frsrdg · GX04JO1 · 2009-11-12 00:00:00 — God man bör därför i egenskap av sitt tysta medhållande i samband med upplysningen om att Bostäder skulle kontaktas, anses ha medgivit detta. Det var också på detta sätt som biståndshandläggaren uppfattade situationen. Nästa fråga blir om omfattningen av de uppgifter som lämnats ut uppen- bart legat utanför det nödvändiga. Förvaltningen kan inte se att så skulle vara fallet. Omfattningen av de uppgifter som bör lämnas ut avgörs från fall till fall. Förvaltningen anser att omfattningen av de utlämnade uppgifterna även legat inom rimliga gränser. Slutligen ställer sig förvaltningen frågande till, om utlämnandet av ovan nämnda uppgifter i samband med att kommunen beställer bostad åt sökanden inte utgör ett nödvändigt utlämnande i sekretesslagens 1:a kapitel 5:e para- grafs mening. Bostäder kan helt enkelt inte förmedla en lämpligt an- passad bostad till kommunen utan att dessa är väl förtrogna med den sökandes specifika behov av särskilt anpassad bostad. Ett visst minimum av uppgifter är därför nödvändiga att lämnas ut för att kommunen ska kunna fullgöra sin uppgift i ett sådant hänseende. . kommenterade remissvaret. Hon anförde bl.a. att hon inte hade samtyckt till att uppgifterna om s.k. levnadsvanor lämnades ut. I ett beslut anförde JO följande. 2 009 /1 0:JO1 Enligt 7 kap. 4 § första stycket sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess inom för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men. Med socialtjänst jämställs enligt tredje stycket i samma bestämmelse bl.a. verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Är sekretess föreskriven till förmån för enskild kan han eller hon enligt 14 kap. 4 § sekretesslagen samtycka till att sekretessen helt eller delvis efterges. Ett sådant samtycke behöver inte vara skriftligt utan även ett muntligt eller underförstått, s.k. presumerat, samtycke får godtas. Inom , där det ofta är fråga om känsliga uppgifter, finns det dock som regel skäl att in- hämta samtycket i skriftlig form eller åtminstone föra anteckningar om när och hur samtycket har inhämtats. Sekretess hindrar inte att uppgift lämnas ut om detta är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet, se 1 kap. 5 § sekretesslagen. Av utredningen framgår att sedan beviljats insats enligt 9 § 9 LSS i form av särskilt anpassad bostad för vuxna, ansökte biståndshandläggaren hos Bostäder om en sådan bostad för honom. I ansökan, som var daterad , lämnades uppgifter om personliga förhållanden. Därvid angavs bl.a. att behöver ständig tillsyn då han får aggressionsut- brott och utför tvångshandlingar som att kasta bort eller spola ner saker i toaletten, riva sönder sina kläder med mera. Det var således fråga om uppgif- ter för vilka sekretess enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen gällde. Bostäder beslutade därefter att avslå ansökan om bostad med moti- veringen att det enligt inhämtade uppgifter kunde finnas stor risk för stör- ning på grund av levnadsvanor. I skrivelsen från Bostäder an- gavs att ny prövning kunde bli aktuell efter ett provboende i ett mer skyddat boende. Sekretess till skydd för enskild kan i princip endast efterges av den enskil- de själv, dvs. i detta fall av . Under förutsättning att han inte var ur stånd att ge uttryck för sin mening i sekretessfrågan var det alltså inte tillräck- ligt med samtycke från den gode mannen, utan hans eget samtycke till utläm- nande av uppgifterna erfordrades (jfr 11 kap. 5 § ). Som nämndens remissvar måste förstås, var biståndshandläggarens upp- fattning att skulle anses ha lämnat ett s.k. tyst, eller presumerat, sam- tycke till att uppgifterna om honom lämnades ut. Detta eftersom ge- nom sin gode man kände till att kontakt skulle tas med Bostäder, som skulle förmedla bostaden. Nämnden har uppgett att gode man måste ha nåtts av vetskapen om att vissa uppgifter skulle lämnas ut . Såvitt framgår av handlingarna hade dock uppgifterna lämnats ut