. kioskinköp, mat under utevistelsen m.m., således sådant som man ska kunna förbruka under permissionen. Normalt tillåts inte andra för- värv under utevistelsen om det inte finns något konkret beslut om rätten att 2 009 /1 0:JO1 I detta fall fanns inget sådant beslut. Sådant tillstånd ska medges av den som fattar permissionsbeslutet. Transportpersonalen har enligt mening agerat helt och hållet utifrån det permissionsbeslut som fanns formulerat och utifrån de vill- kor som permissionen var förenad med. Då man anländer till en hemmiljö är det transportpersonalens skyldighet att informera sig om miljön. Någon an- ledning till kritik finns därför inte heller i det avseendet. Rörande personalens beklädnad uppger att han tolkar gällande föreskrifter på sådant sätt att tjänstedräkt ska användas i ett sådant här fall om det inte finns skäl till undantag, alltså en presumtion för tjänstedräkt. Den tolkningen har han stöd för av Kriminalvårdens centrala säkerhetsorganisation. delar uppfattningen att en kommunikation mellan avdel- nings- och transportpersonal i det aktuella fallet torde ha medfört att den nu aktuella konflikten inte skulle ha uppstått. Då transportpersonalen först kväl- len innan utevistelsen fick kännedom om transportuppdraget fanns dock inte tid för detta. Med anledning av det nu aktuella ärendet har kriminalvårdsinspektör och berörd avdelningschef, kriminalvårdsinspektör , gått igenom anstaltens rutiner inför utevistelser med intagna. Som ny rutin har också införts att numera får underlaget före verkställandet av en intagens utevistelse under bevakning/åtföljande av personal. Därmed kommer det att finnas tid att reda ut eventuella oklarheter. finns också i anstalten enhetliga civila kläder som transportpersonal kan klä sig i, i de fall tjänstedräkt inte bärs under utevistelse med intagen. Kriminalvårdens, Region , sammanfattning och bedömning Det åvilar anstalten att som första instans göra den materiella pröv- ningen av normalpermissioner och dess innehåll och villkor. Region värderar enbart den formella hanteringen av permissionen. Samordnaren har delegation att fatta permissionsbeslut som kri- minalvårdsinspektör säkerhet har delegation att av säkerhetsskäl ändra gyn- nande beslut. Region motsätter sig inte en sådan ändring av säker- hetsskäl då det finns en väl underbyggd grund för detta. Det är då angeläget att särskilja på faktorer som rör säkerhetsbedömningar och sådana som rör rena personalresursskäl. Region konstaterar vidare att det varken med förvaltningsrättslig eller organisationsrättslig grund finns stöd för en tjänsteman att beordra en annan behörig tjänsteman att ändra sitt beslut så som skett i detta fall. Beslutet skall i sådant fall istället ändras av den som har behörighet att av säkerhetsskäl ändra det gynnande beslutet. Region konstaterar att den permissionsplan som diskuterats med den intagne och som denne var inställd på inte fullföljdes efter intentionerna. Vikten av att permissionsplanens innehåll är konkret, tydligt och skriftligt formulerad måste framhållas, vilket också framgår i Kriminalvårdens regel- verk. Det får självfallet inte vara så att ett beslut kan tolkas på olika sätt. Enligt Region mening har anstalten fel utgångspunkt i sin pre- sumtion rörande huruvida åtföljande personal skall bära tjänstedräkt eller ej. Gällande föreskifter måste enligt Region mening i ett fall som det 2 009 /1 0:JO1 nu aktuella utgå från presumtionen att civila kläder skall bäras om inte säker- hetsbedömningen ger skäl till tjänstedräkt. Genom ett tätare samarbete mellan olika personalkategorier och genom en bättre framförhållning minimeras risken för att konflikter av nu aktuell art uppstår. Region konstaterar att det aktuella ärendet har föranlett diskussion mellan avdelnings- och säkerhetspersonal i detta syfte. I beslut anförde JO följande. Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för den rättsliga reglering, fram- förallt bestämmelserna i föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt (KVFS 2006:26) (anstaltsföreskrifterna), som gällde för P.L:s permission. Dessa föreskrifter upphörde att gälla och ersattes då med nya anstaltsföreskrifter (KVFS 2008:3). Bestämmelserna om permission återfinns numera i 10 kap. i dessa föreskrif- ter. har anfört att permissionen kom att behandlas som en bevakad per- mission trots att det var fråga om en tillsynspermission. Med anledning av det finner jag skäl att något redogöra för bestämmelserna om olika former av normalpermission. Enligt 32 § lag (1974:203) om kriminalvård i anstalt (kriminalvårdslagen) kan en intagen, för att underlätta anpassningen i samhället, beviljas tillstånd att lämna anstalten (normalpermission). Av bestämmelsen framgår att det för permissionen får ställas de villkor som kan anses nödvän- diga när det gäller vistelseort, anmälningsskyldighet eller annat. Om nog- grann tillsyn behövs kan det föreskrivas att den intagne under permissionen ska vara ställd under bevakning. Av 9 kap. 7 § anstaltsföreskrifterna följer bl.a. att eventuella villkor för permissionen ska anges i permissionsbeslutet och framgå av den permissionssedel som den intagne ska medföra under permissionen. Enligt de allmänna råden som hör till bestämmelsen kan ett villkor vara om den intagne bedöms vara i behov av stöd av medföljande personal att den intagne ska åtföljas av kriminalvårdstjänsteman (s.k. till- synspermission). Enligt 9 kap. 8 § anstaltsföreskrifterna ska en permission vara bevakad om det föreligger en påtaglig risk för att en intagen kan komma att missköta permissionen eller begå brott under permissionen (bevakad per- mission). Bevakning innebär att den intagne ska stå under tillsyn av minst två kriminalvårdstjänstemän under hela utevistelsen. Förarbetena till kriminal- vårdslagen behandlar skillnader mellan bevakad permission och beledsagad permission (numera s.k. tillsynspermission). Enligt förarbetena är bevakad permission främst avsedd att tillämpas när den intagne anses vara rymnings- 2 009 /1 0:JO1 benägen och beledsagad permission, med en ringare grad av tillsyn, när den intagne är i behov av stöd av medföljande personal (prop. 1978/79:62 s. 47 f.). och Kriminalvården är ense om att permissionen inte fullföljdes efter intentionerna. Av utredningen framgår att samordnaren initi- alt fattade ett beslut om att P.L. skulle medges en permission inklusive restid. Avsikten var att P.L. skulle umgås med sin familj såväl i som utanför bostaden i . Någon sådan permissionsplan som anges i 9 kap. 5 § anstaltsföreskrifterna upprättades inte. På order av kriminalvårdsinspektören ändrade beslutet till att enbart avse permission i . Jag kan konstatera att i och för sig hade befogenhet att på grund av säkerhets- skäl ändra redan meddelade beslut om permission. I detta fall tycks det dock inte ha varit fråga om säkerhetsskäl utan bristande personalresurser som var orsaken till ändringen. Oavsett hur det förhåller sig härmed borde om han ansåg att permissionsbeslutet skulle ändras själv ha fattat ett nytt beslut. Jag vill i sammanhanget anmärka att hade andra, formella, möjligheter att ändra det gynnande beslutet än . Det var därför fel av honom att uppmana att ändra det tidigare meddelade beslutet. Jag är mycket kritisk till agerande i denna del. När det sedan gäller permissionsbeslutets utformning och det faktiska ut- fallet av permissionen har uppgett att han tolkade permis- sionsbeslutet som att det enbart avsåg vistelse i P.L:s bostad. Denna oklarhet hade sannolikt kunnat undvikas om planerna för permissionen hade dokumen- terats på ett bättre sätt. Detsamma gäller frågan om det rörde sig om en så kallad tillsynspermission eller en bevakad permission. Jag