till Bostäder före den tidpunkten, i . Nämndens inställning i denna del är mot den bakgrunden svårförståelig. Vi- dare kan enligt min mening ett eftergivande av sekretess som regel inte pre- sumeras enbart på grund av att den enskilde, eller dennes gode man, känner 2 009 /1 0:JO1 till att en utomstående ska kontaktas i ärendet. I en sådan situation som den här aktuella bör handläggaren diskutera med den enskilde vilka uppgifter om honom eller henne som behöver lämnas ut och inhämta ett uttryckligt sam- tycke till detta. Jag anser alltså inte att det i detta fall har funnits förutsätt- ningar att presumera ett s.k. tyst samtycke från . Nämnden har även ifrågasatt om inte bestämmelsen i 1 kap. 5 § sekre- tesslagen varit tillämplig, dvs. om det inte varit nödvändigt att lämna ut de aktuella uppgifterna för att nämnden skulle kunna fullgöra sin verksamhet. I denna del vill jag understryka att bestämmelsen ska tillämpas restriktivt (prop. 1979/80:2 del A s. 465 och 494). Sekretessen får efterges bara i sådana fall då ett utlämnande av sekretessbelagda uppgifter är en nödvändig förut- sättning för att en myndighet ska kunna fullgöra ett visst åliggande. Enligt min mening kan utlämnandet av de känsliga och detaljerade uppgifterna i detta fall inte anses ha varit nödvändigt för att nämnden skulle kunna sköta sina åligganden gentemot . Det kan dessutom konstateras att det var de sekretessbelagda uppgifterna om personliga förhållanden som föran- ledde att Bostäder avslog hans ansökan om bostad. Sammanfattningsvis anser jag således inte att det har funnits grund för uppfattningen att det förelegat ett samtycke till utlämnande av uppgifterna. Inte heller har omständigheterna varit sådana att 1 kap. 5 § sekretesslagen kunnat åberopas till stöd för utlämnandet. De aktuella uppgifterna var av känslig natur och borde inte ha vidarebefordrats utan att ett uttryckligt sam- tycke från eventuellt förmedlat av den gode mannen hade inhämtats och dokumenterats. Nämnden har alltså brustit i sin tillämpning av sekretesslagen i detta fall. Av nämndens yttrande framgår att förvaltningen regelmässigt begär ett ut- tryckligt medgivande från den enskilde innan känsliga uppgifter vidarebeford- ras. Jag förutsätter att den rutinen i fortsättningen följs. Ärendet avslutas med den kritik som framgår av det anförda. Kritik mot ett sjukhus för utlämnande av kopior av journalhandlingar avseende en avliden person (Dnr 2515-2007) Advokaten . inkom till JO med en anmälan som bl.a. riktades mot . Klagomålen i denna del rörde att sjukhusets infektionsklinik hade lämnat ut journalhandlingar beträffande en patient, , till en företrädare för (). . gjorde i sin anmälan gällande att sjukhuset på grund av sekretess varit förhindrat att lämna ut journalhandlingarna och anförde att det som hade förekommit karaktäriserades av lättvindiga och okänsliga överväganden till men för den avlidne och dennes närstående, främst en dotter. 2 009 /1 0:JO1 Av anmälan och bifogade handlingar framgick bl.a. följande. De utlämna- de journalhandlingarna bestod av anteckningar förda i U.M:s journal den 12 januariden . På ett följebrev från sjukhuset till MSA:s företrädare hade kontorsassistenten gjort en handskriven notering enligt följande. 1998 enl. Chefssekr som varit i kontakt med sjukhusjuristen. . hade, inför sin anmälan till JO, per telefon tillfrågat vad som hade föranlett sjukhuset att lämna ut journalhandlingarna. Enligt . hade därvid uppgett bl.a. att hon mindes att någon ringt och frågat om bevis för att U.M. varit in- lagd. MSA var vid tiden för handlingsutlämnandet kärande i en tvist mot M.K. vid Attunda tingsrätt om bättre rätt till en tavla. bestred att MSA hade bättre rätt till tavlan, bl.a. med hänsyn till att han hade gjort ett s.k. godtrosförvärv av tavlan från U.M. MSA gav in de aktuella jour- nalhandlingarna till tingsrätten som bevis för att styrka att M.K. inte hade kunnat förvärva tavlan från U.M. var inlagd på sjukhus då