instämmer i det Kriminalvården anfört om att en permissionsplan måste vara konkret och tydlig samt skriftlig. Kommunikationen mellan avdelnings- och transportper- sonal har i förevarande fall brustit, vilket gått ut över P.L. och den permission han genomförde. Sammanfattningsvis kan konstateras att handläggningen och hanteringen av P.L:s permission brustit i de avseenden jag redogjort för ovan. Enligt 2 § i Kriminalvårdens föreskrifter om tjänstedräkt (KVAF [SÄK] 2007:2) ska tjänstedräkt bäras vid transport av intagna och häktade mellan anstalter, häkten och polismyndigheter samt i samband med inställelse till domstolsförhandling. Om det är motiverat av säkerhetsskäl ska tjänstedräkt också bäras vid andra transporter än de som nämns ovan, vid sjukhusbevak- ning och vid bevakad permission. Om det är möjligt ska civil klädsel bäras vid transport av intagna och häktade där allmänna kommunikationsmedel används. Av Kriminalvårdens regler följer således att medföljande personal ska bära civila kläder vid permissioner, om inte säkerhetsskäl motiverar tjänstedräkt. 2 009 /1 0:JO1 Detta ligger i linje med bestämmelsen i 9 § kriminalvårdslagen om att intagna ska behandlas med aktning för sitt människovärde. Frågan om personalens klädsel vid permissioner diskuterades vid den in- spektion jag företog av anstalten . I protokoll från den avslutande genomgången uttalade jag följande (dnr 5475-2007). Vid utevistelser ska intagna inte utsättas för onödig uppmärk- samhet. Anstalten bör vid varje permission noggrant överväga om säkerheten kräver att den medföljande personalen bär tjänstedräkt. Jag vill understryka att jag alltjämt har den uppfattningen. Personalen bar tjänstedräkt vid P.L:s permission . An- stalten synes inte ha gjort något övervägande i fråga om personalens klädsel, utan tillämpade den presumtion om tjänstedräkt som anstalten ansåg gälla. Jag är kritisk till anstaltens handlande även i denna del. Jag utgår ifrån att anstalten numera följer Kriminalvårdens föreskrifter. har även klagat på personalens beteende under permissionen. I detta avseende har utredningen inte gett stöd för att personalen betedde sig på det sätt han påstår. Jag finner det inte meningsfullt att utreda frågan vidare. Jag vill dock erinra om att medföljande personal ska utföra sitt uppdrag med iakt- tagande av största möjliga hänsyn mot den intagne och de andra personer som vistas i den intagnes närhet. anfört i övrigt föranleder inget uttalande från min sida. Med den delvis allvarliga kritik som uttalats ovan avslutas ärendena. Kriminalvårdspersonals klädsel vid en bevakad permission (Dnr 4794-2008) I en anmälan, som kom in till JO , begärde L.N. att JO skulle granska hur personal i anstalten hade agerat vid hans särskilda permis- sion. Han uppgav i huvudsak följande. gick han på permission medföljd av två kriminalvårdare. När de skulle åka från anstalten frågade han kriminalvårdarna om det var nödvändigt att de var uniformskläd- da och utrustade med batonger. Han påpekade att de skulle handla i en livs- medelsaffär samt åka till hans fastighet för att byta ett lås. Vårdarna uppgav dock att de måste vara uniformsklädda. Vid färden använde de också en trans- portbuss med Kriminalvårdens emblem. hade personalen genom sin klädsel väckt onödig uppmärksam- het. 2 009 /1 0:JO1 Ett utdrag ur Kriminalvårdens klientadministrativa system () begärdes in och granskades. Kriminalvården anmodades därefter att yttra sig över vad L.N. I sitt remissvar anförde Kriminalvården (huvudkontoret), genom generaldi- rektören , följande. Kriminalvården har remitterat ärendet till , som i sin tur inhämtat utredning från anstalten . Av utredningen framgår bl.a. följande. Vid bevakade permissioner använder anstaltens personal normalt sett tjänstedräkt. Tills genomfördes sådana permissioner av tjänstemän i civil klädsel, men i samband