försäljningen skulle ha skett. I anmälan framfördes även klagomål mot Attunda tingsrätt angående hand- läggningen av det aktuella tvistemålet. Klagomålen i den delen behandlas av chefsJO i JO:s ärende dnr 2516-2007. JO rekvirerade från sjukhusets infektionsklinik samtliga anteckningar i klini- kens journal avseende U.M. Vid granskningen kunde konstateras att det, i de journalhandlingar som kliniken tidigare hade lämnat ut till MSA, fanns ett flertal uppgifter om U.M:s hälsotillstånd som typiskt sett anses som mycket sekretesskänsliga. Ärendet remitterades till styrelsen för för utredning och yttrande. I remissen angavs att det av styrelsens yttrande sär- skilt borde framgå vem som fattade beslutet att lämna ut de aktuella journal- handlingarna och vilka överväganden som gjordes vid sekretessprövningen. Som svar på JO:s remiss inkom en skrivelse från sjukhusdirektören , som enligt uppgift agerade på styrelsens uppdrag. I skrivelsen anfördes följande. inkom en förfrågan från MSA till berörd klinik om att utfå en bestämd del av en journal, förd över en patient som avlidit . På förfrågan uppgavs att ändamålet var att styrka att patienten vid ett bestämt tillfälle varit inlagd på sjukhuset och därför inte kunnat delta i en påstådd försäljning av en tavla. Förfrågan om utlämnande ställdes till och handlades av numera pensione- rade klinikchefssekreteraren . Via sin assistent ställde Sällstedt frågan till en av sjukhusets jurister om det var möjligt att lämna ut de begärda uppgifterna. Med hänsyn tagen till den långa tid som förflutit sedan patienten avlidit gjordes bedömningen att ett utlämnande inte skulle kunna medföra någon risk för förtal av den avlidne eller missbrukas till skada för eller förklenande av den avlidnes anhöriga. 2 009 /1 0:JO1 Denna bedömning låg till grund för beslutet att lämna ut den del av journa- len som begärts. Med anledning av svaret upprättades vid JO:s expedition en promemoria i vilken redovisades vad som hade kommit fram av utredningen i ärendet. Där- efter anfördes bl.a. följande. I skrivelse beskrivs kortfattat gången i det aktuella utläm- nandeärendet. Något egentligt yttrande, dvs. en redogörelse för hur sjukhus- styrelsen ser på det inträffade, lämnas inte. Ett antal frågor är alltjämt obesvarade. 1)Var MSA:s framställan vid telefonsamtalet en begäran om att få ta del av handlingar, dvs. de aktuella journalhandlingarna, eller kunde framställan förstås så att MSA endast ville ha uppgift om huruvida U.M. hade varit inlagd vid sjukhuset ? 2)Enligt skrivelse handlades förfrågan om utlämnande av numera pensionerade klinkchefssekreteraren . Vi- dare anges att en av sjukhusets jurister fick frågan om det var möjligt att lämna ut de begärda uppgifterna. Såvitt får förstås, svarade juristen ja på den frågan. Var det klinikchefssekreteraren eller den icke namngivne sjukhusjuristen som var formellt ansvarig för den menprövning som sägs ha gjorts samt beslutet att lämna ut handlingen? 3)Under förutsättning att det var klinikchefssekreteraren som var formellt ansvarig för beslutet att lämna ut handlingarna var, enligt sjukhusets de- legationsordning, klinikchefssekreterare behörig att fatta beslut om utläm- nande av journalhandlingar? 4)Hade sjukhusjuristen klart för sig att det rörde sig om utlämnande av jour- nalhandlingar och inte endast uppgift ur handling och hade denne, i så fall, tillgång till de aktuella journalhandlingarna vid sitt ställningstagande? Efter en förnyad remiss inkom styrelsen med ett yttrande, som utgjordes av en tjänsteskrivelse undertecknad av sjukhusdirektören . I skri- velsen anfördes i huvudsak följande. Med anledning av förnyad remiss [] och efter det att Universi- tetssjukhusets styrelse behandlat ärendet, framför jag följande svar på de frågor ställer. Svaren lämnas i den ordning frågorna ställts. Det har inte kunnat klarläggas om begäran gällde att få ta del av handlingar eller om det var en begäran om att få ta del av uppgiften