med Kriminalvårdens allmänna fokusering på säkerhetsarbetet skedde en förändring i tillämpningen. Det var således inga särskilt motiverade säkerhetsskäl som föranledde planeringen av personalens klädsel, utan endast de säkerhetsskäl som motiverade att utevis- telsen genomfördes under bevakning och inte på egen hand. Av 42 § första stycket lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL) ska vid transport av intagen såvitt möjligt ses till att den intagne inte utsätts för obehörigas uppmärksamhet. Enligt 2 § Kriminalvårdens föreskrifter om tjänstedräkt, KVAF 2007:2, (tjänstedräktsföreskrifterna) ska tjänstedräkt bäras vid transport av intagna och häktade mellan anstalter, häkten och polismyndigheter samt i samband med inställelse till domstolsförhandling. Om det är motiverat av säkerhetsskäl ska tjänstedräkt bäras även vid andra transporter än de som avses i första stycket, vid sjukhusbevakning och vid bevakad permission. Om det är möjligt ska dock civil klädsel bäras vid transport av intagna och häktade där allmänna kommunikationsmedel används. Av 10 kap. 8 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkstäl- lighet i anstalt (KVFS 2008:3) framgår att om det föreligger påtaglig risk för att en intagen kan komma att missköta permissionen eller begå brott under permission, men trots det bör beviljas permission, ska den vara bevakad. När det gäller bevakade permissioner ska, som framgår av 2 § tjänstedräktsfö- reskrifterna, tjänstedräkt bäras om det är motiverat av säkerhetsskäl. Att en permission bedömts kunna genomföras endast under bevakning innebär i sig att det föreligger säkerhetsskäl, varför tjänstedräkt i dessa fall som regel alltid ska bäras. Vid bevakade permissioner har den bevakande personalen en skyl- dighet att förhindra att den intagne avviker. Vid ett eventuellt rymningsförsök är det viktigt att den bevakande personalen av allmänheten uppfattas som personer med befogenhet att ingripa. I dessa fall är det således inte möjligt att helt undvika att den intagne inte utsätts för obehörigas uppmärksamhet enligt 42 § KvaL. Med hänsyn till detta bör även i dessa fall noga övervägas, i sam- råd med den intagne, om det är lämpligt att genomföra en permission eller inte. Redan det faktum att den intagne permittenten kommer tillsammans med två andra personer med ett tydligt bevakningsuppdrag tilldrar sig en betrakta- res uppmärksamhet och funderingar. Som all erfarenhet visar kan bevaknings- uppgiften inte fullgöras på avstånd, utan måste vara kloss inpå. De avvikelser som sker vid bevakade permissioner, exempelvis vid tandläkarbesök eller till hemmet vid familjehögtidsdagar, talar ett tydligt språk. 2 009 /1 0:JO1 vården har anfört att aktuell bestämmelse i tjänstedräktsföre- skrifterna lämnar visst utrymme för tolkning när det gäller bevakade permis- sioner och att den tillämpas på olika sätt vid olika anstalter. Det kommer att beaktas vid kommande revidering. gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Permission innebär enligt 32 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt att en intagen får lämna anstalten antingen för att underlätta anpassningen i samhället (normalpermission) eller om det finns någon annan särskild anledning (särskild permission). En speciell form av särskild permis- sion är s.k. lufthålspermission, som kan äga rum för att minska skadeverk- ningar av ett långt frihetsberövande. Hinder för normalpermission föreligger när det finns påtaglig fara för fort- satt brottslig verksamhet eller avsevärd fara för annat missbruk. Vid denna bedömning ska särskilt beaktas om den intagne har nyttjat eller förfarit olag- ligt med narkotika inom anstalten eller utan giltigt skäl vägrat att på anmodan lämna urinprov. Enligt föreskrifter ska en individuell risk- analys av varierande noggrannhetsgrad göras (10 kap. KVFS 2008:3).