om huru- vida den person frågan gällde varit inlagd på sjukhuset . Fråga 2 och 3. Det var varken klinikchefssekreteraren eller sjukhusjuristen som var formellt ansvarig för utlämnandet. Enligt den berörda klinikens be- slutsordning ansvarar patientansvarig läkare för utlämnande av journalkopior. Enligt egen uppgift var sjukhusets jurist av den uppfattningen att begäran gällde uppgift ur handlingen, inte en begäran om ett utlämnande av handlingen i sin helhet. Med anledning av det inträffade har jag uppdragit åt den administrative direk- tören att göra en översyn av den berörda klinikens rutiner för utlämnande av journalkopior och andra allmänna handlingar. 2 009 /1 0:JO1 Styrelsen uttalade för egen del att det var olyckligt att sjukhuset valde att lämna ut journalen i detta ärende i stället för att endast bekräfta till frågestäl- laren att personen varit inlagd på sjukhuset den aktuella tiden. . gavs tillfälle att kommentera remissvaret men hördes inte av. JO hade inför sitt ställningstagande tillgång till handlingarna i JO:s ärende I ett beslut anförde JO följande. Inom hälso- och sjukvården gäller enligt 7 kap. 1 c § första stycket sekre- tesslagen (1980:100) sekretess för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. Bestämmelserna om sekretess kompletteras av regler om personligt ansvar för röjande av sekretessen. Enligt 20 kap. 3 § ska den som upp- såtligen röjer uppgift, som han är pliktig att hemlighålla enligt lag eller annan författning, dömas för brott mot tystnadsplikt till böter eller fängelse i högst . Begås sådan gärning av oaktsamhet är straffet böter. I ringa fall ska dock inte dömas till ansvar. Gällde sekretess för de uppgifter som lämnades ut till MSA:s företrädare? Hälso- och sjukvårdssekretessen består även efter det att den till vars förmån sekretessen gäller har avlidit. Utrymmet för sekretess beträffande avlidens sjukjournal av hänsyn till den enskilde själv torde vara starkt begränsat (jfr RÅ 82 2:66). Sekretessen gäller emellertid även till förmån för närstående till den avlidne. Efter dödsfallet är det närmast fråga om att skydda efterlevande närstående mot att sådana uppgifter om den avlidne kommer till offentlig kännedom som de efterlevande med fog kan uppfatta som sårande. Det bör heller inte vara möjligt att lämna ut uppgifter som kan anses kränka den frid som tillkommer den avlidne (jfr 5 kap. 4 § , se beträffande reso- nemanget NJA 1987 s. 724). De patientjournalhandlingar som lämnades ut till MSA:s företrädare inne- håller på flera ställen uppgifter om U.M:s hälsotillstånd som typiskt sett anses som mycket sekretesskänsliga. Även om det vid utlämnandetillfället hade gått U.M. avled, är uppgifterna av så känsligt slag att U.M:s efterlevande dotter med fog skulle kunna uppfatta det som sårande att de gjordes offentliga. Enligt min bedömning omfattades de aktuella uppgifterna av sekretess till förmån för henne. MSA:s företrädare ringde till klinikchefssekreteraren vid sjukhusets infektionsklinik. Enligt vad sjukhuset uppger i remissvaret har det inte kunnat klarläggas om företrädaren då begärde att få ta 2 009 /1 0:JO1 del av de aktuella journalhandlingarna, eller om framställan kunde förstås så att MSA endast ville ha uppgift om huruvida U.M. hade varit inlagd vid sjuk- huset . Det förhållandet att de ifrågavarande journalhandlingarna lämnades ut i sin helhet talar i och för sig för att det var handlingarna som begäran avsåg. Vida- re har rådmannen vid Attunda tingsrätt i ett yttrande i JO:s ärende dnr 2516-2007 uppgett att MSA gav in journalhandlingarna till tings- rätten, i det tvistemål som pågick där, för att visa att U.M:s hälsotillstånd var så dåligt att någon försäljning av tavlan inte kunde ha ägt rum vid den av svaranden M.K. Det ligger därför nära till hands att anta att MSA:s företrädare önskade få ta del av det som i journalen var dokumen- terat rörande U.M:s hälsotillstånd. Å andra sidan har den jurist vid sjukhuset, som kliniken kontaktade efter att framställningen hade gjorts, uppfattat det som att begäran enbart gällde uppgifter ur handlingarna och inte journalhand- lingarna som sådana. Det är inte meningsfullt att nu försöka bringa fullständig klarhet i vad be- gäran omfattade och vad som sades vid det aktuella telefonsamtalet. Jag vill här framhålla att det av den då gällande bestämmelsen i 7 § andra stycket patientjournallagen (1985:562) framgick att om en kopia av en journalhand- ling hade lämnats ut till någon, skulle det antecknas i patientjournalen vem som hade fått kopian och när denna hade lämnats ut. Jag har i ett tidigare beslut (se JO:s ämbetsberättelse 2002/03 s. 458 f.) uttalat som rekommenda- tion att en muntlig framställan bör antecknas i journalen, bl.a. mot bakgrund av nämnda bestämmelse (motsvarande bestämmelse återfinns numera i 3 kap. 11 § patientdatalagen, 2008:355). I journalen avseende U.M. finns inte någon dokumentation beträffande utlämnandet till MSA. Detta är en brist i sjukhusets handläggning. Efter att hade mottagit framställan från MSA:s företrä- dare kontaktades en jurist vid sjukhuset med frågan om det var möjligt att lämna ut de begärda uppgifterna. I första skrivelse anger han att kontaktade juristen via sin kontorsassistent. Kontorsassistenten har dock gjort en notering på följebrevet till MSA som närmast ger vid handen att det var själv som tog kontakt. Under alla förhållanden svarade juristen uppenbarligen ja på den ställda frå- gan. Det är inte klarlagt om juristen då hade tillgång till journalhandlingarna. Han eller hon synes ha haft som utgångspunkt för sitt svar att MSA:s företrä- dare endast ville få uppgift om huruvida U.M. hade vårdats vid sjukhuset . Utifrån juristens svar lämnades emellertid hela den aktuella delen av journalen ut. Det framgår inte närmare vilka besked de berörda tjänstemännen vid sjuk- huset lämnade till varandra eller på vems initiativ handlingarna slutligen läm- nades ut. Det kan dock konstateras att den aktuella delen av journalen lämna- des ut i sin helhet och att utlämnandet inte föregicks av någon egentlig men- prövning. I remissvaret upplyses om att det enligt den berörda klinikens beslutsord- ning är patientansvarig läkare som ansvarar för utlämnande av journalkopior. Inget har emellertid framkommit som tyder på att den patientansvariga läka- 2 009 /1 0:JO1 ren hade del i handläggningen i detta fall. Sjukhusstyrelsen har inte kommen- terat i remissvaret varför rutinerna frångicks i detta fall. Den utredning, som sjukhuset har kommit in med i anledning av JO:s remis- ser, är knapphändig. Det är inte möjligt att få en heltäckande bild av händelse- förloppet. Det är emellertid klarlagt att sjukhusets infektionsklinik , efter en telefonkontakt , lämnade ut journalhandlingar avse- ende den tidigare patienten . till en företrädare för . Handlingarna bestod av journalanteckningar förda . hade avlidit senare under . I handlingarna finns på flera ställen mycket känsliga uppgifter rörande U.M:s hälsotillstånd. Som jag har anfört ovan omfattades, enligt min bedömning, de uppgifterna av sekretess till förmån för U.M:s efterlevande dotter. Sjukhuset lämnade emellertid ut hela den aktuella delen av journalen utan att någon egentlig menprövning ägde rum. Handläggningen avvek från klini- kens rutiner för utlämnande av journalkopior, eftersom den patientansvariga läkaren inte involverades. Det som har kommit fram ger det sammantagna intrycket av en alltför lätt- hantering av ärendet från sjukhusets sida. Det är möjligt att den omständigheten att U.M. hade varit avliden innebar att de berörda tjänstemännen fick uppfattningen att ärendet var av enkel beskaffenhet och därför inte behandlade det med tillbörlig omsorg och noggrannhet. Jag övervägde i ett inledande skede av ärendets handläggning om det fanns skäl att utkräva straffrättsligt ansvar för någon tjänsteman vid sjukhuset. Om- ständigheterna är emellertid sådana att jag inte fann anledning att gå vidare på det sättet. Jag vill emellertid betona att jag ser mycket allvarligt på sjukhusets bristfälliga handläggning. Sjukhusdirektören har uppgett att han har uppdragit åt den administrative direktören att göra en översyn av den berörda klinikens rutiner för utlämnande av journalkopior och andra allmänna handlingar. Jag förutsätter att sjukhusledningen också, för berörd personal vid sjukhuset, påtalar vikten av noggrannhet och av att rutinerna följs i varje enskilt fall. Med den mycket allvarliga kritik som har uttalats avslutas ärendet. Beslut i två fall som rör ett landstings handläggning av framställningar om att få ta del av journalhandlingar, m.m. (Dnr 3968-2007) JO beslutade att inte utreda två anmälningar mot psyki- atriska kliniken vid från M.H. 2 009 /1 0:JO1 2007 och 2822-2007) på den grunden att klagomålen var allmänt hållna. An- mälningarna gällde klinikens handläggning av framställningar om att få ta del av patientjournalen avseende U.O. inkom på nytt med klagomål mot kliniken rörande saken. inkom med skrivelser. Handlingarna lades upp som ett nytt ärende hos JO med diarienummer 3968-2007. Föredraganden inhämtade upplysningar vid telefonsamtal med chefsöverläka- ren vid kliniken. Därefter upprättade föredraganden en promemoria, i vilken anfördes bl.a. följande. löste ut ett rekommenderat brev från M.H. I brevet synes M.H. ha begärt att få ta del av samtliga handlingar i pati- entjournalen avseende U.O. har påmint om sin framställan i e-postmeddelanden till och . E-postmeddelandet tillställde hon även en annan tjänsteman vid kliniken, , i kopia. svarade att hon hade erhållit M.H:s anhållan om journalhandlingar, utredningar m.m. och att hon skulle vidarebefordra ärendet till ansvarig verksamhetschef. har vid telefonsamtalet med undertecknad uppgett samman- fattningsvis följande. Efter M.H:s begäran var det klinikens uppfattning att M.H. agerade i olika roller, som forskare, stödperson och släkting till U.O., på ett sätt som inte var etiskt försvarbart. Kliniken ville mot denna bakgrund veta vad M.H:s forskningsprojekt gick ut på men hon lämna- de inte något besked i den frågan. Av det skälet kom några handlingar inte heller att utlämnas till henne. Det är inte helt klarlagt vilka kontakter som har förevarit mellan kliniken och M.H. angående saken och i vad mån M.H. har fått något klart besked om klinikens inställning. Det synes emellertid kunna konstateras att hennes begä- ran inte har efterkommits och att myndighetens inställning heller aldrig har formaliserats i ett överklagbart myndighetsbeslut. , i län, anmodades att inkomma med utredning och yttrande över handläggningen enligt vad som framgick av pro- memorian. lämnade som sitt yttrande en skrivelse, som var undertecknad av ordföranden och landstingsdirektören . I skrivelsen anfördes bl.a. följande. Avseende begäran från f.d. stödperson till patienten om att utfå kopia på pati- entens journal och företagna utredningar, har denna förfrågan varit föremål för sekretessbedömning, enligt redogörelse från , verksamhets- chef vid rättspsykiatriska kliniken i . Vid sekretessprövning har det bedömts att ett utlämnande av begärda uppgifter för angivet syfte (forsk- ningsändamål) skulle vara till men för patienten och dennes fortsatta vård. Dessvärre har inte ärendet kommit att hänskjutas till myndigheten för formellt beslut i samband med att den f.d. stödpersonen erhållit besked i utlämnande- frågan. 2 009 /1 0:JO1 är väl medvetet om innehållet i och tillämpningen av bestäm- melserna i 2 kap. 1214 §§ tryckfrihetsförordningen och 15 kap. 67 §§ sek- retesslagen (1980:100). beklagar den utdragna handläggningstiden och att det inte fö- religger ett formaliserat beslut i ärendet. har härvid brustit i hand- läggningen av ärendet. avser att omgående genom ett formellt beslut pröva frågan om utlämnande av begärda handlingar i aktuellt ärende. inkom med kommentarer över remissyttrandet. I ett beslut anförde JO följande.